Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 23 листопада 1957 року вона народилася в с. Слободзея, Одеської області. З червня 1984 року по листопад 1994 року проживала за адресою: [ADDRESS] . З 1994 року і по даний час постійно проживала в смт. Новотроїцьке, Херсонської області. На протязі всього життя вона не виїжджала за межі України. Заявниця втратила паспорт громадянина України. Після звернення до Новотроїцького ВР УДМС України в Херсонській області отримала відмову, через неможливість встановити її належність до громадянства України. Просить встановити факт її постійного проживання на території України. У судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила задовольнити та встановити факт її постійного проживання на території України. Допитана в якості свідка заявник показала, що вона народилась в Україні та постійно проживала на її території без виїзду. За все її життя вона жодного разу не виїздила за кордон. Проживала в Чаплинському районі з чоловіком, у них народились четверо дітей, з 1975 року працювала в різних організаціях, на різних посадах на території Одеської та Херсонської області. Втратила паспорт радянського зразка та своєчасно не оформила паспорт громадянина України. З 1994 року і по теперішній час проживає в смт. Новотроїцьке Херсонської області. Представник заінтересованої особи Риженко В.М. в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечував, вирішення заявлених вимог поклав на розсуд суду. Свідки [PERSON] [PERSON] , які є сусідами заявника, в судовому засіданні підтвердили, що заявниця останні 10 років постійно проживала на території України без виїзду за її кордон. До смт. Новотроїцьке переїхала років десять тому та постійно в ньому проживає. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, перевіривши фактичні обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року (13. 11. 1991 року) на дату набрання чинності Закону України "Про громадянство України" і продовжує проживати на даний час, що підтверджується наступними документами, а саме: - довідкою Надеждівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області від 11.12.2018 року №2713/03-45, згідно якої [PERSON] відповідно до погосподарських книг 1983 року по 1995 року, дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] , з червня 1984 року по листопад 1994 рік /а.п.3/; - карточкою прописки [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Слободзея, Роздільнянський район, Одеської області, переїхала з с. Чкалове Новотроїцького району в Каховський район Херсонської області - 1980 рік /а.п. 4/; - довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 18.05.2018 року № 641 виданою виконавчим комітетом Чкалівської сільської ради Новотроїцького району, відповідно до якої [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 05.01.1976 року по 13.03.1980 рік /а.п. 5/; - довідкою Федорівської сільської ради від 21.05.2018 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , дійсно була зареєстрована в [ADDRESS] з 30.11.1994 року по 08.05.1997 рік /а.п. 6/; - рішенням Новотроїцького районного суду від 30.04.1988 року, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.п. 7/; - трудовою книжкою від 12.06.1975 року, [PERSON] , 1957 року народження, відповідно до якої остання працювала з 1976 року по 1999 рік на різних підприємствах на території Одеської та Херсонської області /а.п. 29-34/. - копіями з погосподарських книг Надеждівської сільської ради Чаплинського району за 1983 - 1995 роки, відповідно до яких [PERSON] з 1984 року по 1994 рік постійно проживала, разом з сім`єю: чоловіком [PERSON] , синами - [PERSON] , [PERSON] , доньками - [PERSON] , [PERSON] на території Надеждівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області; - заявою [PERSON] від 20.07.2019 року про втрату або викрадення паспорту, відповідно до якої приблизно десять років тому в м. Генічеськ вона втратила паспорт при невідомих обставинах; - актом встановлення особи від 20.07.2019 року, виданого Новотроїцьким РВ УДМС України в Херсонській області, відповідно до якого в присутності трьох свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проведено впізнання [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України "Про громадянство України" та Указ Президента України від 27.03.2001 року N 215 "Питання організації виконання ЗУ "Про громадянство України". Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Відповідно Закону України "Про громадянство України" громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року N 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Факт постійного проживання на території України заявника [PERSON] , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для неї юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає їй право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України "Про громадянство України" порядку, набути громадянство України заявник [PERSON] не може. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи [INFO] року. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає факт постійного проживання заявника на території України встановленим.

Outcome: approved