Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

У червні 2019 р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" про відшкодування в порядку регресу збитків в сумі 24 632,80 грн. Позов обґрунтований там, що 30.01.2018 між страховиком ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та страхувальником [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ124843, відповідно до умов якого страховик зобов`язався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Мазда», д.н.з. [NUMBER] . 04.05.2018 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Тайота», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. Позивач на виконання умов договору страхування виплатив страхувальнику страхове відшкодування в сумі 62 781,37 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», яке відшкодувало позивачу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, в сумі 38 148,57 грн. Таким чином відповідно до вимог статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 1194 ЦК України відповідач зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між виплаченим відшкодуванням і страховою виплатою, що становить 24 632,80 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 04.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29.08.2019 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Лук"янчуком А.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що страхова компанія, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, після отримання претензії від позивача, здійснила розрахунок вартості відновлювального ремонту КТЗ марки "Мазда", державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 38 148,57 грн. Вважає, що саме ця сума і є дійсним розміром збитків, які поніс власник автомобіля "Мазди", оскільки транспортний засіб 2012 року випуску, знос на ТЗ становить більше 50% та вищевказана сума знаходиться в межах ліміту 100 000 грн. Обов"язок відшкодування покладається саме на ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», тому належним відповідачем у даному випадку має бути саме страхова компанія яка застрахувала цивільно-правову відповідальність відповідача. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. 03.09.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов"язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», витребувано копії документів щодо розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля "Мазда", державний номерний знак [NUMBER] . 03.12.2019 року ПрАТ "СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" подано до суду копії документів щодо розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля "Мазда", державний номерний знак [NUMBER] . В судовому засіданні представник позивача позовну вимоги підтримала пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, обгрунтовуючи свою позицію доводами, викладеними у відзиві. Представник третьої особи пояснив, що ними було виплачено суму страхового відшкодування на підставі документів, які були їм надані позивачем по справі. Заслухавши представника позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 30.01.2018 між страховиком ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та страхувальником [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ124843, відповідно до умов якого страховик зобов`язався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Мазда», д.н.з. [NUMBER] (а. с. 24 - 29). 04.05.2018 у м. Києві на пр. Г. Сталінграда сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля «Тайота», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспорті засоби отримали механічні пошкодження (а. с. 23). Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2018 року, особою, винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, є [PERSON] (а. с. 22). Частина 6 статті 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. 04.05.2018 [PERSON] повідомив позивача про настання страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування (а. с. 13 - 15, 16). Згідно Акту виконаних робіт від 30.06.2018 року № 1097841_ вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , становить 69 120,73 грн. (а. с. 42). Страховими актами від 24.05.2018 № UA2018050400042/L01/01 та від 04.07.2018 № UA2018050400042/L01/02 позивач визначив вартість відновлювального ремонту автомобіля страхувальника на підставі даного рахунку-фактури, що не суперечить ні умовам договору страхування, ні Закону України «Про страхування», оскільки норми останнього не містять положень, які б зобов`язували страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням лише даних автотоварознавчого дослідження. Натомість положеннями статті 9 вищевказаного Закону передбачено, що розмір страхової суми, яка виплачується при настанні страхового випадку, визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При цьому страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Аналогічна норма міститься і в частині 3 статті 988 ЦК України, відповідно до якої страхова виплата за договором страхування не може перевищувати розміру реальних збитків. Визначення вартості відновлювального ремонту на підставі даних ремонтної калькуляції узгоджується і з положеннями частини 2 статті 1192 ЦК України, відповідно до яких розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач виконав свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування шляхом перерахування безготівкових коштів в загальному розмірі 62 781,37 грн. на рахунок ДП "АВТО ІНТЕРНЕШНЛ", що підтверджується платіжними дорученнями № 16557 від 25.05.2018, № 18246 від 06.07.2018 (а. с. 44, 46). Відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). За приписом п. 22.1 ст. 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК № 6630974 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 100 000 грн. та нульовою франшизою (а. с.64). На цій підставі позивач звернувся до ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» з регресною вимогою про відшкодування в розмірі 62 781,37 грн. (а. с. 47). ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» виконало свої зобов`язання перед позивачем шляхом сплати коштів у розмірі 38 148,57 грн. Задоволення страховиком відповідача регресної вимоги позивача не в повному обсязі, а лише в розмірі визначеного оцінювачем вартості матеріального збитку, ґрунтується на положеннях пункту 22.1 статті 22 та статті 29 Закону 1961-IV, норми яких передбачають відшкодування страховиком витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відтак різниця між сплаченою позивачем страхувальнику сумою страхового відшкодування та сумою, отриманою від страхової компанії винуватця ДТП, становить 24 632,80 грн. За вимогами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. 18.02.2019 позивач направив відповідачу письмову пропозицію добровільно компенсувати витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, проте вказана вимога залишилася без реагування. Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, вимоги ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на результат розгляду справи суд на підставі положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved