Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним укладеного 12 березня 2013 року між ПП «Маг» та [PERSON] договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 травня 2006 року між ТОВ «Агро-Інтвест» та [PERSON] був укладений терміном на десять років договір оренди земельної ділянки загальною площею 6.772 га кадастровий номер 1225086000:01:017:0251, яка належить [PERSON] на праві власності згідно державного акту на право власності на землю серія IIДП №033163 від 30 жовтня 2000 року та розташована на території Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. 29 травня 2006 року було здійснено державну реєстрацію договору оренди у Солонянському відділі ДРФ «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №040613200999, і з цього періоду у позивача як орендатора виникло право оренди земельної ділянки, яка належить на праві власності [PERSON] Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі», в редакції яка діяла на час укладання договору, та п.8 укладеного 25 травня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] договору оренди земельної ділянки визначено термін дії договору десять років, тобто до 29 травня 2016 року, та передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. 30 березня 2016 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що в період дії зазначеного вище договору оренди земельної ділянки 12 березня 2013 року між ПП «Маг» та [PERSON] було укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки на 49 років з терміном дії до 13 травня 2063 року, державна реєстрація якого здійснена 06 травня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, чим останні поставили під сумнів право позивача на володіння та користування спірною земельною ділянкою до закінчення строку дії раніше укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] договору оренди земельної ділянки. Відповідач ПП «Маг» повідомив позивача про намір не дати йому можливості в подальшому використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 25 травня 2006 року, який спливав лише 29 травня 2016 року, у звязку з чим вважали, що як відповідач [PERSON] не мав права передавати належну йому на праві власності земельну ділянку в оренду іншій особі, так і відповідач ПП «Маг» не мав права укладати спірний договір оренди в період діючого договору оренди, а також у звязку з тим, що у позивача є право поновлення договору на новий строк, про що і було повідомлено власника земельної ділянки [PERSON] З посиланням на ч.4 ст.124, ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, ст.ст.1,18,33 Закону України «Про оренду землі», п.8 укладеного між позивачем та [PERSON] договору оренди земельної ділянки від 25 травня 2006 року, державна реєстрація якого була проведена у встановленому станом на день укладення договору та його державної реєстрації порядку, вважали, що діями відповідачів порушено як вимоги діючого законодавства, яке регулювало порядок укладення договорів оренди земельних ділянок та проведення їх державної реєстрації, так і переважне право позивача як орендаря на укладання договору оренди землі на новий термін, а відповідно у позивача, який має право на чуже майно, виникло право на захист свого порушеного права, яке підлягає захисту відповідно до ст.396 ЦК України та ст.24 Закону України «Про оренду землі» нарівні із захистом права власності на земельну ділянку, а тому вони змушені звернутися з даним позовом до суду. Прохали визнати укладений 12 березня 2013 року між відповідачами [PERSON] та ПП «Маг» договір оренди земельної ділянки недійсним, оскільки в п.26 цього договору зазначена недостовірна інформація про те, що на орендовану за даним договором земельну ділянку не встановлено обмежень (обтяжень) та інші права третіх осіб, що свідчить про те, що даний договір суперечить вимогам цивільного законодавства, порушує права позивача як первісного орендаря, що відповідно вимогам ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Агро-Інтвест» [PERSON]І позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовні заяві та прохала визнати недійсним укладений 12 березня 2013 року між [PERSON] і ПП «Маг» договір оренди належної на праві власності [PERSON] земельної ділянки, оскільки на день укладення сторонами спірного договору оренди між позивачем та відповідачем [PERSON] діяв чинний договір оренди земельної ділянки з терміном дії до 29 травня 2016 року, який набрав чинності після проведення у встановленому законом порядку його державної реєстрації 29 травня 2006 року, і протягом строку дії зазначеного договору оренди у власника земельної ділянки не було права володіти та користуватися цією земельною ділянкою, а відповідно і права на укладення в цей період іншого договору оренди земельної ділянки та проведення його державної реєстрації. Вважала, що позивач як орендар у відповідності до п. 8 договору та ст.33 Закону України « Про оренду землі» має переважне право на поновлення договору на новий строк і, скориставшись таким правом, надіслав власнику земельної ділянки (орендодавцю) [PERSON] листи-повідомлення щодо переукладення договору оренди землі на новий строк та отримав погодження останнього та підписані [PERSON] договори оренди земельної ділянки, державна реєстрація яких не може бути проведена в звязку з наявністю державної реєстрації договору оренди цієї ж земельної ділянки, який укладено 12 травня 2013 року між [PERSON] та ПП «Маг» строком на 49 років, тобто до 13 травня 2063 року. Вважала, що проведена 29 травня 2006 року Солонянським відділом ДРФ «ЦДЗК» державна реєстрація укладеного 25 травня 2006 року між ТОВ «Агро-Інтвест» та відповідачем [PERSON] договору оренди земельної ділянки була здійснена відповідно до чинного на зазначений період законодавства і не може ставитись під сумнів представником відповідача ПП «Маг», який на зазначений період ніяких прав на вказану земельну ділянку не мав, а відповідно не були порушені його будь-які права чи охоронювані законом інтереси, про що подала і письмові пояснення на письмові заперечення представника відповідача ПП «Маг» (а.с.199-203), згідно яких вважала необґрунтованими доводи представника відповідача ПП «Маг», щодо того, що укладений 25 травня 2006 року між ТОВ «Агро-Інтвест» та [PERSON] договір оренди належної на праві власності останньому земельної ділянки не пройшов державної реєстрації, оскільки державна реєстрація було проведена як у сільській раді за місцем розташування земельної ділянки відповідно до Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 1998 року №2073, так і у Солонянському відділі ДРФ «ЦДЗК» відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року №174, який діяв на даний період, оскільки державна реєстрація права власності, оренди та інших речових прав на земельні ділянки постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 N 1088 була передана до компетенції структурних підрозділів Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Представник відповідача ПП «Маг» [PERSON] судовому засіданні позов не визнав та вважав його безпідставним та надуманим, оскільки позивачем не доведено наявність встановлених, зокрема ч.1 ст.203 ЦК України, підстав. Пояснив, надавши і письмові заперечення на позов (а.с.130-135), що 12 березня 2013 року відповідач [PERSON] передав ПП «Маг» в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку, про що між ними було укладено договір оренди земельної ділянки, який пройшов державну реєстрацію у встановленому законом порядку 06 травня 2014 року, при цьому при здійснені державної реєстрації ПП «Маг» наряду з іншими необхідними документами надав витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 лютого 2014 року, в якому було зазначено, що відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року №1051, не зареєстровані. Вказане спростовує доводи позивача про те, що при укладені зазначеного договору було порушено діюче законодавство та права позивача, оскільки при укладанні спірного договору оренди та проведення його державної реєстрації були відсутні будь-які відомості про державну реєстрацію іншого договору оренди земельної ділянки, що належить на праві власності відповідачеві [PERSON] В той же час, вважав, що договір оренди землі, укладений 26 травня 2006 року між ТОВ «Агро-Інтвест» та [PERSON], не пройшов державну реєстрацію відповідно до Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 1998 року №2073, що діяло на момент його укладення та відповідно до якого для державної реєстрації договорів оренди землі до відповідного державного органу земельних ресурсів подаються передбачені цим Порядком документи, які перевіряються на відповідність чинному законодавству, за результатами якого готується висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації, після чого передає реєстраційну справу відповідному виконавчому комітету місцевої ради за місцем розташування земельної ділянки. В той же час, у відділі земельних ресурсів на початок формування автоматизованої системи ДЗК була відсутня реєстраційна справа та архівний примірник договору, а фактом засвідчення державної реєстрації договору є наявність гербової печатки та підпису голови відповідної ради на всіх трьох примірниках, а датою реєстрації договору є дата засвідчення факту державної реєстрації у трьох примірниках договору оренди, а не дата, проставлена в Книзі реєстрації записів реєстрації договорів оренди, ведення якої не відповідає вимогам закону, оскільки велася одночасно по всім сільським радам, а повинна була вестися окремо в розрізі кожної сільської ради, тому відсутні і визначені законом підстави для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 12 березня 2013 року між [PERSON] та ПП «Маг», у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.188,192,198), в судове засідання повторно не зявився. Згідно письмової заяви позов визнав та прохав проводити розгляд справи у його відсутність (а.с.85,153,182), зазначивши, що дійсно в 2006 році між ним та ТОВ «Агро-Інтвест» було укладено договір оренди належної йому відповідно до виданого 30 жовтня 2000 року Привільнянською сільською радою державного акту серія ІІ-ДП №033163, земельної ділянки площею 6,772 га, розташованої на території Привільнянської сільської ради, строком на 10 років, за що отримував від них орендну плату. Наприкінці лютого 2016 року ним було отримано лист від ТОВ «Агро-Інтвест» з пропозицією продовжити договірні відносини щодо вказаної земельної ділянки, на що він надав свою згоду листом від 10 березня 2016 року, а в квітні 2016 року ним було отримано лист від ТОВ «Агро-Інтвест» щодо укладання договору оренди землі на новий строк з трьома підписаними представником ТОВ «Агро-Інтвест» екземплярами такого договору, які він підписав і повернув ТОВ «Агро-Інтвест». Після подачі позивачем позову до суду, йому стало відомо про наявність договору укладеного між ним та ТОВ «Агро-Інтвест», що було зареєстровано нібито ним підписаний договір на оренду цієї ж земельної ділянки з ПП «Маг», хоча насправді він такого договору не укладав і не підписував і будь-яких осіб на підписання від його імені договору не уповноважував. Законним користувачем його земельної ділянки є ТОВ «Агро-Інтвест», з яким він уклав договір в травні 2006 року та з яким він уклав (поновив) договір оренди землі 29 квітня 2016 року і до якого за період користування земельної ділянки у нього не виникло жодних питань по виконанню умов договору оренди землі, в звязку з чим вважав що ПП «Маг» не мав законних підстав для складання та реєстрації договору оренди належної йому земельної ділянки. Представник третьої особа - реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в судове засідання не зявився, оскільки на день розгляду справи судом припинив свою діяльність згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 26 листопада 2015 року N 834-VIII; постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року №99 «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги» та наказу Міністерства юстиції України від 01 березня 2016 року №571/5 Про типову структур головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. Представник третьої особи - Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (як державний реєстратор), до якого перейшло повноваження реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи (а.с.189, 194), в судове засідання не зявився. Згідно поданих до суду письмових заяв прохали здійснювати розгляд справи за відсутності представника райдержадміністрації за наявними в справі документами (а.с.195,197). Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача ПП «Маг», дослідивши наявні у справі та надані сторонами у судовому засіданні докази, приходить до наступного. Положеннями ч.1\~\~ст. 3 ЦПК України\~передбачено, що\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч. 1 ст. 15 ЦК України\~\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, а відповідно до ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною. Судом встановлено, що 25 травня 2006 року між ТОВ «Агро-Інтвест» (а.с.10,11) як орендарем та [PERSON] як орендодавцем був укладений договір оренди землі (а.с.15-16,183-185), відповідно до п.п.2,8 якого в оренду терміном на десять років передається земельна ділянка загальною площею 6.772 га, яка належить на праві приватної власності [PERSON] згідно державного акту на право власності на землю серія IIДП №033163 від 30 жовтня 2000 року (а.с.14) та розташована на території Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. Згідно п.42 зазначеного договору оренди договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. 29 травня 2006 року договір оренди землі від 25 травня 2006 року зареєстрований у Солонянському відділі ДРФ «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №040613200999 (а.