Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 01.09.2015 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] (Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5251150, за умовами якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2102», д/н [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 26.08.2016 року приблизно о 18:40 год. по вул. Набережній, 36, в с. Генічеська Гірка, Генічеського р-ну, Херсонської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2102», д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «ВМW М5», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортному засобу «ВМW М5», д/н [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а водій [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 23.12.2016 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та притягнуто до відповідальності. Власник пошкодженого автомобіля «ВМW М5», д/н [NUMBER] , [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АІ/5251150 від 01.09.2015 року. На підставі страхового акта від 28.07.2017 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхову відшкодування в розмірі 44 500,00 грн. Разом з тим, з моменту ДТП до цього часу відповідачем взагалі не було повідомлено страховика про зазначену ДТП, що не дало змоги страховику об`єктивно розслідувати обставини ДТП, а тому відповідачем було порушено умови Полісу №АІ/5251150 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим у ПрАТ «УПСК» виникло право регресної вимоги з моменту виплати страхового відшкодування. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Також, позивач вказує, що 16.03.2020 року між ним - ФОП [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» передає, а ФОП [PERSON] право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «УПСК» за полісом №АІ/5251150 від 01.09.2015 року. Таким чином, позивач просить стягнути на його користь з відповідача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 44500,00 грн. В судовому засіданні представник позивача адвокат Самойленко П.М. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом оголошення на веб-сайті судової влади Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ч. 1ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що згідно копії Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5251150, укладеного 01.09.2015 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] - ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2102», д/н [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 26.08.2016 року приблизно о 18:40 год. по вул. Набережній, 36, в с. Генічеська Гірка, Генічеського р-ну, Херсонської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2102, д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля ВМW М5, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортному засобу «ВМW М5», д/н [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень. Дані обставини підтверджуються довідкою №3016240404579082 про ДТП. Крім того, відповідно до вироку Генічеського районного суду Херсонської області від 23.12.2016 року встановлено, що 26.08.2016 року біля 18:40 години [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2102, д/н [NUMBER] , рухаючись по автошляху Генічеськ - Стрілкове, в районі бази відпочинку «Промінь», розташованої по вул. Набережній, 36 с. Генічеська Гірка, Генічеського району, Херсонської області в порушенні вимог Правил дорожнього руху України п.п.14.2 в) Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не впевнившись в небезпеці свого маневру, допустив необачність і здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, що призвело до контактування з автомобілем ВМW М5, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вказаних подій [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вказані наслідки знаходяться в причинному зв`язку з грубим порушенням Правил дорожнього руху з боку водія [PERSON] , а саме: п.п. 14.2. Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані. Своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Так, вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 23.12.2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 26.08.2016 року власник пошкодженого автомобіля ВМW М5, д/н [NUMBER] , [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АІ/5251150 від 01.09.2015 року, що підтверджується копією такої заяви. Згідно копії страхового акта № ОЦ/123/450/16/0516 від 28.07.2017 року - ПрАТ «УПСК» була виплачена [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 44 500,00 грн. Після проведення виплати ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" пред`явило вимогу [PERSON] про відшкодування у добровільному порядку витрат у порядку регресу, направивши лист від 14.08.2017 року за № РУ/123/450/16/0516, однак доказів отримання вказаної вимоги позивачем суду не надано. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 16.03.2020 року між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (новий кредитор) укладено договір № 13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до вимог п. 2.1 якого первісний кредитор відступив (передав) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набув право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування згідно реєстру прав вимог. Отже, фізична особа - підприємець [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АІ/5251150 від 01.09.2015 року, в зв`язку з неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. У підпункті "ґ" 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях. Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №208/7291/13. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку сторонами не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач [PERSON] як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до кримінальної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, тому на думку суду твердження позивача про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для пред`явлення регресного позову, не ґрунтується на правильному застосуванні підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту "ґ" 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Крім того судом не встановлено та фізичною особою - підприємцем [PERSON] , який є правонаступником ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", не доведено, що відсутність письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду призвело до необґрунтованих виплат. Виходячи з вище наведеного суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed