Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про зняття арешту зі всього майна, що належить йому, [PERSON] , який накладено постановою державного виконавця Суворовського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~у м.\~Херсон Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) від 16.03.2012 року в межах виконавчого провадження за ЄДРВП № 13-230 та вилучення із реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, обтяження за № 30992796. Обґрунтовуючи свої вимоги покликається на те, що він, намагався зареєструвати договір оренди належної йому земельної ділянки та дізнався, що не знято арешт з майна, який був накладений постановою державного виконавця Суворовського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~у м.\~Херсон Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) від 16.03.2012 року в межах виконавчого провадження за ЄДРВП № 13-230, який виник у нього у результаті несплати боргу [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] померла, він не встиг сплатити їй борг. У травні 2020 року він звернувся до Сихівського відділу Державної виконавчої служби з письмовою заявою до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, але отримав відмову у задоволенні вказаної заяви, відповідно змісту якої зазначається про відсутність підстав для зняття арешту за виконавчим провадженням, оскільки виконавчий документ було повернуто стягувачеві у зв"язку з закінченням майна боржника. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Суворовського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~у м.\~Херсон Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) від 16.03.2012 року в межах виконавчого провадження за ЄДРВП № 13-230 накладено арешт на все майно належне [PERSON] . Вказане підтверджується Витягом із відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.10.2020 року № 228064725.(а.с.10) [PERSON] , стягувач за виконавчим провадженням, померла [INFO] . (а.с.32) Відповідно відповіді в.о. начальника Суворовського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~у м.\~Херсон Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) від 5.08.2020 року в межах виконавчого провадження № 30992796 з примусового виканання виконавчого листа № 1-15 виданого 03.06.2011 року Нижньосірогозьким районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості 700,00 гривень. 12.04.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (редакції № 606-XIV) від 21.04.1999 року із змінами ). Відповідно до до вимог статтей 37, 40, 59 Закону України "Про виконавче провадження" ( для зняття арешту відсутні законні підстави (а.с.8) За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Підсумовуючи вказану правову норму, суд дійшов висновку, що законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. Статтею 41 Конституції України, передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За змістом ст.ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. В силу ч.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що державним виконавцем допущено описку, що стала наслідком порушення прав позивача, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved