Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про тимчасовий дозвіл на виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, який 25.11.2015р. та 01.12.2015р. уточнювала. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вони з відповідачем мають спільних дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Вона зареєстрована у м. Донецьку, де мешкають її близькі родичі мати, брат, бабуся, однак у звязку з проведенням антитерористичної операції з липня 2014 року з дітьми мешкає в м. Маріуполі. Оскільки їй потрібна допомога матері у вихованні дітей, [PERSON] має намір відвідати м. Донецьк, а також зїздити до рідних її матері в Російську Федерацію в м. Калуга, які мешкають за адресою: бул. Ентузіастів[ADDRESS]. Для отримання дозволу на виїзд синів за кордон разом з нею, вона не має можливості звернулася до відповідача для отримання його дозволу на це, оскільки їй не відомо його місце перебування, звязок з нею та дітьми він не підтримує, тобто, фактично відмовляється надавати дозвіл на виїзд дітей. Таким чином, своїми діями відповідач порушує їх з синами право на свободу пересування. Просила дозволити їй виїхати на тимчасово окуповану територію, в м. Донецьк, а також виїхати за межі України з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без письмової згоди та супроводу батька дитини\~[PERSON] в Російської Федерації, а саме в м. Калугу, бул. Ентузіастів[ADDRESS], на період до 31 грудня 2016 року. Позивачка в судовому засідання підтримала позовні вимоги та ппросила їх задовольнити в подальшому у судове засідання не зявилася, надала заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином повісткою, опублікованою на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~\~ст.224 ЦПК України.\~\~\~\~\~ Представник третьої особи Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON] у судове засідання не зявилась, надавши письмові заперечення проти позову, в яких посилалася на відсутність документів, що підтверджують родинний зв'язок позивачки та особи яка її запрошує, а також акту обстеження житлових умов\~\~за адресою: Російська Федерація,\~м. Калуга, бул. Ентузіастів[ADDRESS] та медичної довідки про наявність захворювання у дітей та рекомендації на їх оздоровлення. В письмовій заяві просила розглядати справу без її присутності та з урахуванням заперечень. \~\~ Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження № 1-НО № 343768 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Донецької області, та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження № 1-НО № 607245 виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду від 22.09.2015р. шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) В.В. та [PERSON] розірвано. Згідно копії паспорту серії СВ № 784019, виданого 02.07.2002р. Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, [PERSON] мати позивачки, народилась в м. Пермь Російської Федерації. Відповідно до ч. 2\~\~\~ст. 141 СК України\~\~ розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України ""Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що позивачка має намір виїхати з синами в період до 31 грудня 2016 року в м. Донецьк, який є тимчасово окупованою територією та в Російську Федерацію, однак відповідач не надає своєї згоди на вивіз дітей за межі України, не обґрунтовуючи при цьому своєї відмови. За таких обставин, суд вважає, що тимчасовий виїзд дітей у вказаний період разом з матір'ю до Російської Федерації, не буде порушенням прав відповідача на спілкування з дітьми та на участь у їх вихованні. Відповідач не скористався можливістю спростувати заявлені доводи та навести об'єктивні причини, за якими він відмовляє позивачці у наданні згоди на виїзд дитини за кордон України, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і обмежуючи права дитини та позивачки. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Разом з тим, вирішуючи питання про надання дозволу на виїзд позивачки з неповнолітніми дітьми на тимчасово окуповану територію в м. Донецьк, суд не знаходить підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки м Донецьк є територією України, а діючим законодавством передбачена можливість надання дозволу на виїзд дітей за межі України. Відповідно до ч.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», від 11 грудня 2003 року, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. \~ Аналізуючи вищевикладене та враховуючи уточнені позовні вимоги [PERSON], суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та надання дозволу [PERSON], виїхати за межі України з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без письмової згоди та супроводу батька дитини\~[PERSON] в Російської Федерації, а саме в м. Калугу, бул. Ентузіастів[ADDRESS], на період до 31 грудня 2016 року, починаючи з дня набрання рішення законної чинності.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial