Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 30.01.2019 року в розмірі 37 163,99 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту в розмірі 10 000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору про надання банківських послуг, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 23.03.2020 становить 37 163,99 грн., що складається з наступного: 19 960,83 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 17 203,16 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20.08.2020 дана справа передана на розгляд Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою суду від 19.03.2021 у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 21.09.2021 року суд перейшов з спрощеного позовного провадження без виклику сторін в спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач письмово просив розглядати справу без участі його представника. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвади суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, розміщення відповідного оголошення на сайті суду. Причин неявки суду відповідач не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направляв. Також не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, у зв`язку з чим, з урахуванням позиції позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту в розмірі 10 000,00 грн. Згідно Умов і правил анкета-заява до договору про надання банківських послуг «Монобанк» (Анкета-заява) - письмове звернення клієнта до банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених договором. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення договору. Відповідно до п. 5.11 Витягу з Умов Обслуговування рахунків фізичної особи клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме відкрив поточний рахунок та встановив ліміт використання кредиту в розмірі 10 000,00 грн. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору про надання банківських послуг, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 23.03.2020 становить 37 163,99 грн., що складається з 19 960,83 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Частиною 5.16 Витягу з Умов Обслуговування рахунків фізичної особи визначено, що у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із тарифами, але не більше 50% від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами в частині позовних вимог про стягнення 19 960,83 грн. - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Стосовно стягнення з відповідача заборгованості по комісії, суд дійшов наступного висновку. Статтею 1 п.17 Закону України «Про захист прав споживачів`визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц. ВС зазначив, що положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону "Про банки і банківську діяльність", частиною четвертою статті 11 Закону "Про захист прав споживачів" і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону "Про захист прав споживачів" (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону "Про захист прав споживачів", норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону "Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року. Таким чином, комісія є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Враховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідіє вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, така позовна вимога в частині стягнення комісії належним чином не обгрунтована та недоведене позивачем належними та допустимими доказами, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обгрунтування та недоведена. Не підлягає і задоволенню вимога про стягнення пені, оскільки заявлений розмір пені до стягнення не обгрунтований та не доведений належними та допустимими доказами, зокрема в наданому розрахунку така розрахована разом з комісією, яка стяненню не підлягає з наведених вище підстав. Крім того, в анкеті-заяві позичальника підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, та комісії. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Про що у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15) було зроюлено відповідний висновок, який також враховується наразі судом. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню лише частково. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: partial