Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

В.о. керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], треті особи служба у справах дітей Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Бабайківська сільська рада Царичанського району Дніпропетровської області, про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, посилаючись на наступні обставини. Підставою для звернення до суду є необхідність захисту майнових прав та інтересів неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка через свій вік не в змозі самостійно захистити свої права, реалізувати процесуальні повноваження. Розпорядженням голови Царичанської районної державної адміністрації від 12.12.2011 року №904-р неповнолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки її мати [PERSON] та батько [PERSON] рішенням Царичанського районного суду від 22 листопада 2011 року (справа №2-2-634/11) позбавлені батьківських прав. Статтею 52 Конституції України визначено, що виховання дітей сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Відповідно до Розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації від 20.12.2011року №925-р [PERSON] влаштована в прийомну сімю [PERSON] та [PERSON] для спільного проживання та виховання. Згідно договору дарування житлового будинку від 31.03.2005 року, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, мати дитини [PERSON] є власницею домоволодіння, розташованого за адресою: вул.Спортивна, 22 c.Івано-Яризівка Царичанського району Дніпропетровської області. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок, самановий, обкладений цементною плиткою, загальною площею 50,3 кв.м, з яких жила площа 24,8 кв.м, та слідуючі господарські будівлі і споруди: літня кухня, саманова, обкладена цементною плиткою, сарай самановий, сарай самановий обкладений плиткою,сарай шлакоблочний, колодязь. Відповідно до вищезазначеного договору дарування житлового будинку, вартість його складає 9548 ( девять тисяч пятсот сорок вісім) гривен. На момент звернення з позовною заявою до суду, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.03.2016 року, власником вказаного домоволодіння є [PERSON]. Згідно довідки Бабайківської сільської ради від 10.02.2016 року № 49 за записами погосподарської книги №18 номер обєкта погосподарського обліку № 764, за вищевказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO] та її малолітня донька [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей. Питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла неповнолітньої під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], вирішено не було. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування у прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 ст.32 вказаного Закону, встановлено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сімї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Згідно з ч.3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сімї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сімї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сімї. Частиною 1 ст.248 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоровя, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сімї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною радою України 27.02.1991 року, № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, виходячи з інтересів дитини, виникла необхідність накласти заборону на відчуження майна належного відповідачці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул.Спортивна, буд. 22 с.Івано-Яризівка Царичанського району Дніпропетровської області, до досягнення її донькою [PERSON], повноліття. Статтею 88 ЦПК передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.89 Закону України «Про прокуратуру» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України. Згідно з ч.1 ст.90 Закону України «Про прокуратуру» фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період. Відповідно до ст.ст.89, 90 Закону України «Про прокуратуру» фінансування органів прокуратури Дніпропетровської області здійснюється Генеральною прокуратурою України шляхом щомісячного виділення коштів на рахунки прокуратури Дніпропетровської області, яка є юридичною особою,має відокремлений баланс та рахунок в органах Державного казначейства України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держав. Частиною 5 ст.7 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що єдність системи прокуратури України забезпечується зокрема: єдиними засадами організації та діяльності прокуратури; єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів. Новомосковська місцева прокуратура діє у складі єдиної системи органів прокуратури Дніпропетровської області не має статусу окремої юридичної особи (установи) та власного рахунку в органах Державного казначейства України, у звязку з чим видатки місцевої прокуратури, в тому числі в частині сплати судового збору, сплачуються прокуратурою Дніпропетровської області. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною радою України 27.02.1991 року №789-ХІІ, п.2 ч.1 ст.248 СК України, ст.45 ЦК України, ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ст.17,ст.25 Закону України «Про охорону дитинства», ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прохають: 1.Накласти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: житловий будинок самановий обкладений цементною плиткою загальною площею 50,3 кв.м, з яких жила площа 24,8 кв.м та господарські будівлі і споруди: літня кухня саманова обкладена цементною плиткою, сарай самановий, сарай самановий обкладений плиткою, сарай шлакоблочний, колодязь, які належить на праві приватної власності [PERSON], до досягнення її донькою [PERSON] [INFO], повноліття. 2.Повідомити державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори про накладення заборони на відчуження майна шляхом надіслання копії рішення, що набрало законної сили. 3.Судові витрати покласти на відповідача, стягнувши їх на користь прокуратури Дніпропетровської області: 49044, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса,38,МФО 820172, р/р 35217020000291 в ДКСУ в м. Київ, код ЄДРПОУ 02909938, код класифікації видатків бюджету 2800. Прокурор Царичанського відділу Новомосковької місцевої прокуратури [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Законний представник неповнолітньої [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги. Законний представник неповнолітньої [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в суді. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти накладення заборони на відчуження житлового буджинку. Представник третьої особи - служби у справах дітей Царичанської райдержадміністрації [PERSON] в судовому засіданні вважала за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи - Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяви про розгляд справи у відсутність їх представника та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши думку прокурора Царичанського відділу Новомосковької місцевої прокуратури та інших учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2011 року [PERSON] (відповідача в даній справі) та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] (а.с.18-19). Розпорядженням голови Царичанської районної державної адміністрації від 12.12.2011 року № 904-р малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.14), та розпорядженням голови Царичанської райдержадміністрації від 20.12.2011 року №925-р [PERSON] з 20.12.2011 року влаштовано в прийомну сімю [PERSON] і [PERSON] для спільного проживання та виховання (а.с.15). Відповідно до договору дарування житлового будинку від 31.03.2005 року, довідки КП "Царичанське БТІ" ДОР" від 10.02.2016 року №8, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.03.2016 року, мати дитини [PERSON] є власницею домоволодіння, розташованого за адресою: вул.Спортивна, 22 c.Івано-Яризівка Царичанського району Дніпропетровської області (а.с.8-11). Згідно з довідкою Бабайківської сільської ради від 10.02.2016 року № 49 за записами погосподарської книги №18 номер обєкта погосподарського обліку № 764, за адресою: вул.Спортивна, 22 c.Івано-Яризівка Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстровані: [PERSON], [INFO] та її малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.17). Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про охорону дитинства", суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, може накласти заборону на відчуження майна та житла дітей. Відповідно до вимог ст.32 ч.ч.1, 2 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування у прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сімї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Згідно зі ст.248 ч.1 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоровя, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сімї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до п.3 ч.3 ст.71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сімю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сімї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Крім цього, відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що при ухваленні рішення суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], питання щодо накладення заборони на відчуження належного їй житлового будинку не вирішувалося, суд, з метою захисту житлових прав малолітньої дитини, вважає за необхідне позовні вимоги прокурора задовольнити та накласти заборону на відчуження вказаного будинку. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved