Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

01 квітня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ "Приватбанк), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму - 13262 грн. 03 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В позовній заяві зазначав, що 21 квітня 2008 року відповідач відповідно до договору кредиту отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору та станом на 28 лютого 2014 року за ним рахується заборгованість в сумі 13262 грн. 03 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3899 грн. 73 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6655 грн. 58 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1599 грн. 00 коп., штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 607 грн. 72 коп., просив стягнути з нього на свою користь дану заборгованість та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, у надісланій суду заяві просив розглядати справу без його участі, надав додаткові докази. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заперечення, в яких позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, застосувавши строки позовної давності. Посилався на те, що заборгованість виникла в 2009 році, в зв'язку з чим позивач мав право звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості. Разом з тим, вказував, що договір про збільшення позовної давності між ним та банком не укладався. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2008 року між банком та відповідачем був укладений в письмовій формі договір у вигляді заяви [PERSON] на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (далі - Договір), в якому вони узгодили всі умови цього Договору. Таким чином, складовою вказаного договору є заява [PERSON] від 21.04.2008 року, яка скріплена його особистим підписом, із змісту якої вбачається, що відповідач був ознайомлений і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, крім того, погодився з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до Договору банк надав відповідачу кредит в сумі 2000 грн. шляхом перерахування коштів на платіжну картку. За користування кредитом позичальник зобов'язався сплачувати позивачу проценти в сумі 3 % в місяць на залишок заборгованості (а.с.7). Згідно довідки про рух коштів по рахунку, 24 вересня 2010 року відповідач здійснив останню проплату у розмірі 420 грн. (а.с.67-90). Згідно п.2 Умов та правил надання банківських послуг (Додаток №4.1 до наказу №СП-2007-299 від 13 вересня 2007 року) (далі - Умови), затверджених наказом №СП-2007-299 від 13 вересня 2007 року "Про зміну порядку стягнення штрафних санкцій по кредитам, графік погашення яких порушено", що діяли на момент укладення договору, встановлено щомісячний мінімальний обов'язковий платіж, який розраховується як сума овердрафту та суми щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати процентів та частини заборгованості за кредитом (а.с.58-60). В пункті 5.10 Умов передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів з будь-якого грошового зобов'язання, передбаченого Договором більш ніж на 30 днів, позичальник має сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. та 5% від суми позову (а.с.61-66). Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо встановлення розміру комісії за користування кредитом, в зв'язку з чим вимоги банку в цій частині є недоведеними. Таким чином, матеріалами справи підтверджена лише заборгованість за кредитом в сумі 3899 грн. 73 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6655 грн. 58 коп.) на загальну суму 10555 грн. 31 коп., в зв'язку з чим розмір штрафу буде складатися з фіксованої частини в розмірі 250 грн. та процентної складової в розмірі 527 грн. 77 коп. Вимога щодо стягнення комісії за користування кредитом в сумі 1599 грн. 00 коп. є недоведеною (а.с.3-6). Пунктом 5.12 Умов встановлено строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за цим договором упродовж п'яти років (а.с.61-66). Таким чином, суд вважає доведеним, що при укладенні кредитного договору сторони узгодили всі умови надання кредитних коштів та їх повернення, а також у передбаченій законом формі узгодили збільшення строку позовної давності до п'яти років. Відповідно до ст.526, ч.1 ст.430 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки (ст.611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Законодавство відрізняє такі поняття як "строк дії договору" та "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст.530, 631 ЦК України). Поряд із встановленням строку дії договору встановлюються і строки виконання окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникає на основі договору. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). На підставі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, у відповідності до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тощо. За правилами ст.259 ЦК України сторони можуть укласти письмовий договір про збільшення позовної давності. Відповідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з ч.3 ст.254 ЦК України строк виконання щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місця строку. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів (Постанова Верховного суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13, Постанова Верховного суду України від 19 березня 2014 року). Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання свого боргу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідачем була здійснена остання проплата за кредитним договором 24 вересня 2010 року, позивач звернувся із позовом до суду 01 квітня 2014 року у межах п'ятирічного строку давності, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною договору, в зв'язку з чим вимоги банку підлягають частковому задоволенню в межах встановлених судом сум заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 208 грн. 17 коп.

Outcome: partial