Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до Рівненського міського суду із вищевказаним позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму встановленого відповідно до віку дитини, щомісячно на кожну дитину з моменту звернення до суду та до досягнення ними повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказує, що після розірвання шлюбу відповідач до виконання своїх обов"язків щодо матеріального утримання дітей поставився не належним чином. Якщо після розірвання шлюбу відповідач хоч інколи намагався цікавитись дітьми, на даний час він взагалі перестав підтримувати з ними стосунки і не відомо, який спосіб життя він веде. Від спільних знайомих для неї відомо, що відповідач має періодичний мінливий дохід та неофіційні підробітки за напрямком робочих, будівельних професій. Зважаючи на те, що відповідач відмовляється добровільно приймати участь в щомісячному матеріальному утриманні дітей, не виплачує аліментів, не бере участі в забезпеченні дітей необхідними речами, продуктами харчування, не несе витрат в разі медичного лікування, вона змушена звернутись до суду та просити суд стягнути з відповідача аліменти. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 серпня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишено проживати з матір"ю - [PERSON]. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №476, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №327, підтверджується, що батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. В зв"язку з тим, що відповідач не має постійного доходу, суд, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, необхідно залишити без задоволення, оскільки як було вказано вище суд стягує аліменти у твердій грошовій сумі, що є винятком для визначення мінімального розміру аліментів. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1000 грн. на кожну дитину. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в прибуток держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial