Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У жовтні 2014 року КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (далі також позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь 8066 грн 87 коп. боргу за спожиті послуги централізованого опалення та судові витрати. В подальшому позивач уточнив вимоги та просив стягнути на свою користь солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення в сумі 9035 грн 74 коп. та судові витрати. Позов обґрунтовувався тим, що відповідачі тривалий час проживають в квартирі [ADDRESS] та користуються послугами з централізованого опалення, однак оплачують надані позивачем за період з 01.10.2009 року по 01.01.2015 року послуги частково, внаслідок чого з станом на 01.01.2015 року утворилась заборгованість в сумі 9035 грн. 74 коп., яку просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів як споживачів та понесені судові витрати. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11 березня 2015 року позовну заяву КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позов з урахуванням уточнених вимог підтримала, пояснила, що всі відповідачі фактично проживають у квартирі [ADDRESS], яка не приватизована та знаходиться у комунальній власності, особові рахунки між відповідачами не розподілені, та вказувала, що всі відповідачі мають нести солідарну відповідальність по сплаті наданих послуг централізованого опалення, у зв'язку з чим просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що дійсно у квартирі [ADDRESS] фактично проживають всі відповідачі, однак лише вона регулярно здійснює оплату своєї 1/5 частини за отримані послуги та заборгованості по своїй частині оплати не має, а тому просила відмовити у стягненні з неї заборгованості, оскільки вважає, що вона не повинна нести солідарну відповідальність по сплаті на рівні з іншими відповідачами, а також просили застосувати строки позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що [PERSON] в зазначеній квартирі не зареєстрований, а тому не зобов"язаний сплачувати платежі за надані позивачем послуги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали письмові заперечення, в яких вказували про те, що у спірній квартирі окрім них та [PERSON], також з 2009 року проживають [PERSON] та його дружина [PERSON], які користуються наданими позивачем послугами опалення, а також просили застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу оплати послуг з централізованого опалення регулюються Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про теплопостачання", Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з центрального опалення відносяться до комунальних послуг. Згідно Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №668 від 01.10.2009 року на комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" з 01.10.2009 року покладено функції щодо теплозабезпечення споживачів м. Житомира (крім споживачів, як забезпечуються теплом відомчими котельнями), яке застосовує тарифи на оплату послуг для населення відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №601 від 29.08.2008 року (а.с.84). Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 601 від 29.08.2008 року з 01.09.2008 року погоджено двоставкові тарифи на оплату послуг з опалення для населення в м. Житомирі згідно з додатком (а.с.85-86). Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 917 від 28.12.2010 року з 01.01.2011 року впроваджені тарифи на оплату послуг з централізованого опалення для населення м. Житомира відповідно до постанови НКРЕ України від 14.12.2010 року №1820 "Про затвердження тарифів на теплову енергію КП "Житомиртеплокомуненерго" (а.с.83). Як слідує з матеріалів справи квартира [ADDRESS], забезпечується КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради послугами централізованого опалення. Судом встановлено, що та не заперечується сторонами за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] (а.с. 5, 18, 19, 145). Також встановлено, що у спірній квартирі з 18.09.2009 року зареєстрований та проживає [PERSON], що стверджується довідкою ПП «Аммонн» №493 від 14.04.2015 року, відміткою про реєстрацію у паспорті та актом від 15.04.2015 р. (а.с. 48, 50, 145). З наявного в матеріалах справи актів обстеження житлово-побутових умов від 6.11.2008 р. та від 07.10.2011 р. вбачається, що в квартирі [ADDRESS] також проживає [PERSON] (а.с. 154, 155). Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином між КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради як надавачем послуг з однієї сторони та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] як споживачами наданих послуг з іншої сторони існують фактичні договірні відносини з приводу надання послуг на підставі відкритого особового рахунку, що покладає на боржників цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно виписки з особового рахунку [NUMBER], за розрахунком позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] за період з 01.10.2009 р. по 01.01.2015 р. склала 9035 грн. 74 коп. (а.с. 3, 4, 58). Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Квартирна плата і плата за комунальні послуги в будинках державного та громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Тобто, обов'язок оплатити теплову енергію (яка входить до складу комунальних послуг згідно зі ст. 67 ЖК) покладається на наймача. Згідно зі ст. 64 ЖК, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами й несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їхні діти й батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права й обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно частини 1 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (стаття 543 ЦК України). Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають та користуються послугами з централізованого опалення, що надає КП «Житомитеплокомуненерго» Житомирської міської ради та нарівні з наймачем та несуть солідарну відповідальність по оплаті комунальних послуг, а також те, що оплата за період з 01.10.2009 р. по 01.01.2015р за надані послуги здійснювалася не в повному обсязі, внаслідок чого утворився борг у розмірі 9035 грн. 74 коп., суд дійшов висновку, що вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів вказаної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що вона не несе обов'язки солідарного боржника по сплаті заборгованості за отримані послуги, бо систематично сплачує свою 1/5 частину комунальних послуг, з огляд на те, шо спірна квартира перебуває у комунальній власності, не приватизована, окремі особові рахунки на відповідачів не відкривалися та будь-яких рішень з цього приводу не приймалося, предмет зобов'язання щодо сплати послуг за теплопостачання є неподільним, а тому суд вважає, що наймачі квартири повинні нести солідарний обов'язок щодо сплати боргу. При цьому ст. 544 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Щодо вимог відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про застосування позовної давності, слід зазначити наступне. Згідно із ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України). Так, заборгованість за послугами теплопостачання утворилась у період з 01.10.2009 р. по 01.01.2015 р., а позов було пред'явлено 29.10.2014 р., як слідує зі штампу на позовній заяві. При цьому, в матеріалах справи містяться копії квитанцій про часткову оплату послуг з теплопостачання, зокрема, починаючи з лютого 2011 року по березень 2015 року (а.с. 88-124, 144), що свідчить про визнання та часткове погашення боргу, а тому суд дійшов висновку, що позов пред'явлений позивачем у межах встановленого законом строку позовної давності, оскільки в даному випадку мало місце його переривання. Водночас, позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.09.2014 року позивачеві було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору в рівних частинах по 48 грн. 72 коп. з кожного відповідача (243 грн. 60 коп. / 5).

Outcome: approved