Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулась з вищевказаними позовними вимогами до Шевченківського районного суду м. Львова. Ухвалою від 21 травня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до ДП «Західний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» об'єднано в одне провадження Свої позовні вимоги Позивач аргументувала тим, що вона працювала провідним експертом - технічним Державного підприємства «Західний експертно-технічний центр» Держгірпромнагляду України» з 07 вересня 2004 року до 31 січня 2014 року. Позивач зазначила, що в січні місяці керівником підприємства їй було запропоновано піти «на заслужений відпочинок». Позивач вказала, що погодилась, і вони домовились, що вона відпрацьовує 14 днів, щоби закінчити усі незакінчені справи, а їй при звільненні виплачують усі належні за законом виплати. 16 січня 2014 року, як зазначила Позивач, вона написала заяву про звільнення з підприємства, де була вказана причина звільнення - «за згодою сторін у зв'язку з виходом на пенсію», у цей же день був виданий наказ про звільнення, з яким була ознайомлена під розпис. Суть згоди сторін, на думку Позивача, полягала у тому, що керівництво і вона, Позивач, погодились на відробку 14 днів і виплату ДП «Західний ЕТЦ» усіх належних за законом сум у тому числі два посадових окладів при виході на пенсію у сумі 6950,00 грн. згідно п.6.5 «Колективного договору трудового колективу ДП "Західний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України», де вказано: «В залежності від результатів роботи підприємства за попередній квартал та при фінансовій можливості, за рішенням адміністрації центру виплачувати одноразову допомогу при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію за віком: - зі стажем роботи на підприємстві понад 5 років - в розмірі 2 окладів; - зі стажем роботи на підприємстві понад 10 років - в розмірі 5 окладів; - зі стажем роботи на підприємстві понад 20 років - в розмірі 7 окладів». Позивач ствердила, що фінансовий стан ДП «Західний ЕТЦ» у 2013 році був задовільний - працівники центру регулярно одержували зарплати, надбавки і премії. 31 січня 2014 року Позивач вказала, що була звільнена з підприємства, вказана у наказі причина звільнення - «у зв'язку з виходом на пенсію». Таку причину звільнення Позивач вважає безпідставною, оскільки вважає, що звільнялась у зв'язку із виходом на пенсію за віком і при звільненні не отримала згідно колективного договору два посадових оклади допомоги при звільненні. У своїх вимогах Позивач просила суд визнати частково недійсним наказ ДП «Західний ЕТЦ» від 16 січня 2014 року № 16-К «По особовому складу» в частині після слів «за згодою сторін, (п.1 ст. 36 КЗпП України)», інше по змісту вищевказаного наказу залишити без змін. Зобов'язати ДП «Західний ЕТЦ» внести зміни і доповнення до наказу ДП «Західний ЕТЦ» від 16 січня 2014року № 16-К «По особовому складу» та викласти у наступній редакції - після слів «Звільнити», - «[PERSON] - провідного експерта технічного сектору експертиз об'єктів видобутку і переробки корисних копалин та вугільної промисловості 31.01.2014року у зв'язку із виходом на пенсію ч.І, ст.38 КЗпП України . Виплатити [PERSON] одноразову допомогу при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію за віком у сумі 6950,00 грн. в розмірі двох окладів, (п.6.5 Колективного договору від 27.01.2011року «ДП «Західний ЕТЦ»)». Все інше по змісту вищевказаного наказу залишити без змін та внести відповідні зміни до трудової книжки. Стягнути з державного підприємства «Західний ЕТЦ» на користь, [PERSON] одноразову допомогу при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію за віком у сумі 6950,00грн. - розмір двох окладів. В судовому засіданні Позивач [PERSON] та її уповноважений представник [PERSON], що діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, що аналогічні викладеному у тексті позовної заяви. Просили позов задовольнити. Представник Відповідача Гришин О.В., котрий діє на підставі довіреності, заперечив проти позовних вимог, про, що подав суду письмові заперечення та аналогічні до них пояснення в судовому засіданні. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи такі безпідставними. Заслухавши пояснення Сторін по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є безпідставний та таким, що не підлягає до задоволення з наведених нижче підстав та мотивів. Так судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. [PERSON] з 12.03.2003 р. по 06.09.2004 р. перебувала на посаді начальника Львівської державної гірничотехнічної інспекції з нагляду у гірничо - рудній промисловості. 06 вересня 2004 року Наказом № 111-к територіального управління Держнаглядохоронпраці по Львівській області [PERSON] була звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію та виплатою їй 10-ти місячних посадових окладів. 06 вересня 2004 року відповідно до наказу № 79-к [PERSON] перебуваючи на пенсії прийнята на посаду експерта технічного Державного підприємства «Західний ЕТЦ». Наказом від 16 січня 2014 року № 16-к [PERSON] було звільнено 31.01.2014 р. за угодою сторін. Наказу передувала написана власноручно 16.01.2014 р. заява [PERSON] у якій остання просила звільнити її з займаної посади експерта технічного з 31.01.2014 р. за угодою сторін у зв'язку з виходом на пенсію. З наказом Позивач була ознайомлена під розписку, що нею не заперечувалось. Будь-яких допустимих доказів того, що між сторонами існували домовленості щодо відпрацювання 14 днів та виплати двох посадових окладів суду не подано. Стороною Позивача не наведено законних підстав визнати недійсним наказ ДП «Західний ЕТЦ» від 16.01.2014 р. № 16-К. Не зазначено нормам якого закону чи підзаконного акту суперечить вказаний наказ. 27 січня 2011 року між адміністрацією та трудовим колективом ДП "Західний ЕТЦ" було укладено Колективний договір на 2011- 2013 роки. Пунктом 6.5. Колективного договору підприємства передбачено можливість надання додаткових порівняно з чинним законодавством і угодами гарантій та соціально-побутових пільг та надбавок. Відповідно до статей 8, 12 Закону «Про оплату праці» та роз'ясненнях у п. 4. Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» в Україні встановлено та розмежовано дві системи регулювання оплати праці такі як державне регулювання оплати праці та договірне регулювання. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять: додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми , за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки , гарантії і компенсаційні виплати , передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно ч. 3 ст. 15 цього ж Закону оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно ч. 6 ст. 24 цього ж Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних та компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами (договірне регулювання оплати праці). Отже, питання додаткових виплат не відноситься до сфери державного регулювання оплати праці, а тому твердження позивача про незаконність умови колективного договору підприємства є не обґрунтованими. Крім того відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; укладення чи зміни колективного договору, угоди; виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; невиконання вимог законодавства про працю це колективний трудовий спір (конфлікт). Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 01.03.2013, № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" колективні трудові спори - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. До таких спорів застосовується примирно - третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». Відповідно до ст. 75 Господарського кодексу України Державне підприємство зобов'язане складати і виконувати річний та з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожен наступний рік. Основним плановим документом ДП «Західний ЕТЦ» є фінансовий план, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів. Відповідно до п. 3.6 Інструкції зі статистики заробітної плати затвердженої Наказом Держкомстату, від 13.01.2004, № 5 одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно з діючим законодавством та колективними договорами не належать до фонду оплати праці. Згідно статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 10.05.1993, № 48-93 «Про порядок використання прибутку державних підприємств, установ і організацій» державні підприємства, установи й організації після сплати обов'язкових платежів провадять відрахування від прибутку, що залишається в їхньому розпорядженні, на технічне переобладнання виробництва, освоєння нових технологій, здійснення природоохоронних заходів і нового будівництва та на поповнення власних оборотних коштів за нормативами, встановленими органами, які виконують функції з управління майном, що перебуває у державній власності. Відповідно до порядку розподілу чистого прибутку ДП «Західний ЕТЦ» (фінансовий план) фонд споживання (матеріального заохочення) складає у розмірі 25 % від чистого прибутку. Згідно «Звіту про виконання фінансового плану підприємства» чистий прибуток у 2013 році склав 2 587,0 тис грн. Отже розподіл на фонд споживання (матеріального заохочення ) підприємство могло бути виділено 646,75 тис. грн. Відповідно до пояснювальної записки до фінансового звіту ДП «Західний ЕТЦ» за 2013 рік з чистого прибутку підприємства було використано на фонд споживання 673,8 тис. грн. Отже судом встановлено, що у 2013 році витрати підприємства на матеріальне заохочення перевищили допустимі (згідно фінплану) на 27,1 тис грн. Оскільки перевитрати підприємства по фонду споживання та фактичної відсутності на 31 січня 2014 року чистого прибутку, та відповідно до п. 6.5. колективного договору одноразова допомога при звільнені [PERSON] не підлягала виплаті. Таким чином надаючи оцінку викладеному в сукупності суд дійшов висновку про безпідставність вимог Позивача та необхідності відмови в позові у повному обсязі.

Outcome: dismissed