Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

08.01.2019 до суду звернувся [PERSON] та 28.01.2019 подавши заяву про зменшення позовних вимог просив стягнути з Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп.за неправомірність дій відповідача з приводу направлення 31 серпня 2016 року двох екземплярів договору від 31.08.2015 про користування електричною енергією для населення, які не було підписано уповноваженою особою відповідача та на яких були відсутні відтиски печаті, а також з приводу внесення до пункту четвертого, п'ятого екземплярів цього договору невірних показників всупереч технічним умовам № ЧН - 683/2000 від 15.11.2000. Ухвалою суду від 09.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 24.01.2019 представник відповідача подав клопотання, в якому заперечує проти розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справи та для повного і всебічного з'ясування обставин справи просила замінити судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного провадження на судове засідання з викликом сторін. 24.01.2019 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позовні вимоги не обґрунтовані, не надано належного розрахунку моральної шкоди, не надано доказів завдання страждань. Зазначив, що товариство не було зобов'язано направити підписаний договір про користування електричною енергією. 28.01.2019 позивач подав клопотання про розгляд справи по суті з викликом сторін. Ухвалою суду від 28.01.2019 у задоволенні клопотання позивача, представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до спрощеного позовного провадження із викликом сторін у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про відшкодування моральної шкоди, відмовлено. Відзив на заяву про зменшення позовних вимог від представника відповідача у встановлений п'ятнадцятиденний строк не надійшов. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.10.2015 визнано неправомірним ненадання [PERSON] підписаного договору про користування електричною енергією. Зобов'язано публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» надати [PERSON] підписаний договір про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS]. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Рішенням суду встановлено, що електроустановка позивача фактично приєднана до електричних мереж електропередавальної організації, що покладає відповідача обов'язок надати [PERSON] підписаний договір про користування електричною енергією. Таким чином, з огляду на викладені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку про неправомірність ненадання відповідачем [PERSON] підписаного договору про користування електричною енергією, у зв'язку з чим на ПАТ «Чернігівобленерго» слід покласти обов'язок надати [PERSON] підписаний договір про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 03.12.2015 вказане рішення було залишено без змін. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2016 визнано неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» щодо: надіслання 31 серпня 2016 року [PERSON] двох екземплярів договору від 31.08.2016 року про користування електричною енергією для населення, які не підписано уповноваженою особою Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» та на яких відсутній відтиск печатки; внесення до двох екземплярів договору від 31.08.2016 року невірних технічних параметрів, які не відповідають технічним параметрам електроустановки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та не відповідають технічним параметрам, передбаченим технічними умовами. Рішенням суду встановлено, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що договір був надісланий на вимогу НКРЕКП, а отже не повинен бути підписаний. На підстав вищевикладеного, суд вважає, що дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» з приводу направлення 31.08.2016 року [PERSON] двох екземплярів договору від 31.08.2016 року про користування електричною енергією для населення, які не було підписано уповноваженою особою відповідача та на яких були відсутні відтиски печатки є неправомірними. Відповідно до листа сектору НКРЕКП у Чернігівській області від 22.03.2016 року, вказано на необхідність зі сторони ПАТ «Чернігівобленерго» надати споживачу проект договору з відповідними показниками потужості - 5кВт і напруги - 380В відповідно до наявних у споживача технічних умов. Згідно із актом розгляду звернень побутових споживачів (населення) № 08/40-07-051 від 18.10.2016 року щодо огляду технічного стану електроустановки споживача по [ADDRESS] для захисту електрообладнання встановлений ввідний автоматичний вимикач марки «Екомат» І ном. 63 А. Для обліку спожитої електричної енергії встановлений електролічильник типу NIK 2301 АП-1 5(100)А 3ф., держповірка ІІІ квартал 2014 року (міжповірочний інтервал - 16 років), електролічильник опломбований пломбами електропередавальної організації та держповірки. В акті показники лічильника, на час огляду не встановлено. На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що дії відповідача з приводу внесення до пункту четвертого екземплярів договору від 31.08.2016 року невірні показники струму - 25 А, номер лічильника - 105001160 та місце установки лічильника - на опорі, отож позовні вимоги підлягають задоволенню. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30.01.2017 вказане рішення було залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до абзацу 2 пункуту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов'язок по відшкодуванню шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позивач випробував душевний біль, витрачав час на оскарження неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, які встановлені рішеннями суду та відчував приниження та безпорадність. Суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди. Вирішуючи питання розміру відшкодування суд враховує глибину та тривалість заподіяних душевних страждань і з урахуванням принципу розумності, об'єктивності та справедливості вважає достатньою компенсацією стягнення 2000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, складання та подання заяви та клопотання, а також значенням справи для сторони. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Між тим, у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial