Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 4 травня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, в якому в них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з нею. 31.01.2017 р., згідно рішення Тиврівського районного суду шлюб розірвано. 17.10.2017 р. вона вдруге вийшла заміж та змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Від цього шлюбу в неї [INFO] народився син [PERSON] . На даний момент вона не працює, знаходиться в декретній відпустці. Відповідач ухиляється від покладеної на нього відповідальності. Платить щомісячно 1000 грн. на утримання дитини згідно рішення Тиврівського районного суду від 18.02.2019 р. Відповідач працює у приватного підприємця та окрім заробітної плати має додаткову оплату праці. За останній рік придбав собі автомобіль. Просить змінити розмір аліментів, присуджених Тиврівським районним судом від 18.02.2019 р. з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позові. Просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн., оскільки вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку від іншого шлюбу. Батько [PERSON] має більші доходи, ніж показує офіційно, але довести вона цього не може. Тепер він придбав автомобіль і зареєстрував його на нову співмешканку. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що в нього немає можливості сплачувати більшу суму, так як він працює, отримує заробітну плату в розмірі 4243 грн., також сплачує аліменти ще на сина [PERSON] , [INFO] по 500 грн. щомісячно, є поручителем у [PERSON] за договором позики, заборгованості по аліментах немає. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років років з 1 січня 2020 року складає 1779 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Мінімальний розмір аліментів, який відповідач має сплачувати на утримання сина Назара складає 889 грн. 50 коп. (1779х50%). Рішенням Тиврівського районного суду від 15.01.2019 року розмір аліментів, присуджених рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року змінено і ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка вказує, що відповідач отримує додаткову оплату праці, однак доказів на підтвердження даного факту суду не надано, також вказує, що відповідач придбав автомобіль, доказів придбання автомобіля саме відповідачем суду не надано і в ході судового розгляду не здобуто. В позовній заяві позивачка вказує, що відповідач ухиляється від покладеної на нього відповідальності по утриманню дитини, однак дане твердження спростовується наданою відповідачем довідкою Тиврівського РВ ДВС про відсутність у нього заборгованості зі сплати аліментів. Відповідач працює маляром в ТОВ "Техноінтерком", отримує заробітну плату в розмірі 4243 грн. на місяць, що стверджується довідкою даного підприємства № 14/01 від 14.01.2020 р., сплачує також аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 грн. на місяць, що стверджується розрахунком Тиврівського РВДВС, також має кредитне зобов`язання за договором позики № 2 від 13.03.2019 р., заборгованості по сплаті аліментів не має. Враховуючи, що позивачкою суду не надано доказів про те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі, суд вважає позов не доведеним і таким, що не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed