Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

13 січня 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 84848,37 гривень заборгованості за договором лізингу та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір лізингу № КТ00А+28395442 від 18.07.2013 року, згідно з яким [PERSON] отримав у платне користування автомобіль марки Богдан, модель: 21101-010-81, рік випуску 2013, тип ТЗ: Седан/Лифтбек, № кузова/шасі: Y6L211010DL241519, реєстраційний номер: АА0741ОА, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ "ПриватБанк", та зобов"язався сплачувати щомісячні платежі, пов"язані з виконанням договору лізингу з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. [PERSON] власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають між відповідачем та банком договір фінансового лізингу. В забезпечення виконання зобов"язань за договором лізингу № КТ00А+28395442 від 18.07.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано [PERSON] автомобіль у платне користування, проте відповідач зобов"язання за договором лізингу не виконав. У звязку із порушенням відповідачем умов договору станом на 19 листопада 2015 року утворилась заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу в розмірі 84848,37 гривень. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] та [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с.34), представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі ( а.с. 28, 29-30). Відповідачів [PERSON] та [PERSON] було належним чином в порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК України повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с.35,37). Однак відповідачі в судове засідання не прибули, про наявність поважних для цього причин суд не повідомили, заперечень проти вимог позивача не висунули. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на надання банківських послуг, визначених ч.3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 року № 22 (а. с.18). Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір лізингу № КТ00А+28395442 від 18.07.2013 року, згідно з яким [PERSON] отримав у платне користування автомобіль марки Богдан, модель: 21101-010-81, рік випуску 2013, тип ТЗ: Седан/Лифтбек, № кузова/шасі: Y6L211010DL241519, реєстраційний номер: АА0741ОА, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ "ПриватБанк", та зобов"язався сплачувати щомісячні платежі, пов"язані з виконанням договору лізингу з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору (а.с. 12, 13). [PERSON] власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають між відповідачем та банком договір фінансового лізингу (а.с. 12). В забезпечення виконання зобов"язань за договором лізингу № КТ00А+28395442 від 18.07.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 14). Позивач свої зобовязання за договором лізингу повністю виконав, надавши [PERSON] автомобіль у платне користування. Відповідач в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав. Внаслідок цього станом на 19 листопада 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 84848,37 гривень, яка складається із заборгованості по залишку вартості предмету лізингу в розмірі 52695,89 гривень, заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу в розмірі 13490,74 гривень, заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу в розмірі 3065,02 гривень, заборгованості з пені в розмірі 12316,23 гривень, заборгованості за страховою винагородою в розмірі 3280,49 гривень (а.с.7-8). За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" N 1381-IV від 11 грудня 2003 року лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525,526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за договором лізигну, зобовязання належним чином не виконав. Отже, у банку виникло право вимагати від [PERSON] та [PERSON] повернення суми заборгованості. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ПАТ КБ «ПриватБанк» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням № BOK35B0Q4D від 25.12.2015 року (а.с.3). За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору.

Outcome: approved