Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

11 грудня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять: земельні ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], площами 1,8384 га та 0,9509 га. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт посвідчений секретарем Бригинцівської сільської ради 15.03.1999 за № 23, яким все своє майно заповіла [PERSON] Батько позивача [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в зв'язку з тим, що державний акт на право приватної власності на земельні ділянки було втрачено. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Бригинцівської сільської ради, з проханням розглядати справу за його відсутності. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 08.06.2015 виконавчим комітетом Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 4/. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], загальною площею 2,79 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бригинцівської сільської ради. Згідно заповіту посвідченого 15.03.1999 секретарем виконкому Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 23, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось, взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла дочці [PERSON] /а.с. 8/. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Тому, крім спадкоємця за заповітом [PERSON], обов'язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON] має [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується заявою поданою до Козелецької районної державної нотаріальної контори /а.с. 31/. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв, оскільки своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 153/2015 /а.с. 31/. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 10 грудня 2001 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Бригинцівської сільської ради від 02.08.2001 було виготовлено та видано державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю площею 2,79 га в межах згідно з планом, розташованої на території Бригинцівської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 12/. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт було втрачено, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 11/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки належної [PERSON] на підставі Державного акту серії [NUMBER] на право приватної власності на землю становить 2,7893 га, з яких рілля 1,8384 га, кадастровий номер [NUMBER], та пасовище площею 0,9509 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області /а.с. 14, 17/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved