Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, доповнивши такий про - визнання незаконним та скасування Рішення Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Жовківської районної ради народних депутатів № 21 від 12 грудня 1991р. в частині повернення [PERSON] та [PERSON] [ADDRESS], видачі виконкомом Жовківської районної ради 14 травня 1992р. [PERSON] та [PERSON] Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], зареєстрований у Червоноградському міжміському бюро технічної івентаризації 15 травня 1992р. за реєстровим № 1367, а також визнання акту-передачі житлового в будинку в [ADDRESS] від 08.05.1992 року, затвердженого головою Жовківської міської Ради народних депутатів недійсним і таким що не міг бути правовстановлюючим документом для реєстрації права власності на будинок відповідно до положень чинного на час реєстрації законодавства України; - визнання, що внаслідок незаконного прийняття Комісією з питань поновлення прав реабілітованих Жовківської районної ради народних депутатів рішення № 21 від 12 грудня 1991 року "Про розгляд заяви [PERSON]. [PERSON]", згодом незаконного підписання Акту передачі від 08 травня 1992р. Жовківським будинкоуправлінням, яке зняло з балансу Жовківської міської ради будинок [ADDRESS], який знаходився на балансі Жовківської міської ради, та передало весь будинок [PERSON] та [PERSON], а також незаконної видачі виконкомом Жовківської районної ради 14 травня 1992р. [PERSON] та [PERSON] було видано Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], зареєстрований у Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації 15 травня 1992р. за реєстровим № 1367 [PERSON] ([INFO], померла [INFO]) в незаконний спосіб була позбавлена права на житло у якому законно проживала з 1962 року, а також незаконно позбавлена права на приватизацію житла та передачу даного нерухомого майна у спадщину як за законом так і за заповітом; - скасування рішення Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної державної адміністрації Львівської обласної Ради № 228 від 23 жовтня 1997 року в частині затвердження надання вказаної квартири [PERSON] та [PERSON]; - скасування Свідоцтво про право власності на жилий будинок [PERSON], виданого виконкомом Жовківської районної ради народних депутатів 14 травня 1992 року в частині належності квартири [ADDRESS] та зобов'язання Червоноградського міжміського Бюро технічної інвентаризації скасувати реєстрацію Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] від 15 травня 1992р. за реєстровим № 1367; - скасування Свідоцтва про право власності на жилий будинок [PERSON], виданого виконкомом Жовківської районної ради народних депутатів 14 травня 1992 року в частині належності спірної квартири; - скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 9 березня 2006 року № 1- 925 в частині спадкування квартири [ADDRESS]; - скасування Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 9 березня 2006 року № 1-916 в частині спадкування квартири [ADDRESS]; - скасування Договіру від 9 березня 2006 року № 931 про поділ спадкового майна в частині переходу права власності на квартиру [ADDRESS]; - скасування договіру від 9 березня 2006 року № 922 про поділ спадкового майна в частині переходу права власності на квартиру [ADDRESS]; - скасування рішення Жовківської міської Ради від 08.06.1995 року "Про надання в постійне користування гр. [PERSON] та [PERSON]. земельної ділянки по [ADDRESS]"; - визнання [PERSON] особою, яка володіла на законних підставах квартирою [ADDRESS] з 20 лютого 1979 року до дня смерті і у зв'язку з незаконними діями органів держави та органів місцевого самоврядування не змогла реалізувати своє законне право на приватизацію житла, яке мало бути спадковою масою в процесі спадкування; - визнання [PERSON] як спадкоємця [PERSON] законним користувачем квартири [ADDRESS], який має всі майнові права спадкодавця [PERSON]. Дані позовні вимоги мотивовані тим, що його мати [PERSON] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] і померла [INFO], що стверджено свідоцтвом про її смерть. Мати проживала в квартирі зазначеного будинку, який рішенням комісії з поновлення прав реабілітованих Жовківської райради в 12.12.1991 року було повернуто реабілітованим [PERSON] та [PERSON] Після смерті власників будинку, право на нього набув [PERSON] та [PERSON] Він разом з матір"ю був користувачем квартири, мали спільний побут і використовували квартиру для своїх потреб. [PERSON] перешкоджає йому в користуванні квартирою в будинку. Прокурором району в інтересах матері було заявлено позов про скасування рішення комісії про повернення будинку і рішенням Жовківського райсуду в 2010 році було скасовано рішення комісії в частині повернення [PERSON] однієї з квартир, саме тієї де жила мати, однак рішенням Львівського апеляційного суду від 22.09.2011 року таке рішення скасоване і в позові прокурору відмовлено. При житті мати зверталася до Жовківської міської ради з приводу отримання житла у приватну власність так як вона перебувала в списках осіб для отримання житла. Вважає, що комісією з поновлення прав реабілітованих незаконно повернуто будинок в [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]., так як будинок був зайнятий, незаконно актом передачі від 8.05.1992 року будинкоуправлінням складено акт про передачу будинку, який знаходився в них на балансі, незаконно оформлено право власності на них. Тому комісією порушено вимоги Постанови Верховної ради України від 24.06.1991 року 348 "про заходи щодо реалізації Закону Української РСР "Про реабілітацію жертв політичних репресій". Жовківська міська рада не переселивши матір з квартири будинку перевищила свої повноваження щодо підписання акту-передачі, що стало приводом зняття будинку з балансу. Вважає також, що оскільки його мати проживала в квартирі будинку в [ADDRESS] до своєї смерті понад 30 років то відповідно до ст. 344 ЦК України набула право власності на квартиру таке право в неї розпочато 01.01.2001 року, тобто за три роки до набрання чинності діючим Цивільним Кодексом. Щодо позовної давності то право на таку вимогу, відповідно до ст.. 268 ч.4 позовна давність не поширюється. Просить задовольнити позов, скасувати всі незаконні акти щодо квартири [ADDRESS], визнати його законним користувачем зазначеної квартири. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечив, мотивуючи тим, що вимоги [PERSON] є безпідставним і він на законних підставах набув право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування. На даний час він є власником будинку в цілому, оскільки згідно договору розподілу спадщини з [PERSON] вона передала йому належну їй частину будинку. [PERSON] хоч була прописана в квартирі, останні 15 років перед смертю не проживала, а проживала в [ADDRESS] в будинку, який належить на даний час на праві власності позивачу. Будинок повернуто реабілітованим [PERSON] на законних підставах, після чого останні зареєстрували своє право власності і [PERSON] 7 років сплачувала квартплату їм, а коли він став власником будинку, відмовилася сплачувати плату і перестала проживати в будинку. [PERSON] була членом сім"ї разом з своїм чоловіком [PERSON] який помер в 2005 році. В 1988 році він виписався з квартири в м. Жовкві, отримав квартиру в м. Львові, не зазначивши дружину в довідці про склад сім"ї, фіктивно з нею розлучився і таке розлучення навіть Шевченківським судом в 1988 році визнавалося недійсним. [PERSON] зверталася до Жовківської міської ради про перепис лицевого рахунку на квартиру [ADDRESS], але рішенням виконкому Жовківської міської ради їй було відмовлено. Це встановлено по справі за позовом прокурора Жовківського району в інтересах [PERSON] про скасування рішень комісії з поновлення прав реабілітованих Жовківським райсудом а надалі Львівським апеляційним судом, докази є в наявності в даній справі. Рішенням від 22.09.2011 року Львівським апеляційним судом скасовано рішення Жовківського райсуду та відмовлено в позові. Просить відмовити в позові [PERSON] Аналогічно пояснив представник [PERSON], заперечивши проти позовних вимог та доповнив про те, що дійсно [PERSON] на час повернення будинку реабілітованим не була квартиронаймачем квартири [ADDRESS] так як виконкомом Жовківської міської ради їй було відмовлено в переписі лицевого рахунку на квартиру, а надалі [PERSON] добровільно сплачувала квартплату власникам повернутого будинку, якими були [PERSON] та [PERSON]. Тривалий час [PERSON] не проживала в квартирі, оскільки там зруйновано ними парове опалення, розібрано піч, остання проживала разом з чоловіком та позивачем в [ADDRESS], а після продажу квартири проживала в [ADDRESS], в будинку, який належав [PERSON], а надалі успадкував такий його син, за рішенням суду, позивач по справі. Будинок реабілітованим повернуто з врахуванням конкретних обставин, зокрема що мешканці ще 2-х квартир в будинку переїхали в інші населені пункти, а [PERSON] не була квартиронаймач. Просить відмовити в позові. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] заперечив проти позовних вимог [PERSON] мотивуючи тим, що такі є безпідставними так, як позивач не проживав з матір"ю в спірному будинку, не користувався квартирою № 1 в будинку. Його мати проживала в квартирі будинку як наймач, а після смерті її право користування припинилося. Жодних особистих прав позивача не порушено внаслідок повернення будинку реабілітованим [PERSON], а надалі набуттям права власності [PERSON]. Вважає, що [PERSON] взагалі не є належним позивачем щодо заявлених вимог. Просить відмовити в позові повністю. Інші сторони або їх представники в судове засідання не з"явилися, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак Жовківською міською радою надіслано лист про розгляду справи у відсутності їх представника, а тому суд вважає можливим розгляд справи в їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з огляду на наступне. Основним завданням цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав і суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб визначений законами України на засадах їх рівності перед Законом. Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що із свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 5.09.2013 року Жовківською державною нотаріальною конторою вбачається, що [PERSON], який проживає в [ADDRESS], успадкував після смерті матері [PERSON] померлої [INFO], грошові вклади. З свідоцтва про право власності виданого на підставі рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих № 21 від 12.12.1991 року та акту передачі від 08.05.1992 року вбачається, що право власності зареєстровано в рівних частинах на ім"я [PERSON] та [PERSON]. Після їх смерті за заповітом майно успадковане [PERSON] та [PERSON] і відповідно до договору про поділ спадкового майна [PERSON] набув права власності на будинок [ADDRESS] в цілому, що стверджено договором. З рішення Жовківського районного суду від 27.09.2010 року по цивільній справі за позовом прокурора Жовківського району в інтересах [PERSON] до Жовківської районної ради, [PERSON], [PERSON], комісії з поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради задоволено позов та було скасовано рішення комісії з поновлення прав реабілітованих Львівської обласної держадміністрації, свідоцтво про право власності на житловий будинок [PERSON], [PERSON], в частині належності на праві приватної власності на квартиру [ADDRESS] та свідоцтва про право спадкування [PERSON], [PERSON] після смерті [PERSON]. Дане рішення оскаржено [PERSON] і рішенням Львівського апеляційного суду від 22.09.2011 року рішення Жовківського районного суду від 27 вересня 2010 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову прокурора Жовківського району в інтересах [PERSON]. Отже апеляційним судом підтверджено правомірність оспорюваних актів та рішень, а щодо скасування свідоцтв про право на спадщину [PERSON], [PERSON] суд дійшов до висновку, що доказів неправомірного набуття [PERSON] права власності на спірний будинок не було надано. Таке рішення набрало законної сили. Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особи чи особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право кожна особа. Відповідно до ч. І ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.І ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ж до ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1219 ЦК передбачено права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не передбачено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, права на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Як вбачається із свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO]. і на час її смерті та на момент відкриття спадщини право на спірне майно відповідачу не належало, таке не могло увійти до складу спадщини й, відповідно, у відповідача не було та немає правових підстав для його успадкування. Крім цього, згідно із ч. І ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. І ст. 1270, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідачем не було надано доказів того, що ним подавалася заява про прийняття спадщини в частині спірного майна, чи вчинялися будь-які інші дії для отримання права на таке протягом встановленого законом строку. Таким чином, суд прийшов до переконання, що право користування квартирою в будинку [ADDRESS], право власності на який належить іншій особі, не може бути успадковано, а відтак відповідно до ст. 781 ЦК України в зв"язку із смертю фізичної особи-наймача припиняється і договір найму, а відповідно і права щодо користування житлом. Мати позивача не була власником квартири в зазначеному будинку, не могла набути і права власності на підставі ст. 344 ЦК України. Можливі права щодо користування приміщенням в будинку не увійшли до складу спадщини після смерті [PERSON]. Позивачем успадковано після смерті матері лише грошові вклади, іншого майна ним не успадковано, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину позивачем лише грошового вкладу. Отже позивач не може набути права користування квартирою в вищезазначеному будинку. Відповідно до ст.. 41 Конституції України право власності громадян є непорушним та гарантується. Згідно положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] правомірно набув права власності на житловий будинок в [ADDRESS], судом не встановлено підставі позбавляти його такого права, правомірність набуття права власності на будинок [PERSON] підтверджено і рішенням Львівського апеляційного суду від 22.09.2011 року. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, так як позивачем не представлено суду жодних доказів порушення його прав, не здобуто таких доказів і в судовому засіданні. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON], а тому в позові слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed