Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

ПАТ "Акцент-Банк" звернулось до [PERSON] з названим позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 23 листопада 2007 р. між ПАТ "Акцент-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ABEKRX04420038, згідно умов якого банк надав позичальниці 8472 грн., зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Вказує на те, що [PERSON] не виконує своїх зобов'язань за вказаним договором, в зв'язку з чим, станом на 20 лютого 2014 року, у останнього перед банком мається: заборгованість за кредитом - 1 488 грн. 54 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 грн. 10 крп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 228 грн. 74 коп., пеню в сумі 15 438 грн. 73 коп., та штрафи - 500 грн. (фіксована частина) і 859 грн. 11 коп. (процентна складова), тому і просили стягнути на їх користь з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 22 475 грн. 20 коп.. Представник позивача Супрун Н.С. в судове засідання не з'явилась надіслала до суду заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити, з підстав зазначених в позові, не заперечуючи проти заочного розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, з місця його реєстрації повернулась не врученою судова повістка з поміткою «за значеною адресою не проживає», що в силу ч.5 ст. 74 ЦПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод свідчить про належне його повідомлення про час і місце розгляду справи. Виходячи з наведеного, зважаючи на ч. 1 ст. 224 ЦПК України та враховуючи те, що представник позивача, в надісланій суду заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 23 листопада 2007 року [PERSON] подав до ЗАТ „Акцент-Банк" (згодом перейменоване на ПАТ «Акцент-Банк») заяву позичальника № ABEKRX04420038, згідно якої банк надав строковий кредит в розмірі 8472 грн. на 12 місяців, з 23 листопада 2007 р. по 23 листопада 2008 р., зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 1 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 114 грн. 37 коп., единоразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 412 грн., в обмін на зобов'язання відповідача з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з позивачем, внаслідок чого, у нього перед кредитором виникла заборгованість за кредитом згідно кредитного договору від 23 листопада 2007 р. № ABEKRX04420038, яка станом на 20 лютого 2014 року, складає 1 488 грн. 54 коп., яку як і заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 26 грн. 10 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки їх розміри представником позивача доведені, а відповідачем не спростовані. Оскільки комісія є складовою частиною щомісячного платежу, передбаченого умовами договору, то заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 228 грн. 74 коп. підлягає також стягненню з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк». Як зазначено вище, представник позивача просив стягнути з відповідача неустойку за порушення боржником зобов'язання, а саме пеню - 15 438 грн. 73 коп., та штрафи - 500 грн. (фіксована частина) і 859 грн. 11 коп. (процентна складова), тобто загальна сума неустойки - 16 797 грн. 84 коп., що значно перевищує розмір основного боргу . Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В ч.ч. 3, 4 ст.18 Закону наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому п.4 ч.1 ст.21 Закону встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. В своєму рішенні № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" Конституційний Суд України зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч. 2,3 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність та можливість зменшення суми неустойки з 16 797 грн. 84 коп. до 3 500 грн.. Враховуючи наведене в сукупності, суд знаходить, що позов слід задовольнити та з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» слід стягнути: заборгованість за кредитом - 1 488 грн. 54 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 грн. 10 крп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 228 грн. 74 коп., неустойку за порушення боржником зобов'язання в сумі 3 500 грн., задовольнивши позов частково. Також з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк» належить стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial