Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в момент вчинення виконавчого напису нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, був визнаний незаконним та нечинним за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, що набрало законної сили, законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі не існувало. Крім того, зазначає що строк виконання кредитного договору позивача від 14 червня 2017 року укладеного зі AT «Ідея Банк» на момент вчинення виконавчого напису ще не закінчився та тривав до 14 червня 2022 року, відтак на момент звернення банку до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення усієї заборгованості строк користування кредитом у повному обсязі, визначений умовами угоди та графіку платежів не сплив. Оскільки позичальник не отримала вимоги банку про усунення порушень не можна вважати, що на момент вчинення виконавчого напису строк повернення кредиту настав у повному обсязі, оскільки не сплив передбачений законом тридцяти денний строк на добровільне погашення простроченої частини заборгованості. У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2021 року провадження по справі було відкрито та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання. Враховуючи обставини, встановлені при вивченні матеріалів справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, з метою встановлення всіх обставин у справі, на які посилається позивач у позовній заяві та які повинні бути враховані судом при вирішенні спору, для забезпечення можливості реалізації принципу рівності та справедливого балансу між сторонами, суд здійснив перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Крім того, своєю ухвалою суду від 19 липня 2021 року витребував у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олеа Миколайовича в разі неможливості останнього надати вказані матеріали, зобов`язанл Київський державний нотаріальний архів надати засвідчені копії всіх матеріалів нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису № 1384 від 18.06.2018 року вчиненим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості у загальному розмірі 76040,77 грн. Крім того, витребував у Носівського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) засвідчені копії всіх матеріалів виконавчого провадження № 62042846 по примусовому виконанню Виконавчого напису № 1384 від 18.06.2018 р. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості у загальному розмірі 76040,77 грн. Позиція сторін по справі. Позивач в судове засідання для розгляду справи не з`явився, подав клопотання про здійснення розгляду без її участі. Представника відповідача (АТ «Ідея Банк»), подав до суду відзив, в якому зазначив, що у зв`язку із виникненням у боржниці кредитної заборгованості на її адресу AT «Ідея Банк» було надіслано вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань. На підтвердження чого надали копії опису вкладення у цінний лист, списку №6 ф 103, квитанції ПАТ «Укрпошта» та списку від ПАТ «Укрпошта». Щодо дострокового виконання грошових зобов`язань, зазначив наступне. З ознайомленим та підписаним позивачем кредитним договором, у банку є право дострокового виконання грошових зобов`язань. Так, надіславши вимогу про усунення кредитних зобов`язань AT «Ідея Банк» не лише повідомлено боржницю про наявну у неї кредитну заборгованість, її розмір та складові, але, по факту, і застосовано право на дострокове повернення суми кредиту та інших платежів відповідно до умов кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, зазначив, що правові підстави для задоволення позовних вимог по справі, відсутні, а відтак в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі Відповідач по справі - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, відзив та заперечення до позовної заяви до суду не надав. Третя особа по справі будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та свого представника не направив, заперечення чи пояснення по справі до суду не надав. Як вбачається зі списку державних реєстраторів та нотаріусів, яким анульовано доступ до державних реєстрів, - приватному нотаріусу Гуревічову О.М. (св. 5486) наказом МЮУ від 01 квітня 2020 року № 1293/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, анульовано. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом було встановлено, що між [PERSON] та AT «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z70.423.70165 від 14.06.2017. Відповідно до пункту 1.1. розділу 1 кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 40 000,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник одержав кредит та зобов`язався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Як вбачається з наданої позивачем копії виконавчого напису від 18 червня 2018 року, заяву AT «Ідея Банк» було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 76040,77 грн. Постановою від 27 травня 2020 року Головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження та постановлено стягнути з [PERSON] на користь AT «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 76040,77 грн. В подальшому постановою Головного державного виконавця від 15 липня 2020 року на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, та на грошові кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови - накладено арешт. Мотиви прийняття рішення судом. За загальними правилами ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19), від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 (провадження №14-278 гс18) та від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557 цс 19), зазначають на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" від 02.09.1993 (далі Закон №3425-XII) та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (далі - Порядок №296/5). Пунктом 19 ст.34 Закону №3425-XII визначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачена Главою 14 Закону №3425-XII та Главою 16 розділу ІІ Порядку. За ст.87 Закону №3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік №1172). У ст.88 Закону №3425-XII визначені умови вчинення виконавчих написів, за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зазначені умови вчинення виконавчого напису також містяться і в пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку №1172. При цьому цей Перелік №1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі №3425-XII та Порядку №296/5. В подальшому, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цією постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку №1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Дана постанова надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, вказану постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Отже, чина редакція Переліку №1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Матеріали справи свідчать, що нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався. Підставою для задоволення позову, позивач вказував на ту обставину, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом, а також наголосив на тому, що вимоги за виконавчим написом не є безспірними. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, встановлені судом обставини та досліджені докази у своїй сукупності дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса не має характеру безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. Враховуючи встановлені по справі обставини, аналізуючи наявні у справі докази та вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно принципу диспозитивності, сторони в процесі вільно розпоряджаються своїми матеріальними і процесуальними правами. Так, відповідачі та треті особи по справі не скористалися своїми процесуальними правами, не направили до суду своїх представників та не надали відзиву (за винятком відзиву представника АТ «Ідея банк», який був врахований судом під час прийняття рішення), який би спростовував позовні вимоги. Крім того, ухвала суду про надання матеріалів нотаріальної справи приватним нотаріусом виконана не була, а відтак суд розглядає справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 908 грн підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved