Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку загальною площею 1,5104 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], розташовану на території Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,9767 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], розташовану на території Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, у суд звернулася [PERSON] до Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності; - заява за підписом сільського голови Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER]. Після померлого [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме вищевказані земельні ділянки. Після смерті [PERSON] чернігівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з якої вбачається, що: - 21 січня 2015 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; - 21 січня 2015 року [PERSON] та [PERSON] пожали заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь його дружини - [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої комунальним підприємством «Деснянське» Чернігівської міської ради, [PERSON] на день смерті [INFO]) був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON]. Тобто, позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 21.03.2011 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 25.04.2008 року № 158 було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,5104 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. 21.03.2011 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 25.04.2008 року № 158 було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,9767 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 1,5104 га (кадастровий номер [NUMBER]); - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 0,9767 га (кадастровий номер [NUMBER]). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.11.2016 року за земельними ділянками (кадастрові номери: [NUMBER], [NUMBER]) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки.

Outcome: approved