Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У червні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного підприємства «ЕКО-СТАРТ» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, компенсації за затримку виплат при звільненні та моральної шкоди. Позивач посилається на наступні обставини. У період з 2009 року по 01.07.2019 позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем. 01.07.2019 був звільнений за власним бажанням, згідно наказу від 01.07.2019 № 01-07-19-к. сума остаточного розрахунку з позивачем становить 22081,31 грн., разом з тим позивач не може її підтвердити, оскільки відповідач грубо порушуючи трудове законодавство, під час звільнення позивача з роботи, не повідомив його письмово про належні до виплати суми та не здійснив їх виплату, включаючи заробітну плату за останній місяць. Зважаючи на обставини викладені у позові, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти невиплачені при звільненні у розмірі 22081,31 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 99975,72 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн. Ухвалою суду від 05.10.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10.11.2020 21.10.2020 відповідачем надано відзив на позов, у якому зазначено, що позивач свідомо не отримав належні йому суми в день звільнення, не звертався до позивача із вимогою, заявою чи іншим письмовим документом про виплату належних йому сум, не повідомляв реквізити банківського рахунку для перерахування належних сум. Відповідач визнає, що сума грошових коштів, яка підлягає виплаті при звільненню позивача становить 22081,31 грн., що складаються з 2210,10 грн. неотриманої позивачем заробітної плати за другу половину червня 2019 рок та 19871,31 грн. компенсації за невикористану відпустку. Враховуючи те, що виплата заробітної плати відбувалась з каси підприємства, позивач мав право в день звільнення отримати в банку готівку та виплатити всі суми, оскільки позивач на день звільнення був єдиною особою, уповноваженою від імені Приватного підприємства «ЕКО-СТАРТ» здійснити виплату всіх належних сум. 16.12.2020 представником позивача надано відповідь на відзив, згідно з яким зазначено про те, що відповідач не надсилав за адресою позивача жодного листа щодо надання банківських реквізитів для перерахування заборгованості по заробітній платі в сумі 22081,31 грн. 17.12.2020 представником відповідача надано заяву щодо відповіді на відзив, згідно з якої позовні вимоги про стягнення 22081,31 грн. заборгованості що складаються з 2210,00 грн. неотриманої позивачем заробітної плати за другу половину червня 2019 року та 19871,31 грн. компенсації за невикористану відпустку - відповідач визнав; у задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення 97524,58 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 10000 грн. моральної шкоди просив відмовити. В судове засідання сторони не прибули. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 01-07-19-К від 01.07.2019 [PERSON] припинив виконання обов`язків директора Приватного підприємства «ЕКО-СТАРТ» з 01.07.2019 у зв`язку із звільненням за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ. Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує на те, що відповідач не провів з ним остаточний розрахунок в день звільнення, відтак заявлений позов підлягає задоволенню. Представник відповідача зазначає, що позивач в день свого звільнення був єдиною особою, уповноваженою від імені Приватного підприємства «ЕКО-СТАРТ» здійснити виплату всіх належних сум, чого не зробив. Відтак позовні вимоги визнає частково на суму 22081,31 грн. Згідно із ст. 233 КЗпПУ, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ст. 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно із статуту Приватного підприємства "ЕКО-СТАРТ", затвердженого рішенням одноосібного власника ПП "ЕКО-СТАРТ" №1-26/06/19 від 26.06.2019 приватне підприємство "Еко-Стар" провадить діяльність відповідно до Цивільного Кодексу України, Господарського Кодексу України, а також іншим чинним законодавством України. Керівництво підприємством здійснює власник, який самостійно вирішує усі питання діяльності підприємства,

Outcome: partial