Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 17519,17 грн. за кредитним договором б/н від 19.05.2007 , а саме: 4939,86 грн. заборгованості за кредитом , 12649,03 заборгованості по процентам за користування кредитом, 4100,20 грн. заборгованості за пенею, 500 грн. штрафу (фіксовану частину), 810,44 грн. штрафу(процентну складову) . 04. 05.2016 позивач до суду подав уточнену позовну заяву по даному позову, відповідно до якого просить лише стягнути заборгованість по відсоткам за договором б/н від 04.05.2007 , нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 02.10.2012 року по 02.10.2015 року у розмірі 5399, 27 грн. Свої уточнені вимоги мотивував тим , що 19.05.2007 між ПАТ КБ « Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір б/н. Згідно з умовами якого банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 05/11, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 7000.00 грн. Відповідач особистім підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. При укладанні договору сторони керувались положенням ч.1 ст.634 ЦК України, який визначає, що договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з умовами договору банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 05/11, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 7000,00 грн., в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами кредитного договору б/н від 19.05.2007 , позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник, в порушення вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов'язання за договором належним чином до сьогодні не виконав, у зв'язку з чим, розмір простроченої заборгованості [PERSON] по кредиту перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ,відповідно до детального розрахунку станом на 02.10.2015 складає 4939,86 грн. Згідно умов п.п 5.5.1, 5.5.2 Кредитного договору, при непогашенні кредиту в термін, встановлений п.п. 5.2, 5.3, 5.4 договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п.5.5.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з дати списання коштів з позичкового рахунка до майбутньої дати сплати відсотків, а також за період, що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Відповідно до ст.ст. 629, 525, 612 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, датою 05/11 ( останній день строку дії карти) визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань за Кредитним договором б/н від 19.05.2007 та припинення зобов'язань в цілому. Так, отримані позичальником кредитні кошти, до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що Кредитний договір б/н від 19.05.2007 року не є розірваним, чи припиненим згідно до правових підстав визначених ст.ст 599,651.654 ЦК України, відповідно до п.4.8 кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунюк заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Стаття 256 ЦК України дає визначення позовної давність як; "строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного праву або інтересу. Згідно з замовами кредитного договору б/н від 19.05.2007 позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також, встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку , то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до ст. 536 ЦК України згідно якої, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Тобто відсотки є платою за користування чужими коштами. Виходячи з вищенаведеного ПАТ КБ "ПриватБанк" вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з боржника , [PERSON], на користь банку суму заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності, згідно ст. 257 ЦК України, з 02.10.2012 по 02.10.2015 за наступним розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 02.10.2015 віднімаємо розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 02.10.2012, таким чином сума заборгованості по відсоткам за період з 02.10.2012 по 02.10.2015 складає у розмірі 5399,27 грн. Позивач в судове засідання не зявився, хоча про день і час слухання справи був належним чином повідомлений, але від представників позивача - [PERSON] надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує і просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача- Байлема не виконав ухвалу суду від 26.02.2010 про його зобов"язання з"явитись у судове засідання для дачі особистих пояснень . А також позивачем не виконана ухвала суду від 29.06.2016 року про надання суду оригіналів документів для огляду у судовому засіданні . Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що сплили строки позовної давності та подав до суду заперечення проти позову . В запереченні представник відповідача зазначив , що відповідач і позивач 19 травня 2007 року уклали кредитний договір б/н за яким [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2 500 грн. на платіжну картку № 4149605339321374 , термін дії до 05 місяця 2011 року. В зв'язку з порушенням умов договору, боржник зобов'язання належним чином не виконав. В результаті чого, банк 09.10.2008 звернувся до Козятинського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника на користь Приватбанку: -заборгованості у розмірі 5 480,36 грн. за кредитним договором б/н від 19.05.2007; -судові витрати у розмірі 27,40 грн. судовий збір та 15,00 грн. витрати на ІТЗ розгляду судового процесу. Козятинським міськрайонним судом Вінницької області з розгляду заяви банку було видано судовий наказ від 06 листопада 2008 року (номер справи 2Н-231/08 р.), за яким вимоги Приватбанку було задоволено в повному обсязі. За даним судовим наказом боржник погасив всю заборгованість перед банком за вказаним кредитним договором. Але, згодом , Дніпропетровське керівництво ПАТ КБ «ПриватБанк 09 жовтня 2014 року знову звертається до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, тільки вже з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у якій зазначають, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.05.2007 [PERSON] 19.05.2007 , нібито , отримала кредит у розмірі вже 7 000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплато відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2014 має заборгованість -20 965,38 грн. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2014 року було відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом ПАТ КБ « ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості але ухвалою від 23 лютого 2015 року провадження по цивільній справі за позовом ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості було закрито. Заборгованість на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» відповідач [PERSON] за кредитним договором б/н від 19.05.2007 ще у 2008 році , згідно судового наказу від 6 листопада 2008 року , сплатив: асаме: - заборгованість у розмірі 5 480,36 грн. за кредитним договором б/н від 19.05.2007 ; - судові витрати у розмірі 27,40 грн. судового збору та 15,00 грн.- витрати на ІТЗ розгляду судового процесу. Проте, 14 вересня 2015 року ПАТ КБ « ПриватБанк» вже втретє звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 19.05.2007, тільки вже на суму - 17 519,17 грн. за кредитним договором та 1 218,00 грн. сплати судового збору. 25 квітня 2016 року представником банку суду було надано уточнену позовну заяву, згідно якої він вимагає стягнути з відповідача на користь банку заборгованість по відсоткам в сумі 5 399, 27 грн. за договором б/н від 19 травня 2007 року, нарахованих на : прострочену заборгованість по кредиту за період з 02 жовтня 2012 року по 02 жовтня 2015 року . Проти уточнених позовних вимог представник відповідача заперечує з наступних підстав. відповідно до пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг: Для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта / довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою, укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Тобто, перед тим, як підписати заяву, банк зобов'язаний був спочатку надати споживачу інформацію про умови кредитування у письмовому вигляді, як це передбачено Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 про затверджені «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», споживач повинен на розробленому банком і роздрукованому бланку (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) щодо отримання інформації про умови кредитування поставити свій підпис (п. 2.4 Правил), отримати пам"ятку клієнта, ознайомитися з умовами та правилами банківських послуг, а тільки тоді у разі прийняття свого рішення, підписати заяву-анкету про приєднання до умов та правил банківських послуг. В даному випадку, споживачу було запропоновано лише підписати заяву-анкету і більше нічого. Позивач у своїй уточненій позовній заяві зазначив, що між сторонами був укладений договір, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 7 000 грн. ні відповідачу , ні його представнику нічого невідомо про якісь наданих банком нібито 7 000 грн., так-як у своїй заяві про видачу судового наказу від 09.10.2008 банк зазначав, що [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2 500 грн. на платіжну картку № 4149605339321374, термін дії до 05 місяця 2011 року. Будь-яких належних доказів про отримання клієнтом 7 000 грн. банк суду не надав. З попереднього розрахунку вбачається, що заяву про видачу судового наказу банк подавав до суду 09 жовтня 2008 року, а останній платіж погашення заборгованості клієнтом внесено 02 жовтня 2008 року в сумі 600 грн. Загальна сума погашення кредиту клієнтом, на момент винесення судового наказу судом (6 листопада 2008 року), вже була внесена до банку у розмірі 5 600 грн. Далі банк за судовим наказом отримує від клієнта ще 5 480 грн. 36 коп., і після цього він вимагає ,на сьогоднішній день, від відповідача ще 5 399. 27 грн. за нараховані якісь відсотки. Після дати - 02 жовтня 2008 року, клієнт грошей від банку по картці не отримував, а представник банку жодних належних доказів отримання таких грошей суду не надав. Відповідно до пункту 2.1.1.2.13. Умов, клієнт зобов'язаний до закінчення останнього місяця терміну дії картки звернутись до обслуговуючого відділення банку для отримання платіжної картки з новим терміном дії. Невиконання цього обов'язку не звільняє клієнта від виконання договірних зобов'язань. Відповідно до пункту 2.1.1.2.14.Умов, замовлені клієнтом картки , в тому числі продовжені на новий термін дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту не більше 6-ти місяців, після чого можуть бути знищені в установленому Міжнародними платіжними системами порядку Це означає, що відповідач ще у 2008 році по судовому наказу сплатив банку,а банк утримав всі заборгованості, в результаті чого нараховувати відсотки вже не було на що.Тому позов слід вважати безпідставним. В судовому засіданні представник відповідача- Станкевич Л.А. дав пояснення, аналогічні письмовим запереченням на позов. Заслухавши представника відповідача , дослідивши письмові докази , які знаходяться в матеріалах справи , суд прийшов до висновку , що в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по відсоткам за договором б/н від 19.05.2007 , нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 02.10.2012 по 02.10.2015 у розмірі 5399 гривень 27 копійок необхідно відмовити. Приймаючи таке рішення суд виходить з того , що сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови в позові.. Так, згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці, останній платіж відповідачем [PERSON] здійснено 02 жовтня 2008 року (а.с.6), дія картки закінчилась 05 місяця 2011 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у жовтні 2015 року. Оскільки , у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, та закінченням дії картки , то позивачем було пропущено строки позовної давності для звернення до суду.

Outcome: dismissed