Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , яка діє в інтересах позивачки [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 серпня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Даний шлюб було зареєстровано у виконкомі Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області у книзі реєстрації шлюбів за актовим записом № 43 згідно свідоцтва серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . 19 травня 2021 року шлюб між сторонами розірвано, згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області. На даний час дочки проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, про що свідчить акт матеріально-побутових умов позивачки, складений депутатом Солотвинської селищної ради VІІІ-го скликання Покорба В.В. від 11.05.2021 року та довідка про склад сім`ї № 249 від 05.05.2021 року. На даний час, відповідач офіційно не працевлаштований, періодично виїздить на заробітки. Аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. Враховуючи викладене, просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2 000 гривень, щомісячно, до досягнення ними повноліття. 22 червня 2021 року ухвалою Тячівський районний суд Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Позивачка [PERSON] , та її представник [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви, просили справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, по дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2005 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2021 року розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , батьком яких значиться відповідач (а.с.10, 12). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Солотвинської селищної ради VІІІ-го скликання Покорба В.В. від 11.05.2021 року, встановлено, що позивачка [PERSON] , мешкає з своїми доньками [PERSON] , та [PERSON] в приватному будинку, який належить [PERSON] . За будинком закріплена земельна ділянка площею 0,20 га. Транспортних засобів чи додаткових джерел існування у [PERSON] не має, майна вартість якого перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї остання не купляла (а.с.15). З довідки № 249 від 05.05.2021 року виданої Солотвинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області с. Глибокий Потік, вбачається, що позивачка [PERSON] має наступний склад сім`ї: [PERSON] , 2004 р.н. та [PERSON] , 2010 р.н. (а.с.16). Довідкою № 248 від 05.05.2021 року виданою Солотвинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області с. Глибокий Потік стверджується, що неповнолітні діти [PERSON] , 2004 р.н. та [PERSON] , 2010 р.н., проживають разом з матір`ю та перебувають на її повному утриманні (а.с.17). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивачкою не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які вона несе на утримання дітей та, відповідно, обґрунтованість заявленого нею до стягнення розміру аліментів. Суд також враховує, що відповідачем не надано жодного доказів про рівень його доходів, наявність на його утриманні інших осіб, непрацездатність тощо, однак він є молодим та працездатним за віком, а тому може офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату і виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей. Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України проте, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дітей, в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31.05.2021 року, і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial