Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що 19.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0307/0308/88-040, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 18 000,00 дол. США з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк з 19.03.2008 року по 18.03.2018 р. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитним договором № 0307/0308/88-040 від 19.03.2008 р. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, 19.03.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та іпотекодавцем [PERSON] було укладено іпотечний договір № 0307/0308/88-040-Z-1, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку банку трикімнатну квартиру [ADDRESS], що знаходиться на 6 поверсі 9-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 56, 5 кв.м., житловою площею 36, 4 кв.м.. Предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.03.2006 р., № 1144, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. та зареєстрованого в КП «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 104П 117-117 згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «КБТІ» 28.03.2006 року за № 10224239. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконував, станом на 31.07.2015 р. має заборгованість у розмірі 128217,91 грн., з яких: тіло кредиту - 123187,12 грн. відсотки - 5030,79 грн. Позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 128217,91 грн. за кредитним договором № 0307/0308/88-040 від 19.03.2008 р. звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності відповідачеві, визнати право власності за банком на цю квартиру та стягнути з відповідача судові витрати на користь держави. В судове засідання представник позивача не з'явився, надали заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримують, просять задовольнити позов у повному обсязі, розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0307/0308/88-040, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 18 000,00 дол. США з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк з 19.03.2008 року по 18.03.2018 р. (л.с. 6-9 - копія договору). Згідно з п. 3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язувався здійснювати погашення заборгованості за кредитом в порядку, передбаченому договором, а саме вносити на позичковий рахунок кошти щомісяця, як передбачено Додатком № 1, що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п 2.1. кредитного договору № 0307/0308/88-040 від 19.03.2008 р., виконання зобов'язань позичальника перед банком за цим договором, в тому числі по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті неустойок та відшкодуванню збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов'язаних з одержанням виконання, забезпечується іпотекою (заставою). З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, 19.03.2008 року між банком та іпотекодавцем [PERSON] було укладено іпотечний договір № 0307/0308/88-040-Z-1, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку банку трикімнатну квартиру [ADDRESS] що знаходиться на 6 поверсі 9-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 56, 5 кв.м., житловою площею 36, 4 кв.м.. Предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.03.2006 р., № 1144, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. та зареєстрованого в КП «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 104П 117-117 згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «КБТІ» 28.03.2006 року за № 10224239. (а.с. 10-12 - договір іпотеки). Відповідно цього договору в разі невиконання своїх зобов'язань відповідачем банк може забезпечити виконання умов договору кредиту та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за банком на майно, в даному випадку на вказану квартиру, що належить на праві власності [PERSON] Позичальник [PERSON] умови кредитного договору 0307/0308/88-040 від 19.03.2008 року належним чином не виконував, станом на 31.07.2015 р. має заборгованість у розмірі 128217,91 грн., з яких: тіло кредиту - 123187,12 грн. відсотки - 5030,79 грн. (а.с. 13 - довідка). Відповідачеві [PERSON] направлялися досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 0307/0308/88-040 від 19.03.2008 р., які залишилися ним без реагування (л.с. 16-19 - копії вимог, реєстру відправки). 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитним договором № 0307/0308/88-040 від 19.03.2008 р. (л.с. 20-26 - договір купівлі-продажу прав вимоги). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст.. 526 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Оскільки відповідач [PERSON] підписав договір кредиту № 0307/0308/88-040 від 19.03.2008 р. , погодився з його умовами, але не виконував їх належним чином, то він має заборгованість перед позивачем в розмірі 128217,91 грн. Відповідач [PERSON] підписував договір іпотеки № 0307/0308/88-040-Z-1 від 19.03.2008 року, а отже він був ознайомлений та згідний з його умовами, а саме, що в разі невиконання забов"язань за кредитним договором банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки , а саме визнати за банком право власності на квартиру відповідача [ADDRESS] що знаходиться на 6 поверсі 9-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 56, 5 кв.м., житловою площею 36, 4 кв.м.. 07.06.2014 року набрав чинності ЗУ № 1304-VІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно якого не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави , предметом іпотеки та якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м., для квартири та 250 кв. м., для житлового будинку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримав кредит в іноземній валюті, відповідач проживає в спірній квартирі за адресою [ADDRESS] загальна її площа 56, 5 кв.м., що не перевищує 140 кв.м. , як того вимагає закон, тому він підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Таким чином рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 30 вересня 2015 року № 6-1515цс15, від 30 вересня 2015 року № 6-1058цс15, від 27 травня 2015 року № 6-57цс15, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню, але рішення суду в цій частині на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Що стосується вимоги позивача про визнання права власності на предмет іпотеки , суд вважає її також обґрунтованою , виходячи з наступного. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч.3 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ "Про іпотеку". Як видно з договору іпотеки, зі змінами пунктом 12.3.1 передбачено відповідне застереження, як того вимагає ЗУ "Про іпотеку". Відповідно до ч.1 ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Підлягає також стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1282, 18 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved