Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», [PERSON] про припинення договору іпотеки, та вточнивши позовні вимоги, посилався на те, що 04.03.2008 року [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» уклали кредитний договір № СМ-SМЕ/107/078/2008 року про видачу кредиту. В забезпечення вказаного кредитного договору ПАТ «ОТП Банк» уклав з [PERSON] договір іпотеки РМ-SМЕ 107/078/2008 від 04.03.2008 р., за яким нерухомість, база відпочинку [INFO], розташована за адресою: [ADDRESS] передавлась в іпотеку. Відповідно до п. 6.4.2. Договору іпотеки, при виникненні іпотечного випадку іпотеко-держатель надсилає іпотекодавцю іпотечне повідомлення (цінним листом або з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у цьому договорі) з вказівкою про загальну суму боргових зобов'язань та граничний строк погашення боргових зобов'язань. У випадку непогашення іпотекодавцем боргових зобов'язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов'язань, вказаному в іпотечному повідомленні. При цьому, іпотекодержатель зобов'язаний реалізувати предмет іпотеки протягом одного року, а суму отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобов'язань та інших фактичних вимог. Залишок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, після погашення боргових зобов'язань, інших фактичних вимог та відшкодування всіх витрат іпотеко держателя, повертається іпотекодавцю відповідно до чинного законодавства України. 19.12.2008 року банк відправив йому іпотечне повідомлення № 100-04-8337, яким Банк зажадав в 30-ти денний термін - до 18.01.2009 року погасити повну заборгованість перед ним у розмірі: всього - 657 889,47 доларів США. У зв'язку з чим, у ПАТ «ОТП Банк» виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення невиконаних зобов'язань за кредитним договором та він набув права власності на предмет іпотеки. Однак, згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 59057696, ПАТ «ОТП Банк» порушив строк виконання п. 6.4.2. Договору іпотеки. Крім того, для визначення реального стану і вартості переданого банку предмета іпотеки по цивільній справі № 266/259/15-ц в Приморському районному суду Донецький області була призначена судова будівельно-технічна експертиза, висновком № 10 від 17.04.2015 року, якої було встановлено, що вартість бази відпочинку [INFO] складає 32204 дол. США і вона знаходиться у непридатному для експлуатації стану - тобто предмет іпотеки є повністю знищеним, так як згідно Договору іпотеки № СМ-SМЕ/107/078/2008, пункту 4.4., первісна вартість предмета іпотеки була визначена у сумі 1 000 611,49 дол. США. Після знищення предмет іпотеки не був відновлено та/або змінено. Таким чином, на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 593 ЦК України та в порушення строку виконання, передбаченого п. 6.4.2. Договору іпотеки, просив визнати іпотеку припиненою. Також, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про тлумачення угоди, посилався на те, що 04.03.2008 року [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» уклали кредитний договір № СМ-SМЕ/107/078/2008. В забезпечення зазначеного кредитного договору було укладено договір іпотеки № РМ-SМЕ107/078/2008 від 04.03.2008 року, за яким він був іпотекодавцем, ПАТ «ОТП Банк» - іпотекодержателем, а предметом іпотеки - база відпочинку [INFO], розташована за адресою [ADDRESS], площа приміщень якої становить 2454,8 кв. м. У зв'язку з тим, що в нього виникли сумніви, щодо намірів іпотекодержателя і обов'язковості настання подій при здійсненні ним дій, зазначених у п.п. 6.4.2 договору іпотеки і обов'язковість подальшої поведінки іпотекодержателя, він вимушений звернутися до суду і просить дати тлумачення угоді іпотеки в цілому, і п.п. 6.4.2 з застереженням до зазначеного підпункту, роз'яснивши: наміри і волю іпотекодержателя щодо всієї угоди іпотеки в цілому і п.п. 6.4.2 з застереженням до зазначеного підпункту; час переходу права власності на предмет іпотеки в разі невиконання вимог іпотечного повідомлення; обов'язковість подальшої поведінки іпотекодержателя в зв'язку з звичаями ділового обороту і вимогами Законодавства України, що регламентують оформлення права власності на предмет іпотеки та/або його подальшого продажу. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.09.2016 року об'єднано в одне провадження позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», [PERSON] про припинення іпотеки із позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про тлумачення угоди. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги за обома позовами підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовних заявах, позови просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позови не визнав, з підстав викладених у письмових заперечення, у задоволенні позовів просив відмовити. Відповідачка [PERSON], її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правових послуг, до суду надали заяви про визнання позову та розгляду справи у їх відсутністю. Вислухавши позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 4 березня 2008 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 600 000 доларів США для придбання нерухомого майна до 6 березня 2023 року. За вказані кредитні кошти [PERSON] придбав базу відпочинку [INFO]. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 4 березня 2008 року [PERSON] передав в іпотеку ПАТ "ОТП Банк" базу відпочинку [INFO], оціночною вартістю 1 000 611,49 дол. США (том 1, а.с. 38-41). Відповідно до п. 6.4.2 іпотечного договору при виникненні іпотечного випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику іпотечне повідомлення із вказівкою про загальну суму боргових зобов'язань та граничний строк погашення боргових зобов'язань. У випадку непогашення боржником боргових зобов'язань у строк, передбачений в іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов'язань, вказаному в іпотечному повідомленні. При цьому іпотекодержатель зобов'язаний реалізувати предмет іпотеки протягом 1 року, а суму, отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобов'язань та інших фактичних вимог. Залишок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, після погашення боргових зобов'язань, інших фактичних вимог та відшкодування всіх витрат іпотекодержателя, повертається іпотекодавцю відповідно до чинного законодавства України. Застереження: Сторони встановлюють, що положення пункту 6.4. з підпунктами цього Договору, разом з іншими положеннями цього Договору, являють собою повний укладений договір між сторонами про задоволення вимог Іпотекодержателя в якому сторони визначили можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (том 1, а.с. 4-7). Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Маріуполя № 266/451/13-ц від 05.11.2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25.02.2014 року, у позові [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про зобов'язання відповідача зареєструвати право власності на нерухоме майно, розірвання кредитного договору, стягнення грошової суми - відмовлено. Вказаним рішенням суду встановлено, що 19.12.2008 р. ЗАТ "ОТП Банк" направив [PERSON] та [PERSON] іпотечне повідомлення на суму 595 474,48 доларів США - за кредитом, 34 530,57 доларів США - за відсотками, 219 695,80 гривень - пеня. Встановлений строк погашення кредитних зобов'язань - 30 днів з дня отримання іпотечного повідомлення. [PERSON] визнається, що у грудні 2008 р. він отримав таке повідомлення. 11.05.2009 р. на виконання ухвали суду про забезпечення позову базу відпочинку [INFO] було за актом приймання-передачі передано ЗАТ "ОТП Банк". Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 25.05.2009 р. було задоволено позов ЗАТ "ОТП Банк" до [PERSON], на предмет іпотеки - базу відпочинку [INFO] було звернуто стягнення (том 1, а.с. 38-41). Згідно із висновком № 10 будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 266/259/15-ц від 17.04.2015 року, складеного судовим експертом Спиридоновим В.А., дійсна вартість бази відпочинку [INFO], яка розташована за адресою [ADDRESS], на дату оцінки може складати 32204 дол. США. Вказаний технічний стан конструктивних елементів відноситься до ІІІ категорії технічного стану, а саме до непридатного до нормальної експлуатації, та не дозволяє використовувати базу відпочинку за її призначенням (том 1, а.с. 47-48). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 59057696 від 13.05.2016 р. право приватної власності на базу відпочинку Волна, розташовану за адресою: [ADDRESS] належить Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк», на підставі договору іпотеки РМ-SМЕ 107/078/2008 від 04.03.2008 року, дата державної реєстрації - 13.05.2016 року (том 1, а.с. 9-11). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно із ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч. ч. 1, 10 ст. 38 зазначеного Закону України, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають бути зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Підстави припинення зобовязання визначені главою 50 ЦК України. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з положеннями ст. 598 ЦК України припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 598 - 609 ЦК України передбачено виключний перелік підстав та випадків припинення зобов'язальних відносин, серед яких добровільна передача предмета іпотеки іпотекодержателю не є підставою припинення зобов'язальних відносин і боржник не звільняється від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, набуття права власності на предмет іпотеки є правом, а не обов'язком іпотекодержателя, зобов'язання за кредитним договором від 4 березня 2008 року, забезпеченим договором іпотеки, в повному обсязі не виконані, предмет іпотеки не реалізований, тому, відсутні підстави вважати, що правовідносини сторін кредитного договору є припиненими, а іпотекодавець звільнений від відповідальності за невиконання боржником грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25.02.2014 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 року встановлено, що строк виконання п. 6.4.2 іпотечного договору ПАТ «ОТП Банк» порушено не було, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для визнання іпотеки припиненою 19.01.2009 року. Положеннями статті 213 ЦК України передбачено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Зі змісту викладеного випливає, що тлумачення правочину може бути здійснене судом з метою встановлення точної волі сторін такого правочину та може мати місце тоді, коли правочин носить суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. Суд вважає обґрунтованою вимогу [PERSON] про тлумачення часу переходу права власності на предмет іпотеки у разі невиконання іпотечного повідомлення і такою, що підлягає задоволенню, оскільки ПАТ «ОТП «Банк» набув право власності на предмет іпотеки 13.05.2016р., про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 59057696. До цього часу обєкт іпотеки на праві власності належав [PERSON], т.я. набуття права власності на предмет іпотеки є правом, а не обов'язком іпотекодержателя, що також встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 року. Розглядаючи заявлену вимогу, щодо тлумачення обов'язковості подальшої поведінки іпотекодержателя в зв'язку зі звичаями ділового обороту і вимогами законодавства України, що регламентують оформлення права власності на предмет іпотеки та/або його подальшого продажу, суд, з урахування того, що позивачем не було зазначено пункт іпотечного договору, який підлягає тлумаченню, не викладені обставини щодо суперечливого характеру значення слів і понять змісту, незрозумілості його змісту, як правочину, по відношенню до змісту всього правочину та/або окремих його частини, а також не вказано в чому саме вони суперечать та /або не відповідають загальноприйнятим у відповідній сфері відносин значенням термінів, а також не вказано в чому полягає неможливість визначити справжню волю сторін, які вчинили правочин, приходить до висновку про відмому у її задоволенні, оскільки зазначена вимога не передбачена умовами договору іпотеки, і тому підстав для її тлумачення не має. Вирішуючи заявлену позовну вимогу, щодо тлумачення наміру і волі іпотекодержателя щодо всієї угоди Іпотеки в цілому і п.п. 6.4.2 з застереженням до зазначеного підпункту, суд приходить до наступного. Намір та волі іпотекодержателя щодо договору іпотеки зазначена у статті 1, 2 вказаного договору та додаткового тлумачення судом не потребують. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про припинення іпотеки належить відмовити, а позовні вимоги [PERSON] про тлумачення угоди - задовольнити частково. На підставі ст. ст. 213, 598-609, 627 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 37, 38 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial