Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

05.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, яка знаходиться на території Дідовицької сільської ради. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Як спадкоємець за законом, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса. Однак, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2198 га, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Позивач у судовому засіданні уточнила позовні вимоги - просила визнати право власності на земельну частку (пай) площею 0,2198 га, в межах сертифіката, виданого спадкодавцю. Представник відповідача СТОВ "Птахівник" у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що СТОВ "Птахівник" права позивача не порушував. Представник третьої особи при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Представники інших відповідачів у судове засідання не прибули, подавши заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] Постановою нотаріуса Другої Житомирської державної нотаріальної контори від 20.10.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну площею 0,2198 га, що знаходяться на території Дідовицької сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Згідно довідки № 787 від 10.11.201 6 р. [PERSON] рахується в списках власників сертифікатів Дідовицької сільської ради Новоград-Волинського району, на отримання землі у спільну часткову власність. Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON], належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Поліський край», розміром 2,71 в у мовних кадастрових гектарах. Згідно довідки №194 від 15.03.2017 року, виданої Другою житомирською нотаріальною конторою, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом та за законом. (а.с. 61). Позивачу видано свідоцтво на спадщину за законом, що складається з земельних ділянок площею 1,5007 га та 0,9538 га. На зазначені ділянки спадкодавцю [PERSON] було видано державні акти про право власності. Оскільки приватизація земельних ділянок відбувалась в межах розміру паю, залишок невикористаної частини паю становить 0,2555 га. Наданими доказами (довідка виконкому Дідовицької сільської ради, витяг зпротоколу зборів власників земельних ділянок, витяг з Державного земельного кадастру) підтверджується формування земельної ділянки площею 0,2198 га для приватизації [PERSON] Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо набуття права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві та регулюються нормами Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», та норми Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а правовідносини, щодо набуття права на спадщину регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05 червня 2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно із п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкові права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Таким чином, зазначені норми права та судова практика свідчить про безумовне право особи на земельну частку (пай), пов'язуючи виникнення такого права з наявністю у особи сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 6 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником паю та земельних ділянок, отриманих внаслідок приватизації в межах виділеного паю. Позивач як спадкоємець має право власності на земельні ділянки та на частину паю, що не виділена в натурі під час формування ділянок. Суб'єктом колективної власності розпайованих земель було КСП «Поліський край», правонаступником якого є СТОВ "Птахівник". Предметом спору є визнання права власності на земельну частку, а не вчинення дій відповідачем. Отже, посилання представника на СТОВ "Птахівник" на відсутність порушення прав позивача з боку відповідача, не має правового значення. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved