Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

12 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить (з урахуванням уточнення позову від 03 вересня 2014р.) зобов'язати відповідача переставити свою огорожу на межу між домоволодінням [ADDRESS] та домоволодінням [ADDRESS], встановленої згідно висновку №23 судової будівельно-технічної експертизи від 24.07.2008 року, виконаного у відповідності з ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2008 року по справі 2-00078-2009р. Позовна заява мотивована тим, що позивачу згідно договору довічного утримання від 11.02.1994 року на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Для обслуговування вищевказаного житлового будинку була виділена земельна ділянка розміром 19,80х45.49м, що складає 0,09 га, дані обставини були встановлені рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2009 року. Відповідач, [PERSON], що мешкає у будинку [ADDRESS] самовільно, без згоди позивача, зруйнував існуючу до цього огорожу та побудував нову огорожу з порушенням існуючих норм. Позивач звернулася до Павлоградської міської ради, після чого [PERSON] було зроблено припис Відділом містобудування Павлоградської міської ради №152 від 25.04.2013 року. Проте відповідач даного припису не виконав. Питання встановлення межі було вирішено рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2009 року, в якому у тому числі в судовому порядку було встановлений факт порушення саме [PERSON] прав [PERSON] як землекористувача, та встановлено межу між домоволодіннями. Однак відповідач встановлюючи нову огорожу між домоволодіннями встановив її на власний розсуд без згоди [PERSON] та без врахування висновків рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2009р. по справі № 2-0078-2009р., яким вже були встановлені межі між домоволодіннями, завдяки чому огорожа так не була встановлена на межі домоволодінь. Дії [PERSON], по самовільному встановленню огорожі не на межі, порушує права [PERSON] та принцип добросусідства . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила правильно встановити межу з земельною ділянкою відповідача. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Представники позивача додатково пояснили суду, що відповідачем зруйновано огорожу, яка встановлювалась на межі з домоволодінням позивача, межа була встановлена згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2009 року у справі №2-78/2009, тому обставини щодо встановлення судом межі не підлягають доказуванню згідно ст.61 ЦПК України. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2009 року у справі № 2-78/2009 набрало законної сили і повинно бути виконане. Представники позивача також пояснили суду, що суперечності у розмірах земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], згідно різних копій технічного паспорту, які досліджувались в судовому засіданні не можуть бути враховані судом, оскільки вже були досліджені в інших пов'язаних цивільних справах, а також тому, що розміри земельної ділянки, визначені в плані земельної ділянки в технічному паспорті є умовними. Відповідач є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], проте не встановив межових знаків. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовної заяви, оскільки рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2009 року було виконано, позовні вимоги порушують цілісність меж земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідача, межі встановлені державним актом про право власності на землю, позивачем рішення міської ради про надання відповідачу у власність земельної ділянки до суду не оскаржено. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання, реєстраційний номер 1-4579, 11.02.1994, зареєстрований Першою Павлоградською держнотконторою, площа земельної ділянки в реєстрі зазначена у розмірі 830 кв.м. (а.с.85-86). Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], складеного КП "Павлоградське міжрайонне технічної інвентаризації" станом на 23.11.1987 року та станом на 18.09.2006 року площа земельної ділянки за вказаною адресою за документацією відповідно зазначена 854 кв.м. та 830 кв.м. Право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], не зареєстровано. [PERSON] надана у власність земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства згідно рішення сесії Павлоградської міської ради №363-21/У від 31.07.2007 року загальною площею 0,1100га, у тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,1000га, та для ведення особистого селянського господарства - 0,0100га. Також на підставі рішення сесії Павлоградської міської ради №363-21/У від 31.07.2007 року [PERSON] 04.02.2008 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №752826 площею 0,1000га, що розташована за адресою: будинок [ADDRESS] Позивач, [PERSON], просить суд зобов'язати [PERSON] переставити свою огорожу на межу між домоволодінням [ADDRESS] та домоволодінням [ADDRESS], встановленої згідно висновку №23 судової будівельно-технічної експертизи від 24.07.2008 року, виконаного у відповідності з ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2008 року по справі 2-00078-2009р. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2008 року у справі №2-78/2009 призначено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою судову будівельно-технічну експертиз, на вирішення експерту поставлені питання: чи відповідає фактичним даним акт обстеження земельних ділянок будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] від 08 лютого 2007 року; чи можливо встановити межу суміжного землекористування земельних ділянок будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] і яким саме чином. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №23 від 24 липня 2008 року Акт обстеження земельних ділянок будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] від 08 лютого 2007 року фактичним даним не відповідає; встановити межу суміжного землекористування земельних ділянок будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] встановити можливо. На границі земельних ділянок будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] установити прямолінійну межу від крапки «Д» до крапки «Г» по існуючій границі на момент обстеження, від крапки «Г» до крапки «Б», змістивши лінію межі від крапки «В» до крапки « 1» на 0,8 м, та збільшивши площу земельної ділянки будинку [ADDRESS] на9,8м2, а щоб таким чином відновити межу між земельними ділянками будинків [ADDRESS] та [ADDRESS], необхідно пересадити кущі винограду та сливу які висаджені на земельній ділянці будинку [ADDRESS]. Відповідно до державних будівельних норм, (ДБН 79-92, розділ 2, табл. №5 - дерева висаджуються на відстані 3-х м від межі сусідньої ділянки, а кущі на відстані 1,0 м від межі сусідньої ділянки). Тобто сливу необхідно висадити на відстані 3-х метрів від межі земельної ділянки будинку [ADDRESS] а кущі винограду на відстані 1,0 м. від межі земельної ділянки будинку [ADDRESS]. При проведенні експертизи експертом було використано, зокрема, технічний паспорт на домоволодіння [ADDRESS], який містився в матеріалах справи №2-78/2009, копії державних актів серії ЯД №782826, ЯД №914549, видані [PERSON] на право власності на земельні ділянки за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні було оглянуто інвентаризаційні справи на будинки [ADDRESS], [ADDRESS], у вказаних справах містяться схематичні плани розташування будинків на земельних ділянках з умовними позначеннями розміру та меж земельних ділянок, визначенням загальної площі земельних ділянок. Як вбачається з копій технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS], складеного 23 листопада 1987 року, долучених до матеріалів справи №2-78/2009 та даної справи, умовні розміри та площа земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], які зазначені в різних копіях технічних паспортів не відповідають один одному та даним інвентаризаційної справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що при проведенні судової будівельно-технічної експертизи у справі №2-78/2009 експерту було надано копію технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS], складеного 23 листопада 1987 року, із зазначенням умовних розмірів та площі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], що відрізняються від даних інвентаризаційної справи. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2009 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення порушень у землекористуванні земельною ділянкою задоволені, усунуто порушення у користуванні земельної ділянки житлового будинку [ADDRESS], який належить [PERSON] з боку [PERSON], встановлено межу між сусідніх землекористувачів житлових будинків №2 та [ADDRESS], зобов'язавши [PERSON] викорчувати та пересадити кущі винограду на відстані 1,0 м., а сливу на відстані 3,0 м. від межі земельної ділянки будинку [ADDRESS], який належить [PERSON] Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2009 року набрало законної сили, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-78/2009 щодо зобов'язання [PERSON] вчинити певні дії було закінчено 29.05.2009 року у зв'язку з повним фактичним виконанням, що підтверджується інформацією з відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, лист від 14.10.2014 року №02/55535. 06.09.2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON], треті особи: Відділ Держкомзему у м.Павлограді Дніпропетровської області, КП "Павлоградське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", в якому просила визнати протиправними дії Павлоградської міської ради Дніпропетровської області по прийняттю рішення сесії Павлоградської міської ради за №363-21/V від 31.07.2007 року щодо приватизації земельної ділянки за адресою будинок [ADDRESS] на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, який не був погоджений щодо суміжного землекористування земельних ділянок будинків [ADDRESS] та [ADDRESS]; визнати недійсними рішення сесії Павлоградської міської ради № 363-21/V від 31.07.2007 року щодо приватизації земельної ділянки за адресою будинок [ADDRESS], визнати недійсним державний акт від 04.02.2008 року, серія ЯД №75286 на право власності на земельну ділянку за адресою будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] в частині меж із земельною ділянкою за адресою будинок [ADDRESS]. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2012 року визнано незаконним рішення сесії Павлоградської міської ради № 363-21/V від 31.07.2007 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки [PERSON], яка розташована за адресою по [ADDRESS], визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю від 04.02.2008 року серії ЯД №752826 на право власності на земельну ділянку за адресою будинок [ADDRESS] та скасовано державну реєстрацію. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2012 року [PERSON] в задоволенні позову до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON], треті особи: Відділ Держкомзему у м.Павлограді Дніпропетровської області, КП "Павлоградське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", про визнання частково незаконним розпорядження та державного акту на право власності на землю відмовлено. Відповідно до ст.198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Відповідно до частин 1,7 ст.791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Як встановлено частинами 1,2,5 ст.158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власників сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали непридатними. Згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Тобто дані будівельних паспортів не є основою для відновлення меж, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку позивач не отримала. Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Таким чином, встановлення меж земельних ділянок до компетенції суду не належить. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, згідно із ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.1 ст.11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позовні вимоги, які заявлені позивачем, є способом захисту, який не передбачено ст.16 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищенаведене та з огляду на пояснення сторін, докази, надані у справі, суд приходить до висновку про безпідставність вимог [PERSON] про зобов'язання переставити огорожу на межу, встановлену згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24.07.2008 року №23.

Outcome: dismissed