с.15-16,183-185), що вбачається з оглянутих в судовому засіданні як оригіналів договорів оренди землі від 25 травня 2006 року, які у кількості двох екземплярів надані суду позивачем ТОВ «Агро-Інтвест» та відповідачем [PERSON], належним чином завіреним відділом Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області викопіюванням з книги записів державної реєстрації договорів оренди, де за порядковим номером 975 значиться запис №040613200999 про проведення державної реєстрації укладеного між ТОВ «Агро-Інтвест» як орендарем та [PERSON] договору оренди земельної ділянки від 25 травня 2006 року терміном на 10 років (а.с.151-152,160), реєстраційною карткою земельної ділянки серії АБГ №610100 від 29 травня 2006 року (а.с.235-236), а також підтверджується листами відділу Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року (а.с.57), від 08 липня 2016 року (а.с.211,237), згідно яких вбачається, що державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок в 2006 році здійснювалась Солонянським відділом ДРФ ДП «Центр ДЗК» у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди. Також, факт звернення ТОВ «Агро-Інтвест» за проведенням державної реєстрації укладеного з відповідачем договору оренди земельної ділянки від 25 травня 2006 року підтверджується наданими позивачем документами щодо передачі до відділу земельних ресурсів Солонянського району Дніпропетровської області документів для надання висновку про державну реєстрацію договорів оренди земель, в тому числі укладеного з відповідачем [PERSON] (а.с.204-209) та висновком Солонянського відділу земельних ресурсів Дніпропетровської області щодо відповідності договору оренди діючому законодавству (а.с.209). Крім цього, факт державної реєстрації договору оренди землі від 25 травня 2016 року засвідчено Привільнянською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області в особі голови [PERSON], підпис якого завірено печаткою органу місцевого самоврядування (а.с.15-16,183-185). Після проведення державної реєстрації зазначеного вище договору оренди землі відповідно до умов договору оренди землі від 25 травня 2006 року земельна ділянка власником [PERSON] як орендодавцем 09 травня 2006 року була передана ТОВ «Агро-Інтвест» як орендареві відповідно до акту прийому передачі (а.с.161). Відповідно до п.8 договору оренди землі від 25 травня 2006 року передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію, а відповідно до п.35 дія договору припиняється закінченням строку, на який його було укладено, тобто після 29 травня 2016 року (а.с.15-16,183-185). Судом встановлено, що орендована земельна ділянка має кадастровий номер1225086000:01:017:0251, а право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджується копіями державного акту на право приватної власності серії II ДП №033163 від 30 жовтня 2000 року (а.с.14), витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.58-60,115-118,145-150), інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.20). Відповідно до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України, в редакції на день виникнення спірних правовідносин, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Частинами 2 та 3 статті 125, ст.126 цього Кодексу передбачалось, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі», в редакції яка діяла на період укладення договору оренди, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності, а ст. 13 цього закону передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України, а згідно ст.18 цього Закону - договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами частини третьої\~статті 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В судовому засіданні встановлено, що сторони договору оренди землі від 25 травня 2006 року дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, склали і підписали договір, надаючи згоді встановленої законом форми. Згідно ст.ст.125,126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, а право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 29 січня 2006 року, відповідно до якої державна реєстрація прав є публічною, здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані речові права та їх обмеження в порядку, встановленому законом, при цьому згідно статті 4 цього Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: право власності на нерухоме майно; речові права на чуже нерухоме майно: а) право володіння; б) право користування (сервітут); в) право постійного користування земельною ділянкою; г) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); ґ) право забудови земельної ділянки (суперфіцій); д) право користування нерухомим майном строком більш як один рік. Стаття 5 зазначеного Закону визначала, що систему органів державної реєстрації прав складають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, створена при ньому державна госпрозрахункова юридична особа з консолідованим балансом (центр державного земельного кадастру) та її відділення на місцях, які є місцевими органами державної реєстрації прав, а відповідно до п.4 вказаної статті Державна реєстрація прав проводиться місцевими органами державної реєстрації прав виключно за місцем знаходження нерухомого майна, а саме: в містах Києві та Севастополі, місті обласного підпорядкування, районі. Статтею 7 вказаного закону визначено, що місцеві органи державної реєстрації прав є відділеннями державної госпрозрахункової юридичної особи з консолідованим балансом (центру державного земельного кадастру). Постановою КМУ від 12 січня 1993 року №15 «Про порядок ведення державного земельного кадастру» з послідуючими змінами було затверджено Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, відповідно до п.2 якого передбачено, що державний земельний кадастр включає, зокрема, дані реєстрації права власності, права користування землею та договорів оренди землі. Згідно п.3,4 даного Положення, в редакції від 21 червня 2004 року, держаний земельний кадастр ведеться за єдиною для України системою на базі нормативних документів, затверджуваних Держкомземом. Державний земельний кадастр ведеться Держкомземом, Комітетом по земельних ресурсах і земельній реформі Республіки Крим, управліннями земельних ресурсів обласних, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, відділами земельних ресурсів районних державних адміністрацій, виконавчими комітетами сільських, селищних, міських Рад народних депутатів. Постановою КМУ від 17 липня 2003 р. N 1088 «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» було встановлено, що адміністратором Державного реєстру прав на землю та нерухоме майно є Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах, який здійснює його ведення та проводить реєстрацію земельних ділянок та прав на них шляхом внесення записів про реєстрацію земельних ділянок та прав на них до бази даних державного реєстру земель, а комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації вносять дані про об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, та права на них до бази даних державного реєстру прав власності на нерухоме майно; адміністратором бази даних державного реєстру земель є Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах. Державна реєстрація земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них проводиться виключно Центром державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах шляхом внесення записів до Державного реєстру прав на землю та нерухоме майно. Згідно наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 23 травня 2003 року N 135 «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та досконалення структури державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", який було прийнято з метою реалізації завдань, визначених Указом Президента України від 17 лютого 2003 р. N 134 ( 134/2003 ) "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", постановою Кабінету Міністрів України від 15 травня 2003 р. N 689 ( 689-2003-п ) "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", та удосконалення структури державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», було встановлено, що реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі здійснює державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" (далі - Центр ДЗК). Судом встановлено, що на період укладення договору оренди земельної ділянки від 25 травня 2006 року (а.с.15-16,183-185) діяло два нормативних акти, відповідно до яких і проводилась державна реєстрація договорів оренди землі: Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою КМУ від 25.12.1998 року № 2073, який втратив чинність 05 серпня 2011 року, та Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений\~наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174, який втратив чинність з 07 липня 2012 року. З положень зазначених нормативних актів встановлено, що процедурна складова державної реєстрації договорів оренди, передбаченої Порядком та Тимчасовим порядком, відрізняється між собою наступним. Так, відповідно до Порядку: п.п.3,12 передбачено, що державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради за місцем розташування земельної ділянки, а після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди печаткою та підписом голови відповідно сільської, селищної, міської ради згідно п.13 реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком у розрізі кожної сільської, селищної, міської ради…, при цьому п.14 передбачено, що датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. Відповідно до Тимчасового порядку: (п.2.8) оператор (реєстратор) здійснює видачу та реєстрацію договорів\~\~оренди\~\~\~(суборенди)\~\~землі.\~\~Видача\~\~договору\~\~\~\~оренди (суборенди) \~землі\~\~супроводжується\~\~\~\~внесенням\~\~\~\~запису\~\~\~\~про\~\~\~\~державну реєстрацію до відповідних \~розділів\~\~книги\~\~реєстрації, при цьому оператор\~\~(реєстратор) відображає \~дані\~\~державної\~\~реєстрації\~на\~\~всіх примірниках договорів оренди (суборенди)\~\~землі. Згідно п.4 п.5.2 Тимчасового порядку державна реєстрація, зокрема договору оренди землі, здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації, яка складається з чотирьох розділів, в тому числі розділ 4: записи державної реєстрації договорів оренди землі. Відповідно до п.6-п.8 цього порядку книга реєстрації ведеться на рівні районів, міст, а реєстраційний номер присвоюється договору оренди землі в момент здійснення його державної реєстрації. До реєстраційної картки оператором (реєстратором) вносяться відомості про державну реєстрацію згідно з пунктом 3.4 цього Порядку \~\~\~\~\~\~ Після внесення відомостей про державну реєстрацію до реєстраційної картки вона засвідчується підписом керівника з зазначенням прізвища та ініціалів і печаткою оператора (реєстратора). \~\~\~\~\~\~ Другий примірник договору оренди (суборенди) землі оператор (реєстратор) передає до територіальних органів земельних ресурсів за актом приймання-передавання. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що процедура реєстрації здійснювалась за Тимчасовим порядком, яким перед його реєстрацією у відповідній книзі не передбачається необхідність засвідчення факту його державної реєстрації органами місцевого самоврядування. В той же час, підготовка документів для здійснення державної реєстрації зазначеного договору оренди землі здійснювалась орандарем з урахуванням положень Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою КМУ від 25.12.1998 року № 2073, про що свідчить наявність в договорі оренди землі засвідчення факту державної реєстрації органом місцевого самоврядування (а.с.204-211,235). З урахуванням зазначеного, в судовому засіданні встановлено, що державна реєстрація укладеного між ТОВ «Агро-Інтвест» як орендарем та [PERSON] як орендодавцем договору оренди землі від 25 травня 2006 року (а.с.15-16,183-185) здійснена у відповідності до чинного на період проведення такої реєстрації законодавства, у звязку з чим не можуть бути прийняті доводи представника відповідача ПП «Маг» про невідповідність проведеної державної реєстрації даного договору оренди землі: Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою КМУ від 25.12.1998 року № 2073, так як станом на 29 травня 2006 року діяв прийнятий пізніше нормативний документ, а саме: Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений\~наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174, який при наявності двох різних нормативних документів і повинен був застосовуватись, що підтверджується і наданим пізніше листом Державного комітету України по земельних ресурсах від 18 квітня 2007 року (а.с.232) та листами відділу Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року (а.с.57), від 08 липня 2016 року (а.с.211,237). Частиною 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 11 лютого 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» до 01 січня 2013 року державна реєстрація зокрема, договорів оренди земельних ділянок, проводиться територіальними органами земельних ресурсів, а судом встановлено, що договір оренди землі від 25 травня 2006 року був зареєстрований у Солонянському відділі ДРФ «ЦДЗК», тобто вказаний договір оренди набрав чинності після проведення державної реєстрації та у орендаря ТОВ «Агро-Інтвест» виникло право оренди земельної ділянки строком до 29 травня 2016 року. В подальшому ТОВ «Агро-Інтвест» як орендар, який добросовісно виконував свої зобовязання за договором оренди, в тому числі по виплаті орендної плати (а.с.61,162-163), з метою реалізації положень, передбачених п.8 договору оренди землі від 25 травня 2006 року(а.с.15-16,183-185), на переважне право поновлення дії договору оренди землі на новий строк до закінчення строку дії договору оренди направив 29 лютого 2016 року власнику земельної ділянки [PERSON] лист - повідомлення про укладення договору оренди на новий строк, що останній надав письмову згоду (а.с.62-65), а також між ними 29 квітня 2016 року було укладено новий договір оренди земельної ділянки строком на десять років, який підписали обидві сторони (а.с.67-68), але здійснити його державну реєстрацію не змогли, так як 21 червня 2016 року державним реєстратором їм було відмовлено у державній реєстрації цього договору у звязку з наявністю державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 29 квітня 2016 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Маг» на цю ж земельну ділянку (а.с.164). Судом встановлено, що 12 березня 2013 року між [PERSON] як власником земельної ділянки та ПП «Маг» як орендарем був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6.772 га, кадастровий номер 1225086000:01:017:0251 строком на 49 років (а.с.17-19,11-112) та згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 травня 2014 року укладений договір оренди був зареєстрований у Реєстраційній службі Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.20,58-60,108-128) відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», норми якого діють з 01 січня 2013 року, при цьому судом було встановлено, що в обліковій справі щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень за зазначеним договором оренди землі від 12 березня 2013 року (а.с.108-128) мається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку загальною площею 6.772 га, кадастровий номер 1225086000:01:017:025, що належить на праві приватної власності [PERSON] державного акту на право власності на землю серія IIДП №033163 від 30 жовтня 2000 року (а.с.115-117), згідно якого на земельну ділянку на момент проведення державної реєстрації відсутні будь-які обмеження чи обтяження, що підтверджується і наданою відділом Держгеодкадастру у Солонянському районі станом на 19 лютого 2014 року поземельною книгою (а.с.138-159). Аналізуючи зазначені докази, суд приходить до висновку, що спірний договір оренди земельної ділянки укладений 12 березня 2013 року між [PERSON] як власником земельної ділянки та ПП «Маг» як орендарем під час дії договору оренди від 25 травня 2006 року, укладеного між ТОВ «Агро-Інтвест» та [PERSON]В, який пройшов державну реєстрацію 29 травня 2016 року у встановленому на той час діючим законодавством порядку, а вказане свідчить про те, що відповідач [PERSON] не мав права передавати належну йому на праві власності земельну ділянку в оренду іншій особі, при цьому судом не можуть бути враховані доводи представника відповідача ПП «Маг» щодо того, що оскільки обтяження не були внесені до поземельної книги та Державного земельного кадастру про земельну ділянку загальною площею 6.772 га, кадастровий номер 1225086000:01:017:025, що належить на праві приватної власності [PERSON], то укладенням договору оренди землі від 12 березня 2013 року ПП «Маг» ніяким чином не порушив права позивача ТОВ «Агро-Інтвест», а тому відсутні визначені законом підстави для визнання даного договору недійсним, так як до обовязків орендаря ТОВ «Агро-Інтвест», орендодавця [PERSON] після укладення договору оренди та проведення його державної реєстрації не входить перенесення до Державного земельного кадастру та поземельної книги, відкриття якої передбачено лише з 01 січня 2011 року згідно постанови КМУ №1021 від 09 вересня 2009 року, відомостей щодо проведення державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, які були укладені раніше, та наявних щодо них обмежень (обтяжень). Крім цього, судом встановлено, що за укладеним між [PERSON] як власником земельної ділянки та ПП «Маг» як орендарем договором оренди земельної ділянки від 12 березня 2013 року земельна ділянка згідно доданого до нього ще до проведення державної реєстрації цього договору - акту прийомупередачі земельної ділянки від 12 березня 2013 року (а.с.113) фактично не передавалась, оскільки до дня розгляду справи судом знаходиться в користуванні позивача ТОВ «Агро-Інтвест», що вбачається зі складеного комісією акту від 06 травня 2016 року (а.с.66). Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» на орендодавця покладено обов'язок при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки та не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема ч. 1 ст. 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Укладаючи договір оренди земельної ділянки з ПП «Маг» від 12 березня 2013 року відповідач [PERSON] передав в оренду земельну ділянку, яка вже перебувала на той час в оренді\~\~ТОВ «Агро-Інтвест», однак в п.26 спірного договору оренди зазначив недостовірну інформацію про те, що на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обмеження) та інші права третіх осіб (а.с.17-19,111-112), а тому суд приходить до висновку що укладений відповідачами договір від 12 березня 2013 року суперечить вимогам цивільного законодавства, порушує права позивача як орендаря, в тому числі переважного права на переукладення договору оренди на новий строк, на що мається волевиявлення обох сторін ще до укладення спірного договору оренди земельної ділянки від 12 березня 2016 року, що відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним та задоволення позовних вимог. У звязку із задоволенням позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved