Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Представник Олександрійської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, діючи в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] звернувся до суду з позовом, де просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх дітей та стягнути аліментів на їх утримання. Позов мотивує тим, що згідно наказу служби у справах дітей №5, родина [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей з 04 березня 2013 року, як сім'я, яка потрапила в складні життєві обставини. Згідно з повідомлення Олександрійського РЦСССДМ від 30.01.2017 року №01-09/73 сім'я [PERSON] перебуває на обліку в РЦСССДМ та не знаходиться під соціальним супроводом. 17 січня 2017 року малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] були виявлені на території Приютівської селищної ради, як діти залишені без батьківського піклування, про що складений акт та вони доставлені головою Приютівської селищної ради до служби у справах дітей РДА. За направленням служби у справах дітей від 17.01.2017 року діти були влаштовані на обстеження до Олександрійської ЦРЛ. На даний час за направленням служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації від 25.01.2017 року № 01-24/33/6 діти влаштовані до ДБ «Перлинка». Згідно інформації отриманої з Олександрійської ЦРЛ від 20.01.2017 року №01-07/91 під час госпіталізації у малолітньої [PERSON], [INFO], було виявлено педикульоз, дитина три дні була у знайомих в зв'язку з тим, що мати перебувала в запої. Згідно довідки-характеристики наданої Приютівською селищною радою на [PERSON] від 28.01.2017 року №81, остання за час проживання на території селищної ради зарекомендувала себе з негативної сторони, належним чином батьківські обов'язки не виконує, схильна до зловживання спиртними напоями. Згідно довідки-характеристики наданої Приютівською селишною радою на [PERSON] від 28.01.2017 року №80, останній за час проживання на території селищної ради зарекомендував себе також з негативної сторони, належним чином батьківські обов'язки не виконує, останнім часом неодноразово був помічений в стані алкогольного сп'яніння, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї, що підтверджується довідками - характеристиками за 2013-2016 роки . Під час проведення обстежень умов проживання родини [PERSON] за місцем проживання у [ADDRESS] мати та іноді батько, були помічені в стані алкогольного сп'яніння. На момент виявлення дітей - в січні 2017 року в будинку було брудно та холодно, відсутні продукти харчування для дітей, місце перебування матері дітей не встановлено, батько малолітнього [PERSON], [PERSON] перебував в стані алкогольного сп'яніння. Протягом 2013-2017 років з родиною [PERSON] постійно проводилась робота щодо належного виконання батьківських обов'язків батьками дітей, вирішення питання щодо лікування матері від алкогольної залежності, попередження соціального сирітства. [PERSON] та [PERSON]С неодноразово викликали на засідання комісії з питань захисту прав дитини Олександрійської РДА на яких з ними проводилась профілактична робота, батькам виносились офіційні попередження служби у справах дітей, в зв'язку з неналежним доглядом за дитиною, натомість належних висновків ними не зроблено, поведінку та ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків вони не змінили, що призвело до влаштування дітей до дитячого закладу. Неодноразово протягом 2013-2016 років на адресу служби у справах дітей надходили доповідні записки з адміністрацій навчальних закладів за місцем навчання старшої дитини, до Приютівської селищної ради як органу опіки та піклування на місцях, звернення родичів [PERSON], малолітньої [PERSON] та ДБ «Перлинка», в якому дитина неодноразово перебувала за власною заявою в зв'язку з неналежним ставленням батьків, а особливо матері до виконання покладених на них батьківських обов'язків, фактів насильства з боку матері відносно старшої доньки та батька відносно членів родини, зловживання [PERSON] спиртними напоями. В березні 2013 року діти вилучались із сім'ї згідно рішення виконавчого комітету Приютівської селищної ради натомість повертались в сім'ю після надання [PERSON] довідок про проходження кодування від алкогольної залежності та створення належних умов для виховання та утримання дітей. Натомість на даний час в зв'язку з тим, що кодування [PERSON] не дає реального результату, а останнім часом став вживати спиртні напої [PERSON], виникла безпосередньо загроза соціального сирітства та бездоглядності дітей в сім'ї [PERSON]. В зв'язку з тим, що відповідачі неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки та неодноразове звернення самої дитини з приводу зловживання матері алкоголем, та перебування дитини у сторонніх осіб, Олександрійська РДА як орган опіки та піклування своїм висновком від 01 лютого 2017 року №01-26/38/1 визнала за доцільне позбавити: [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також [PERSON], позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Також позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей на користь ДБ «Перлинка». Посилаючись на п.2, 3 ч.1 ст.164, 165 СК України просить позовні вимоги задовольнити. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року внесенні зміни до відповідних Кодексів. Згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по вказаній справі було відкрито до набрання чинності нових процесуальних норм, суд постановив ухвалу від 01.02.2018 про продовження судового розгляду даної справи в загальному позовному провадженні за діючими нормами ЦПК України, які набрали чисті 15.12.2017 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав вказаних в ньому. Пояснила, що діти з цієї сім'ї вилучались тричі - в березні 2013 року, потім після заяви дочки відповідачки [PERSON] та в січні 2017 року. Коли вилучили дітей в 2013 році та після заяви [PERSON], то їх знову повернули в сім'ю, так як виїздили на місце, перевірили умови проживання для дітей, вони були нормальні та матір дітей надала їм довідку, про кодування від алкогольної залежності. Третій раз - дітей вилучили представники Приютівської селищної ради, діти були обстежені в лікарні та направлені до ДБ «Перлинка». З батьками проводились профілактичні бесіди, але документів в підтвердження цього немає. Щодо [PERSON], то він допускає насилля в сім'ї відносно своєї дружини, але звернень до поліції не було, але відносно дітей будь - якого насилля не було. Їм про це відомо, так як [PERSON] казала, що тато б'є маму. Згідно характеристики з місця проживання відповідач також почав зловживати спиртними напоями. Коли вони приїздили до цієї сім'ї, то їжа була, у будинку було тепло, діти чисто одягнуті. [PERSON] зараз не вірить у те, що у них в сім'ї може бути покращення. Вважають, що якби відповідачі жили окремо, то в їх родині все було б по іншому. На теперішній час відповідачі уклали трудові договори, але згідно графіку роботи, то вони будуть працювати з 03.00 год. ночі до 14.00 год., а тому з таким графіком вони усно повідомили, що якщо дітей повернуть, то [PERSON] буде займатись дітьми. 30.05.2017 року вони виїжджали до відповідачів, в будинку було прибрано. У них будинок на дві половини, але в другій половині ніхто не живе. Зараз вони зробили в другій половині будинку плиту, але ще не закінчили там все до кінця. Продукти харчування у них були. Вважають, що позовні вимоги потрібно задовольнити, так як [PERSON] не бажає повертатись до матері, вона не знаходить спільної мови з вітчимом. Чому заявили вимоги про стягнення аліментів на користь третьої особи пояснити не може. Відповідачі позовні вимоги не визнають. [PERSON] пояснила, що хоче, щоб діти були вдома. Вона завжди піклувалась про них. І зараз вони провідують дітей в ДБ «Перлинка». Стосунки з дочкою [PERSON] у неї зараз нормальні, але вона не хоче повертатись додому, так як вона не вживається з вітчимом. Богдана вилучали у 2013 році, тоді дійсно вона була випивши, але десь через неділю повернули дітей в сім'ю. Вона в лютому 2017 року пройшла курс оздоровчого лікування від алкогольної залежності. 17 травня 2017 вона уклала трудовий договір з ТОВ «Олександрійський цукровий завод», де буде працювати на просапці буряків. Надала письмові заперечення на позов, де також просить відмовити у задоволенні позову та вказала, що любить дітей та бажає їх виховувати. Зараз вона не вживає спиртні напої. [PERSON] також позов не визнає. Те, що в їх сім'ї виникали скандали, було пов'язано з тим, що його жінка вживала алкоголь. Він звернувся в сільську раду, їх сім'ю поставили на облік. Вони поїхали в м. Кіровоград, де дружину закодували. Зараз вони відвідують дітей. Власницею будинку по [ADDRESS] є його дружина. Він є інвалідом 3-ої групи, отримує пенсію. Зараз вони працевлаштовані, спілкуються з дітьми, він буде намагатись не конфліктувати з дружиною. Вони кожну суботу відвідують дітей, були у них і на день їх народження та на святкових заходах. Надав також письмові заперечення на позов. Представники відповідачів підтримали відповідачів та вважають, що позов не підлягає задоволенню. Представник ДБ «Перлинка» [PERSON] пояснила, що відповідачі неодноразово відвідували дітей за час їх перебування в дитячому закладі. Іноді давали грошові кошти. Діти дуже хороші. [PERSON] не бажає повертатись в сім'ю, так як там постійні сварки та є насилля щодо матері та вона не вірить, що мат може бути краще. Богдан завжди радий батькам та бажає повернутись додому. Свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідачів знає, вони проживають недалеко та вони товаришують з ними. Діти у них були доглянуті, в будинку чисто. Він деколи заходив до них в додому, був у їх будинку, але ні разу не був свідком сварок між відповідачами. Свідок [PERSON] пояснила, що знає родину [PERSON], [PERSON] була однокласницею її сина. Більш тісне спілкування з цією родиною у неї з літа 2016 року. Вони десь раз на тиждень приходили до них додому, то в будинку було прибрано, діти чистенькі. Будь - яких синців у [PERSON] вона не бачила. Відповідачі їм сказали, що дітей у них забрали у дитячий будинок, для з'ясування чи можуть вони опікуватись дітьми. При них сварок між відповідачами не було. Свідок [PERSON], яка є дочкою відповідачки, пояснила суду, що взимку коли мама та вітчим стали дуже пити, у них виникали скандали, тоді вона з мамою жила у бабусі, а вітчим жив з [PERSON]. Було таке, що вона написала заяву, що хоче жити в ДБ «Перлинка». Не було такого, щоб мама її била. Але було таке, що при ній вітчим бив матір, а також таке, що вона ночувала у чужих людей, так як мама та вітчим були в стані сп'яніння. Але її мама тоді шукала, дзвонила. Їй не подобається жити по [ADDRESS] в сел. Приютівка, так як там проживає її вітчим, який морально на неї тисне. Свідок [PERSON] пояснила, що працює соціальним педагогом Користівської ЗОШ з вересня 2015 року, де навчалась [PERSON]. Сім'я [PERSON] перебувала на обліку, як така, що потрапила у складні життєві обставини. Їй відомо, що діти вилучались у родини [PERSON] двічі. Коли вона приходила до них додому, то батьки були вдома, там було прибрано та було що їсти. У неї зауважень на той час не було. Але проходив деякий час приходила [PERSON] та жалілась, що мати іноді буває у нетверезому стані та піднімає на неї руки. Було таке, що до них приходила бабуся дитини та просила забрати [PERSON] з сімї. Свідок [PERSON], пояснила суду, що працювала на той час фахівцем з соціальної роботи Олександрійського РЦСССДМ та знає, що діти були вилучені в родини [PERSON] у зв'язку зі зловживанням ними спиртними напоями. Вона з ними зустрічалась в січні 2017 року та проводила профілактичні бесіди, рекомендувати [PERSON] пройти курс лікування від алкогольної залежності, рекомендували їм працевлаштуватись та їй відомо, що з травня 2018 року вони уклали трудові договори та працюють. Вона їх відвідувала з січня 2017 року, не рідше одного разу в квартал та особисто ніколи п'яними їх не бачила. В будинку завжди чисто, тепло, приготовлена їжа та є запаси продуктів. Посилається на те, що є свідки, що [PERSON] і на теперішній час вживає спиртні напої. Документу, що [PERSON] пройшла курс лікування від алкогольної залежності вона не бачила. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно частин 2 та 3 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено наступне. [PERSON] являється матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідачі не займаються утриманням та вихованням дітей, схильні до вживання спиртних напоїв, своєю поведінкою змушують старшу дитину збігати з дому, створюють умови для неналежного утримання дитини, не надають дітям батьківської турботи та ласки, ведуть аморальний спосіб життя, про що зазначено у висновку комісії з питань захисту прав дитини Олександрійської РДА, а тому Олександрійська РДА як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей. Суд не бере до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини Олександрійської районної державної адміністрації від 27.01.2017 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно двох дітей, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України ) Як вбачається з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Абзацом 2 п. 18 вказаної постанови передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". При цьому визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції. Європейським судом зазначалося, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення про позбавлення батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Як вбачається з матеріалів справи родина [PERSON] проживає в будинку по [ADDRESS] який належить на праві власності [PERSON]. Згідно актів обстеження умов проживання від 11.06.2014, від 02.06.2016, умови проживання задовільні, в будинку чисто, продуктами харчування забезпечені, для дітей