Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Представник позивача, 30 липня 2014 року звернувся в суд з позовною заявою, посилаючись на те, що [PERSON] є власницею житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-002-312 від 06.07.1994 року [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,10 га для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд. Однак крім вказаної земельної ділянки, [PERSON] є користувачем ділянки площею 477,00 кв.м., якою користується з 1971 року, висадила там фруктовий сад. Бажаючи приватизувати дану земельну ділянку, 16 березня 2011 року звернулася до директора ТзОВ «Західзем» із заявою про виготовлення технічної документації по приватизації земельної ділянки площею 0,477 га для ведення садівництва по [ADDRESS]. Однак їй стало відомо, що 20.10.2011 року Коломийською міською радою було прийнято рішення № 686-11/2011, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 900,0 кв.м. в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі даного рішення відділ Держкомзему у м. Коломия проведено реєстрацію, видано державний акт на право приватної власності на землю. Вважає, що земельна ділянка в м. Коломия по [ADDRESS] не могла належати до земель запасу, оскільки знаходилась в користуванні позивачки і остання мала намір на її приватизацію, а тому її право користувача земельною ділянкою порушено рішенням виконкому Коломийської міської ради від 20.10.2011 року. Крім того, стверджує, що оскільки рішенням Коломийської міської ради № 119-2/2011 від 26.01.2011 року було запроваджено мораторій на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, то Коломийська міська рада не мала права приймати оскаржуване рішення. Просить суд визнати недійсним рішення Коломийської міської ради від 20 жовтня 2011 року № 686-11/2011 "Про надання земельної ділянки по [ADDRESS] у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" та визнати недійсним Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку площею 900,0 кв.м.. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що рішення Коломийської міської ради від 20.10.2011 року є незаконним, оскільки ним порушено право приватної власності на землю [PERSON] Жодних підтверджень про віднесення земельної ділянки площею 900 кв.м. по [ADDRESS] до земель запасу м. Коломия не наведено. Стверджує, що оскаржуваним рішенням відповідачам надано у власність земельну ділянку, законним користувачем якої була і є [PERSON] Крім того, рішення Коломийської міської ради від 20.10.2011 № 686-11/2011, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 900,0 кв.м. в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суперечить рішенню Коломийської міської ради від 26.01.2011 року № 119-2/2011, яким було встановлено мораторій на прийняття рішень щодо надання земельних ділянок у власність. Просить позов задовольнити. Представник Коломийської міської ради проти задоволення позову заперечила і пояснила, що оспорюване рішення Коломийської міської ради від 20.10.2011 № 686-11/2011, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 900,0 кв.м. в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняте відповідно до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно чинного земельного законодавства, підстав для визнання їх незаконними та недійсними немає. Вказала, що оскільки, позивачка по справі не набула права власності або права користування спірною земельною ділянкою в порядку визначеному ст. 20 ЗК Української PCP, ст.ст. 22-24 ЗК України від 18.02.1990 року в редакції від 13.03.1992 року, ст. 125, 126 Земельного кодексу України, тому права позивачки на спірну земельну ділянку не порушені. Що стосується посилання позивача на прийняття оскаржуваного рішення всупереч рішенню Коломийської міської ради від 26.01.2011 року № 119-2/2011 про тимчасове призупинення прийняття рішень про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, то воно не стосується земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти нерухомості. На наданій відповідачам земельній ділянці знаходиться 4-ох квартирний житловий будинок, збудований на підставі рішення Коломийської міської ради народних депутатів від 17 квітня 1991 року. Тому просить в позові відмовити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, і пояснила, що рішення Коломийської міської ради від 20.10.2011 № 686-11/2011 "Про надання земельної ділянки по [ADDRESS] у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" прийнято в межах та в порядку передбаченому ст.ст. 12, 40, 81, 118, 121, 125, 186 Земельного кодексу України, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель в [ADDRESS]. Документи, що містяться в зазначеному проекті щодо відведення земельної ділянки, повністю відповідають вимогам Закону України "Про землеустрій". Крім того, вважає, що оскільки позивач стверджує, що існує накладення земельної ділянки, якою вона користується на частину земельної ділянки, яка надана відповідачам, то це повинно бути доведено належними засобами доказування. Жодних доказів про існування такої накладки позивач в суд не представила. Третя особа управління Державного земельного агентства у Коломийському районі в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву з проханням розглядати справу без їх участі. Заслухавши сторони, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Вказаний будинок перейшов у власність позивачки на підставі договору дарування, посвідченого 30.07.1971 року, де дарувальником є [PERSON] (а.с.28-29). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-002-312 від 06.07.1994 року [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,10 га для обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд (а.с.38). Рішенням Коломийської міської ради народних депутатів від 17 квітня 1991 року виділено міському відділу внутрішніх справ земельну ділянку площею 0,09 га по [ADDRESS] (№ не вказаний) для будівництва 4-ох квартирного житлового будинку за рахунок земель міськземфонду. На вказаній земельній ділянці збудовано 4-ох квартирний житловий будинок. Вказана обставина підтверджуються матеріалами справи (а.с.140,143-144) і сторонами не заперечуються. Квартири у житловому будинку за адресою [ADDRESS] належать відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 20.10.2011 року Коломийською міською радою було прийнято рішення № 686-11/2011, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 900,0 кв.м. в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі даного рішення видано державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.87). Суд вважає, що оспорюване позивачем рішення Коломийської міської ради від 20.10.2011 № 686-11/2011 не порушує її права і охоронювані законом інтереси, вони прийняті відповідно до вимог чинного законодавства і в межах повноважень Коломийської міської ради, а тому підстав для їх скасування немає виходячи з такого. Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу Української PCP від 1970 року право довгострокового користування земельною ділянкою засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української PCP. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу Української PCP від 1970 року приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється. Аналогічні норми були закріплені в Земельному кодексі України від 18.12.1990 року в ред. від 13.03.1992 року. Зокрема, відповідно до ст. 22 право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 23 право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ст. 24 право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Крім того, Земельний кодекс України 2002 року в ст.ст. 125, 126 встановлює, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право користування земельною ділянкою посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка по справі не надала жодного правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а тому не була її користувачем в розумінні Земельних кодексів України, що діяли на території України в різний період. Крім того, твердження позивачки, що відведена земельна ділянка [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель в [ADDRESS] накладається на земельну ділянку за адресою [ADDRESS], якою вона користується, нічим не підтверджене. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. ч. 2 ст. 59 ЦПК України вказує, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України, позивачці судом було роз'яснено право заявити клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, як це передбачено у ст. 143 ЦПК України, однак позивач від призначення експертизи в судовому засіданні відмовилася. Суд також відхиляє посилання позивачки на те, що рішення Коломийської міської ради від 20.10.2011 № 686-11/2011 суперечить рішенню Коломийської міської ради від 26.01.2011 року № 119-2/2011, яким було встановлено мораторій на прийняття рішень щодо надання земельних ділянок у власність виходячи з такого. Як вбачається з п. 1 рішення Коломийської міської ради від 26.01.2011 року № 119-2/2011 (а.с.45), призупинення прийняття рішень про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок не стосується земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти нерухомості. Як встановлено в судовому засіданні, на ділянці за адресою [ADDRESS] знаходиться 4-ох квартирний житловий. Виходячи з вищенаведеного, в позові [PERSON] до Коломийської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа управління Державного земельного агентства у Коломийському районі про визнання недійсним та скасування рішення Коломийської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку слід відмовити. На підставі ст. ст. 116, 118, 122, 125, 153, 158 ЗК України та

Outcome: dismissed