Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Відділу Держземагенства в Чуднівському районі, Дубищенської сільської ради та Чуднівської РДА про визнання недійсним виданого йому 22.10.2004 року Чуднівською РДА Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] щодо належності позивачу на праві власності земельної ділянки площею 2,7534 га, що розташована на території Дубищенської сільської ради, Чуднівського району, Житомирської області, так як в послідуючому було встановлено, що при видачі [PERSON] Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] у даному документі була допущена помилка щодо належної позивачу земельної ділянки, так як йому згідно проектно-технічної документації фактично підлягали передачі у власність земельні ділянки площею 1,3562 га (рілля) під [NUMBER] та площею 0,3997 га (пасовище) під [NUMBER], але фактично у виданому документі помилково вказана інша земельна ділянка, щодо якої право власності має інша особа, в зв"язку з чим позивач просить суд визнати недійсним Державний акт на право власності на землю, в якому невірно зазначена належна позивачу земельна ділянка, із виключенням проведеного запису про власника із державної реєстрації, що дасть змогу позивачу у послідуючому отримати належний державний акт. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Статтею 81 ч. 1 п. "ґ" ЗК України зазначено, що громадяни України мають право на виділення їм в натурі належної їм земельної частки (паю) із видачею відповідного документа. Згідно з ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Таким чином, державний акт є правовстановлюючим документом, який, у випадках, передбачених законом, підлягає визнанню недійсним за рішенням суду. Стаття 126 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В судовому засіданні на підставі поданої позивачем довідок Відділу Держземагенства в Чуднівському районі від 29.12.2015 року № 782 та від 07.04.2015 року № 436, а також повідомлення від 06.04.2015 року № 03-732/06/03-15 встановлено, що при видачі [PERSON] Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] у даному документі була допущена помилка щодо належної позивачу земельної ділянки, так як йому згідно проектно-технічної документації фактично підлягали передачі у власність земельні ділянки площею 1,3562 га (рілля) під [NUMBER] у схемі розподілу та площею 0,3997 га (пасовище) під [NUMBER] у схемі розподілу, а у виданому документі були вказані помилково інші площі земельних ділянок, що виділені іншій людині. Так як Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] містить суттєву помилку, то позивач не має можливості розпоряджатися своєю власністю. Статтею 19 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Статтею 28-1 ч. 2 вказаного закону передбачено, що орган, який здійснює ведення Державного земельного кадастру (в даному випадку управління Держземагенства), надає органу державної реєстрації прав інформацію про кадастровий номер земельної ділянки, кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки, право доступу до перегляду кадастрових карт (планів). Інформація, одержана від органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, вноситься державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації прав на відповідний об'єкт до розділу Державного реєстру прав, який містить відомості про нерухоме майно. На підставі викладеного слід зробити висновок, що виданий позивачу 22.10.2004 року Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,7534 га серії [NUMBER] слід визнати недійсним згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України. Визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним є підставою відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для скасування його державної реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved