Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

04 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд виселити останнього з квартири, що є предметом іпотеки, та розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач вимоги позову мотивув тим, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки, відповідно до договору іпотеки відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме вищевказану квартиру. Так як, відповідач умови кредитного договору виконував неналежним чином, рішенням суду було звернено стягнення на предмет іпотеки. На письмове звернення позивача, щодо добровільного звільнення відповідачем нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме квартири № 11, яка розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Адміралська 21, останній не відреагував, тому позивач просив вимоги позову задовольнити. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, а на 05.12.2016 року повідломлявся особисто представник відповаідача під розписку. Ухвалою суду від 05.12.2016 року причини неявки відповідача у судове засідання визнані неповажними. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 31.01.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № NKH3GК04040003, відповідно до якого Банк надав Позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії розмірі 25000,00 дол.США строком до 30.01.2027 року /а.с.4-6/. В свою чергу відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, всановлених кредитним договором /а.с.4-6/. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 31.01.2007 року було укладено договір іпотеки № NKH3GК04040003 /а.с.7-9/. Згідно умов вказаного договору, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 32,50 кв.м., житловою площею 16,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказане майно належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу /а.с.7-9/. Відповідно до довідки яка надана ТОВ "ЖЕК"Забота" від 16.046.2016 року, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.16/. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 02.07.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], вартістю 126250,00 грн., що є початковою ціною для подальшої реалізації, шляхом укладення ПАТ КБ "ПриватБанк" договору купівлі-продажу від імені [PERSON], з наданням ПАТ КБ "Приватбанк" права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі за його вибором /а.с.10-12/. 14 квітня 2016 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про добровільне звільнення вищезазначеного приміщення протягом одного місяця з дня отримання такої вимоги, на теперішній час відповідач добровільно вимогу позивача не виконав. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При цьому, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, згідно зі ст.109 Житлового кодексу Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Отже, за змістом цих норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідачу відповідна вимога відносно виселення з квартири - предмету іпотеки, була направлена, однак останній вказану вимогу добровільно не виконав. Із матеріалів справи вбачається, що спірна квартира придбана відповідачем за рахунок кредитних коштів від 31.01.2007 року, після чого передана в іпотеку, тому відповідач підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач добровільно виселитися із житлового приміщення не бажає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем (судовий збір у розмірі 1378,00 грн.) - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved