Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі за текстом - МТСБУ) звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, відповідач є винним у ДТП, яка мала місце 14.09.2014 року по вул. Луначарського в м. Києві, на момент вчинення ДТП відповідач не мав чинного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Форд» д.н.з. [NUMBER], який належав [PERSON] Оскільки, винуватець ДТП, яким є відповідач, не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі потерпілого, позивачем визначено розмір страхового відшкодування та виплачено 12228,18 грн., у зв'язку з чим у МТСБУ виникло право стягнути завдану матеріальну шкоду з відповідача, як особи винної у ДТП, на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також витрати на аварійного комісара в розмірі 698,00 грн., та судовий збір. Представник позивача Глузд О. В. в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи, повідомлена належним чином, представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином шляхом направлення викликів в судове засіданні за адресою, вказаною у позовній заяві, про поважні причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати пояснення по суті предмету спору не скористався. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З згодою представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, як це передбачено ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2014 року [PERSON] визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.09.2014 року, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент винесення постанови стан6овить 340 гривень (а.с 14). Як зазначено у мотивувальній частині постанови: «[PERSON] 14 вересня 2014 року о 15 год. 15 хв., керуючи автомобілем «БМВ 740» д.н.з. [NUMBER] вул. Луначарського, перехрестя з вул.. Микільсько - Слобідська, в м. Києві, не врахувала дорожню обстановку, не виконала вимогу дорожнього знаку «Рух по смугах», внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER], в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 27 лютого 2014 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено Полісом за №АІ/6242537, строк дії якого з 27.02.2014 року по 26.02.2015 року. Об'єктом страхування відповідно до даного договору, є транспортний засіб - автомобіль «Форд», державний номерний знак [NUMBER]. (а.с. 12) Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 06 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу автомобіля «Форд», державний номерний знак [NUMBER], яка заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14 вересня 2014 року з вини водія [PERSON], яка керувала транспортним засобом - «БМВ 740», державний номерний знак [NUMBER], та на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с. 25) 26 вересня 2014 року Фізичною особою - підприємцем [PERSON], складено Звіт №727 про оцінку автомобіля Ford Fiesta 1.4i номерний знак [NUMBER], яким встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля«Форд», номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 12228,18 грн. (а.с.15-19) 22 листопада 2015 року Моторно (транспортне) страхове бюро України видало наказ №388 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» [PERSON], відповідно до якого [PERSON], в рахунок відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (з вини незастрахованої особи), було перераховано страхове відшкодування за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу в розмірі 10190,15 грн. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 1/24447 від 23 січня 2015 року. (а.с. 26,27) За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно положень п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. За таких обставин, суд вважає, що Моторно (транспортне) страхове бюро України правомірно пред'явило вимоги до [PERSON], як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 вересня 2014 року, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою потерпілій особі [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 10190,15 грн., внаслідок пошкодження транспортного засобу - автомобіля «Форд» номерний знак [NUMBER], який є об'єктом страхування.. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями статті 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості витрат за послуги аварійного комісара, у зв'язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не убачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача [PERSON] вартості витрат за послуги аварійного комісара в сумі 698,00 грн., тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в сумі 10190 грн. 15 коп.. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп., що підтверджується залученим до справи оригіналом платіжного доручення про їх оплату позивачем при звернені з позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial