Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, просить стягнути із відповідача 84800 гривень 00 коп., сплачених за купівлю силового сухого трансформатору, та судові витрати по справі. Посилається на те, що у серпні 2013 року звернувся до інтернет-магазину з метою покупки силового сухого трансформатора. По телефону домовився з відповідачем про ціну, строки поставки товару і форму оплати. Відповідач направив йому гарантійний лист від 02 серпня 2013 року, згідно якого зобов"язувався поставити трансформатор не пізніше 21 серпня 2013 року за умови здійснення передоплати у розмірі 60 % вартості трансформатора у сумі 52 800 грн. на картковий рахунок відповідача у ПАТ КБ „ПриватБанк". Також надіслав копію свідоцтва платника єдиного податку, копію витягу та копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19 лютого 2013 року. Перевіривши ці дані на офіційному сайті державного підприємства „Інформаційний ресурсний центр", він переконався у легітимності діяльності ФОП [PERSON] серпня 2013 року здійснив передоплату у розмірі 52 800,00 грн. на картковий рахунок, який був зазначений у гарантійному листі. 21 серпня 2013 року відповідач зателефонував йому і повідомив, що поставка товару затримується через перевізника, йому необхідно знайти нового перевізника, просив сплатити суму у розмірі 32 000,00 грн., а він натомість зробить йому знижку у розмірі 3 200 грн., пообіцяв здійснити поставку через два дні після оплати. 29 серпня 2013 року позивач перерахував на рахунок відповідача 32 000 грн., виконавши свої зобов"язання у повному обсязі. Відповідач поставку трансформатора не здійснив. 17 вересня 2013 року позивач на адресу відповідача направив претензію з вимогою здійснити поставку товару, але відповідач на неї не відреагував, поставку товару не здійснив. Представники позивача [PERSON] та [PERSON], що брали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої забезпечувалося Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, позов підтримали і просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, заперечують проти його задоволення. Відповідач зазначив, що трансформатор було поставлено позивачу, 3 вересня 2013 року товар було передано перевізникові [PERSON], який і доставив його в м. Харків. Безпосередньо [PERSON] телефонував йому і сказав, що трансформатор отримав. Однак через декілька днів позивач хотів повернути трансформатор, оскільки придбав інший. Де на даний час знаходиться трансформатор, не знає. Третя особа [PERSON] вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки він особисто 3 вересня 2013 року погрузив трансформатор на автомобіль перевізника [PERSON], з яким було укладено договір перевезення вантажу та надано накладну. З Харкова [PERSON] зателефонував і сказав, що відвантажив трансформатор вантажоодержувачу. Судом встановлено наступне. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30 січня 2014 року [PERSON] здійснює економічну діяльність за основним КВЕДом 47.91. „ Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет". Такі ж дані містяться і на сайті Державного підприємства „Інформаційно-ресурсний центр". Представники позивача зазначили, а відповідач [PERSON] не заперечив, що через інтернет - магазин шляхом телефонних перемовин та надіслання опитувального листа [PERSON] замовив силовий сухий трансформатор, напругою 6/0,4кВ та потужністю 400 кВА, оплативши його вартість 84800 гривень. Факт перерахунку коштів підтверджується [PERSON] на ім.'я [PERSON] підтверджується банківськими чеками 03.08.2013 та 29.08.2013. При цьому, сторони визнали, що дані кошти були переказані на картковий рахунок [PERSON] як фізичної особи, а не як ФОП. З гарантійного листа від 02.08.2013 вбачається, що ФОП [PERSON] зобов'язується поставити трансформатор напругою 6/0,4кВ та потужністю 400 кВА [PERSON] Згідно договору комерційного представництва № 090212 від 09.02.2012, ФОП [PERSON] є комерційним представником ФОП [PERSON] Комерційне представництво згідно цього договору виявляється в здійсненні комерційним представником юридичних дій від імені ФОП [PERSON] відносно реалізації продукції, що виготовляється і доставляється силами підприємства (ФОП [PERSON]) в межах України, а також будь-якої іншої продукції, що не виключена із обороту, доставку і реалізацію якої вважають доцільною для отримання прибутку. З договору вбачається, що обов'язок поставляти продукцію покладено на підприємство (ФОП [PERSON]). Згідно виписки та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відповідно до договору перевезення вантажу від 03.09.2013, перевізник ФОП «[PERSON]» бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому відправником ФОП «[PERSON]» вантаж - трансформатор сухий ТС-400/6/0,4 з місця відправлення, яким є м. Каховка, до пункту призначення , яким є м. Харків, і видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі [PERSON] працівнику ПП «КЄМ» в м. Харків. З накладної № 3/09 від 03.09.2013 вбачається, що ПП «[PERSON]» відпустив ПП КЄМ [PERSON] через ПП «[PERSON]» трансформатор ТС 400. Свідок [PERSON] показав суду, що вже близько п'яти років займається перевезеннями вантажів. 3 вересня 2013 року у м. Каховка він отримав від [PERSON] трансформатор, уклав договір перевезення даного вантажу до м. Харкова для видачі [PERSON] та накладну на товар. У м. Харкові по вул. Грецькій трансформатор було вивантажено. Він віддав накладну особі, яка отримувала товар. Після цього зателефонував [PERSON], сказав, що товар передано за призначенням. Кошти за здійснення перевезення вантажу в розмірі 1000 гривень отримав на картковий рахунок, що належить йому як фізичній особі, а не як фізичній особі-підприємцю. Акт виконаних робіт оформлено не було, оскільки оплата роботи проводилася готівкою, а не безготівковим способом. Також свідок зазначив, що паспорта особи, яка отримала трансформатор у м. Харкові, не перевіряв. Відповідно до ст. 243 ЦК України, комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності. Повноваження комерційного представника можуть бути підтверджені письмовим договором між ним та особою, яку він представляє, або довіреністю. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 699 цього Кодексу, пропозиція товару в рекламі, каталогах, а також інших описах товару, звернених до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір, якщо вона містить усі істотні умови договору. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 704 цього Кодексу, якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару, продавець зобов'язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передавання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи - покупця або за місцем знаходження юридичної особи - покупця. Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред'явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 664 ЦК України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати його у місцезнаходження, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обов'язку [PERSON] доставити трансформатор у конкретно визначене позивачем місце чи за його місцем проживанням, визначено не було. Отже, обов'язок [PERSON] передати товар було виконано у момент здачі його перевізникові [PERSON] За таких обставин суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed