Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В заяві вказувала, що 6 жовтня 2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 78. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, часто виникають сварки і непорозуміння. Сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо. Від даного шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ніде не працює, позивачці тяжко утримувати дітей власними силами. У звязку із наведеним просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, в розмірі 100 гривень, щомісячно на кожну дитину. Шлюб розірвати. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивачка надіслала суду заву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач заявлені вимоги визнав, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши інші обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що 6 жовтня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 78. Від даного шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження останніх. Довідкою №2639 від 26.06.2017 року, виданою Володимирецькою селищною радою стверджується, що [PERSON] - [INFO] та [PERSON] -[INFO] перебувають на утриманні матері. Згідно записів трудової книжки серії АХ №874345, [PERSON] - не працює. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхіднім та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, зобовязаний їх утримувати до досягнення повноліття, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обовязок по утриманню дітей, позов підлягає задоволенню. \~ Судом встановлено, що [PERSON] не працює, і його щомісячний дохід є мінливим та нестабільним. Вказані обставини суд вважає такими, що істотно впливають на можливість позивача сплачувати аліменти, і достатньою підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року» враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру. Згідно з п.1\~ст.3 Конвенції "Про права дитини" вусіх діях щодо дітей, \~незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції\~дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно із\~ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум"\~прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. У статті 184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Виходячи із взаємного обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 100 грн. щомісячно, на кожну дитину. Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць, згідно ст. 367 ЦПК України. Що стосується розірвання шлюбу, частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. І як зазначено в ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що даний шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, і наявні підстави для його розірвання. Дітей залишити проживати з матірю. У відповідності до ст.113 СК України особа , яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає залишити прізвище Рикаліна .

Outcome: approved