Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що вона з 18 січня 1992 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Весь цей час вони з ним мешкали разом однією сім'єю та вели сумісне господарство, піклувалися кожен друг за другом, мешкали разом однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, вели сумісне господарство Її чоловік отримував пенсію у розмірі 8296,80 грн., та щомісячні страхові виплати у зв`язку з профзахворюванням. Оскільки рівень її пенсії, яка становила на час смерті чоловіка 1103.52 грн., не дає змоги у належному обсязі забезпечити гідні умови життя, його кошти фактично являлися для неї засобом до існування. Вона знаходилася фактично на утриманні свого чоловіка, так як розмір її пенсії на момент смерті чоловіка, значно менше ніж дохід який отримував її чоловік. [INFO] її чоловік помер. Факт перебування на утриманні у померлого чоловіка їй необхідно встановити для отримання страхових виплат, як особі яка знаходилася на утриманні у померлого чоловіка, який помер від професійного захворювання. Просила встановити факт її перебування на утриманні у чоловіка - [PERSON], померлого [INFO]. Зобов`язати відповідача призначити та сплачувати їй щомісячні страхові виплати в зв`язку з втратою годувальника. Позивач у зал судового засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву у якій підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, та просила суд розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача у залі судового засідання проти задоволення заявлених вимог заперечувала, надала до суду письмові заперечення, в яких вказала, що ознайомившись з позовною заявою [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні її чоловіка [PERSON], відділення ВД Фонду в м. Ровеньки Луганської області позовні вимоги не визнає та вважає, що вони не можуть бути задоволені з огляду на наступне. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року N 1105- XIV ( з подальшими змінами та доповненнями, далі по тексту Закон №1105), у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні. Що стосується права на одержання щомісячних страхових виплат, то таке право мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Згідно ст. 75 Сімейного Кодексу України право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості". Відповідно до ст. 2, цього ж Закону, прожитковий мінімум застосовується для визначення права на призначення соціальної допомоги, якою є одноразова допомога та щомісячні страхові виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Законом України "Про державний бюджет на 2013 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2013 складає 894 гривень. Згідно довідки управління Пенсійного Фонду України в м. Ровеньки, яка додана до позовної заяви, розмір пенсії, яку отримала позивач на день смерті її чоловіка - складає 1103,52 гривень, що перевищує розмір встановленого на законодавчому рівні прожиткового мінімуму. У зв'язку з вищевикладеним, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухав представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу (ар.с.5), 18 січня 1992 року міським відділом ЗАГСу м. Ровеньки Луганської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №17. [INFO] [PERSON] помер (ар.с.6). Судом також встановлено, що на момент смерті чоловіка, позивач була непрацездатною за віком. Вона проживала разом з чоловіком однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], та вела з ним спільне господарство. Вона здійснила його поховання (ар.с.8,9). Як убачається з довідки Пенсійного фонду України в місті Ровеньки, [PERSON] на момент смерті чоловіка отримувала пенсію в разі втрати годувальника, померлого внаслідок профзахворювання в розмірі 1103 грн. 52 коп. (ар.с.10). Відповідно до довідки Пенсійного фонду України в місті Ровеньки, [PERSON] при житті одержував пенсію в розмірі 8296 грн. 80 коп. (ар.с.11). Також судом встановлено, що [PERSON] було призначено виплату страхових виплат. Згідно довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням (ар.с.7), причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням, встановлений з 19.06.2013 року. Згідно ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Згідно п.п. "г" п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" при вирішенні позовів про відшкодуванні шкоди, заподіяної втратою годувальника, слід мати на увазі, що при наявності підстав, передбачених статтями 456, 457, 461 ЦК України і Законом № 1105-XIV непрацездатні члени сім'ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що основним джерелом існування для позивача, були доходи чоловіка, не зважаючи на одержувану нею пенсію, і що остання в наслідок з цим знаходилася на утриманні останнього і тому вважає за необхідне встановити факт знаходження [PERSON], на утриманні чоловіка - [PERSON], померлого [INFO]. В інших вимогах суд вважає доцільним відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: partial