Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 12 червня 2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" було укладено договір про відступлення права вимоги № 12/06/14, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № 92100459 від 27 вересня 2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та відповідачем. Первісний кредитор свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У результаті чого станом на 18 липня 2016 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 24146,99 грн., що складається з суми основного боргу у розмірі 23 368,63 грн., відсотків у розмірі 778,36 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 92100459 від 27 вересня 2011 року у розмірі 24146,99 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли заперечення, в яких зазначено, що строк закінчення кредитного договору - 17 грудня 2012 року, на дату звернення з позовом - 02 серпня 2016 року - позивачем пропущено строк позовної давності. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв"язку з пропущенням строку позовної давності. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 16 червня 2011 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Банк Русский Стандарт» з заявою на відкриття поточного рахунку (а.с.104). 27 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та відповідачем був укладений договір № 89940997 на отримання кредиту у розмірі 6183,28 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 відсотків на рік та на термін до 17 грудня 2012 року (а.с. 105-108). 12 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 12/06/144, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № 92100459 від 27 вересня 2011 року (а.с. 111-128, 129). Згідно розрахунку заборгованості за договором 92100459 від 27 вересня 2011 року станом на 13 березня 2017 року заборгованість становить у розмірі 24 146,99 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 23 368,63 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 778,36 грн. (а.с.110). Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згіно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно п. 1.1. договору відступлення права вимоги № 12/06/144 від 12 червня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на умовах, визначених даним договором, Банк передає (відступає) Компанії за плату, а Компанія приймає належні Банку права грошової вимоги (права вимоги) боргових зобов'язань до Позичальників за кредитними договорами, укладеними між Банком та Позичальниками, у розмірі Портфелю заборгованості. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 13 січня 2017 року ухвалою суду витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" належним чином завірену копію договору відступлення права вимоги боргових зобов'язань №12/06/12 та додані до нього документи; належним чином завірену копію заявки на отримання кредиту за кредитним договором № 92100459 від 27 вересня 2011 року, укладеним 27 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та [PERSON]; належним чином завірений розрахунок заборгованості за кредитним договором № 92100459 від 27 вересня 2011 року, укладеним 27 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та [PERSON]. 21 березня 2017 року до суду надійшла заява позивача на виконання ухвали суду від 13 січня 2017 року, в якій зазначено, що у позовній заяві помилково зазначено кредитний договір № 921000459, замість кредитного договору № 89940997 та на підтвердження додано відповідні документи(а.с.98-99). Оскільки в доданих документах були відсутні докази - виписка із додатка № 1 до договору відступлення права вимоги за кредитним договором № 89940997, суд неодноразово звертався до позивача з листами про надання відомостей на підтвердження наявності у позивача права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 89940997 від 27 вересня 2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та [PERSON]. Однак позивачем надано витяг з додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 12/06/144 від 12 червня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № 92100459 від 27 вересня 2011 року (а.с.129). 18 липня 2017 року остаточно позивачем повідомлено, що витребувані документи були направлені до суду 14 березня 2017 року. Представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Така правова позиція викладена в постанові Пленуму Верховного суду України по справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків,коли позов не доведено,що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Позивачем не доведено передачу право вимоги по Договору відступлення права вимоги № 12/06/144 від 12 червня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», за кредитним договором № 89940997 від 27 вересня 2011 року про стягнення заборгованості з відповідача , чим не виконано вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Outcome: dismissed