є ліжка, іграшки, білизна, засоби гігієни. В першому акті вказано, що [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп'яніння., а в другому, що [PERSON] інколи вчиняє насильство стосовно своєї дружини, пояснюючи це тим, що це виховання дружини, щоб не вживала алкогольні напої. Згідно акту обстеження умов проживання №137 від 17.04.2018 року було зроблено висновок та рекомендації знайти роботу. Відповідачі уклали трудові договори 17 травня 2018 року на просапку буряків. Згідно довідки №283, яка видана ПП [PERSON] - відповідачці [PERSON], остання пройшла курс оздоровчого лікування від алкогольної залежності 15.02.2017 року. З характеристик з Користівської загальноосвітньої школи I- III ступенів, де навчалась [PERSON] вбачається, що батьки батьківськими зборами нехтують, але школу відвідують тоді, коли їх викликають. Згідно довідок з Олександрійської ЦРЛ від 20.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] не перебувають на диспансерному обліку у лікаря психіатра та у лікаря-нарколога. Доказів того, що відповідачі притягувались до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків до суду не надано. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що відповідачі відвідують ДБ «Перлинка», де з 25.01.2017 року перебувають діти - [PERSON] та [PERSON], неодноразово відвідували дітей, привозили дітям подарунки. Суд враховує те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини ( стаття 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідачі по справі вживають всіх мір задля можливості участі у вихованні дітей. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Європейським судом з прав людини при вирішенні справи № 39948/06 «Савіни проти України» в пунктах 49-52 рішення від 18 грудня 2008 року зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (справа «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari &a а; Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (mutatis mutandis, справа «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), N 11057/02, пункт 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (справи «Валлова і Валла проти Чеської Республіки» (Wallova and Walla v. the Czech Republic), N 23848/04, пункт 72, від 26 жовтня 2006 року; «Гавелка та інші проти Чеської Республіки» (Havelka and Others v. the Czech Republic), N 23499/06, пункт 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (справа «К.А. проти Фінляндії» (K.A. v. Finland), N 27751/95, пункт 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Мозер проти Австрії» (Moser v. Austria), N 12643/02, пункт 68, від 21 вересня 2006 року). В той же час, суд враховує також роз'яснення в п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до яких, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Суд ураховує і саме ставлення відповідачів до цієї ситуації, а саме їх бажання змінитися, займатися вихованням дітей та створити належні умови для їх проживання та розвитку, про що вони вказали у своїх поясненнях та надали докази, а саме: довідку про те, що [PERSON] пройшла курс оздоровчого лікування від алкогольної залежності 15.02.2017р, трудові договори від 17.05.2017 року, розпочали облаштування другої половини будинку. Статтею 18 цієї Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В той же час, оскільки судом дійсно встановлено винну поведінку відповідачів у справі щодо неналежного виконання своїх батьківських обов'язків, тому суд вважає за необхідне попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування Олександрійської РДА, а також на Приютівську об'єднану територіальну громаду Олександрійського району Кіровоградської області контроль за виконанням відповідачами батьківських обов'язків. Враховуючи надані відповідачами та її представниками докази, з яких вбачається, що останні дійсно стали на шлях виправлення, працевлаштувались, [PERSON] пройшла курс лікування від алкоголізму, мають постійне місце проживання, а також пояснення представника дитячого будинку, поведінку відповідачів, з якої вбачається, що останні не байдуже ставляться до долі своїх дітей та неодноразово їх відвідували в дитячому будинку «Перлинка», суд не вбачає наразі підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав та вважає можливим, з врахуванням інтересів дітей, у задоволенні позовних вимог відмовити, попередивши відповідачів про неприпустимість в подальшому порушення з їх боку батьківських обов'язків щодо їх малолітніх дітей та про можливі наслідки у разі їх неналежного виконання - позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав і для стягнення аліментів.

Outcome: dismissed