Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та після уточнення своїх позовних вимог просить суд зобовязати [PERSON] знести капітальну стіну у коридорі літ. І площею 6,7 кв.м. в жилому будинку літ. А, розташованому за адресою: вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровський, Одеська обалсть; зобовязати [PERSON] засипати вигрібну яму у дворі загального користування, на земельній ділянці площею 259 кв.м., для обслуговування жилого будинку літ. А, розташованому за адресою: вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровський Одеської області; заборонити [PERSON] використовувати жилі приміщення, а саме: 1-1, 1-2, 2-1, 2-2, 2-3 в жилому будинку, розташованому за адресою: вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровський, Одеська область не за призначенням під офіс та торгівельні приміщення без відповідного рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Білгород-Дністровської міської ради Одеької області, Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про поділ в натурі нерухомого майна, встановлення порядку користування земельною ділянкою та зобовязання усунути перешкоди у користуванні майном, та після уточнення своїх позовних вимог просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою вул. Ізмаїльській, 57, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, згідно другому варіанту наданого ПМП «ЕКС» висновку судової будівельно-технічної експертизи №60/12 від 20 березня 2015 року, додатку №2 графічного зображення варіанту порядку користування земельною ділянкою до зазначеної експертизи та виходячи із часток співвласників на житловий будинок; виділити [PERSON] в натурі у власність ? частину коридору І, площею 3,4 кв.м., із його загальної частини площею 6,8 кв.м., що знаходиться в спільному користуванні співвласників житлового будинку; зобовязати [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди щодо влаштування за його рахунок стіни для відгородження його частини коридору І, в житловому будинку №57, по вул. Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, від частини коридору, яка залишається у спільному користуванні власника квартири №1 [PERSON], та власників квартири №4 [PERSON] і [PERSON]; зобовязати [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у знесенні вбиральні літ. «Ж», що відноситься до житлового будинку №57, по вул. Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, та знаходиться у спільній частковій власності усіх співвласників зазначеного житлового будинку та розташована на земельній ділянці, що виділяється в особисте [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2014 року зазначені цивільні справи були обєднані в одне провадження. У судове засідання представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] надала заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує, проти задоволення позову [PERSON] заперечує. [PERSON] надав до суду письмову заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечує. [PERSON] надав до суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності (а.с. 66, 191). Представник Білгород-Дністровської міської ради у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує (а.с. 49). Треті особи до суду не зявилися, причина їх неявки суду не відома. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно правовстановлюючих документів на житловий будинок №57 по вул. Ізмаїльській, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, загальною площею 61,1 кв.м., житловою 39,4 кв.м., наявних у матеріалах справи, співвласниками будинку є: [PERSON] - 53/100 часток на підставі договору дарування від 02.10.2003р., договору купівлі-продажу від 26.07.2014р.; [PERSON] - 24/100 часток на підставі договору дарування частини житлового будинку від 13.09.2013 року; [PERSON] Архипівна - 23/300 часток на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.2008р. за №10023; [PERSON] - 23/300 часток на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.2008р. за №10023; [PERSON], померлий 01.12.20 13р. - 23/300 часток на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 .11.2008р. за №0023; Згідно довідки Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори від 22.01.2014 року №145/02-14 [PERSON] 18.01.2014 року подав до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини після смерті померлого батька [PERSON] та є єдиним спадкоємцем за законом всього майна спадкодавця (а.с. 10). На час ухвалення рішення правовстановлюючі документи на прийняття спадщини [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Виходячи з положень ч. 1 ст. 356 ЦК, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні. У відповідності до ч.ч. 1,2,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю . Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. № 7 зазначає наступне, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В судовому засіданні було встановлено, що сторони фактично домовилися про порядок володіння та користування житловим будинком, що є їхньою спільною частковою власністю. Так, згідно з наданими матеріалами приватизаційних справ встановлено, що співвласникам житлового будинку належать наступні приміщення житлового будинку, будівлі та споруди: - [PERSON] (24/100 частки) - із житлового будинку літ. "А" приміщення квартири № 1: 1-1 кухня, 1-2 житлова, ? частка коридору І загального користування, загальною площею 20,8 м2, сарай літ. «Д», підвал літ. «д», 1/3 частка убиральні літ. «Ж» загального користування, ? частка убиральні літ. «Б» загального користування (а.с. 24, 28, 31 приватизаційної справи №11569); - [PERSON] (29/100 частки) - із житлового будинку літ. "А" приміщення квартири № 2: 2-1 коридор, 2-2 житлова, 2-3 кухня, 1/4 частка коридору І загального користування, загальною площею 24,6 м2, сарай літ. «Б», ? частка убиральні літ. «Б» загального користування, ? частка споруд №№ 2, №3, № 4 (а.с. 15, 19,23 приватизаційної справи №11482/1585); - [PERSON] (24/100 частки) - із житлового будинку літ. "А" приміщення квартири № 3: 3-1 коридор, 3-2 житлова, 3-3 кухня, ? частка коридору І загального користування, загальною площею 20,8 м2, сарай літ. «Є», 1/3 частка убиральні літ. «Ж» загального користування, ? частка убиральні літ. «Б» загального користування (а.с. №№ 20, 22, 23 приватизаційної справи № 11517/1585); - [PERSON] Архипівні, [PERSON], [PERSON] (23/100 частки) - із житлового будинку літ. "А" приміщення квартири № 4: 4-1 кухня, 4-2 житлова, ? частка коридору І загального користування, загальною площею 19,1 м2, 1/3 частка убиральні літ. «Ж» загального користування, ? частка убиральні літ. «Б» загального користування (а.с. 18,24,26 приватизаційної справи № 11518/1585). Однак, у сторін виникли суперечки з приводу самочинно проведенного [PERSON] переобладнання квартир №2 та №3, частина коридору І загального користування, яка прилягає до квартири №2 та №3 перегороджена перегородками, чим утворені приміщення ІІ та ІІІ. Крім того, у сторін наявні суперечки з приводу користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок. З метою повного та всебічного розгляду справи судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза, із висновку якої (том 2, а.с. 2) вбачаться, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок перебуває у власності Білгород-Дністровської міської ради, сторони по справі є її фактичними землекористувачами. Ч. 2 ст. 120 Земельного Кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Судовою будівельно-технічною експертизою встановлено, що при обстеженні земельної ділянки по вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровського Одеської області виявлено, що досліджувана земельна ділянка знаходиться в фактичному користуванні співвласників житлового будинку: [PERSON] (власник квартири № 1), [PERSON] (власник квартири № 2 та № 3), [PERSON] Архипівни, [PERSON] (власники квартири № 4). Вхід на земельну ділянку здійснюється співвласниками з вулиці Ізмаїльська через хвіртку № 3, в'їзд на земельну ділянку здійснюється співвласниками з вулиці Ізмаїльська через ворота № 4. При обстеженні земельної ділянки по вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровського Одеської області встановлено, що розташування житлового будинку літ. «А» (на перехресті вулиці Ізмаїльська та провулка Піонерського) технічно дозволяє облаштування окремого в'їзду з боку провулка Піонерського і відповідає п. 3.22 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень". Візуально-інструментальним обстеженням встановлено, що на земельній ділянці по вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровського Одеської області розташовані убиральня літ. «Ж» та убиральня літ. «Б», які знаходяться в загальному користуванні співвласників житлового будинку, а саме: [PERSON] А.0., [PERSON], [PERSON]А, [PERSON], [PERSON] Розташування убиральні літ. «Ж» загального користування знаходиться на відстані 2,60 м від вікон житлового будинку літ. «А», убиральні літ. «Б» загального користування - на відстані 6,00 м від вікон житлового будинку літ. «А», а саме частки житлового будинку (квартири № 1), яка знаходиться у власності [PERSON] А 0., що є порушенням п. 3.26 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", де відповідно до санітарних вимог передбачена відстань від дворових вбиралень не ближче 15 м від вікон житлових будинків. Згідно п. 3.26 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" малоповерхова забудова площею приквартирних ділянок менше 300 м2 повинна забезпечуватися централізованим водопроводом і каналізацією. Інвентаризацією від 29.05.2014р. на схематичному плані земельної ділянки по вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровського Одеської області зафіксовано, що до частини житлового будинку (квартири № 4), яка належить [PERSON] та ін., з провулка Піонерського підведені комунікації центральної каналізації № 7 та водопроводу № 8 (а.с. 198). На поверховому плані житлового будинку літ. «А» по вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровського Одеської області (а.с. 199 ) в приміщенні 4-1, яке належить [PERSON]А та ін., зафіксовані встановлені сан-технічні прибори, що підтверджує, що частина житлового будинку (квартира № 4), яка належить [PERSON]А та ін., має водопостачання та каналізацію. Тому замість убиральні літ. «Ж» та убиральні літ. «Б» загального користування, які розташовані з порушенням санітарних вимог п. 3.26 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" на земельній ділянці, яка буде виділена [PERSON] Архипівні та її сину [PERSON] технічно можливо прибудувати до їх частини житлового будинку (квартири № 4) санвузол, який буде забезпечений центральним водопроводом і каналізацією у відповідності з п. 3.26 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень". Згідно наданих на дослідження матеріалів приватизаційних справ (№ [NUMBER], № [NUMBER], № 11569, № [NUMBER]) та матеріалів інвентаризаційної справи № 1585 коридор І площею 6,8 м2 знаходиться в загальному користуванні співвласників житлового будинку (квартир № 1, №2, № 3, № 4), тобто кожній частині житлового будинку (квартирі) належить 1/4 частка коридору І загального користування площею 1,7 м2. При візуальному обстеженні житлового будинку літ. «А» встановлено, що [PERSON] проведено самочинно переобладнання квартир № 2 та № 3, частина коридору І загального користування, яка прилягає до квартири № 2 та № 3 перегороджена перегородками, чим утворені приміщення ІІ та ІІІ. Інвентаризацією від 05.06.2014р. зафіксовано, що частина коридору І загального користування, яка прилягає до 24/100 часток житлового будинку, що належить [PERSON] (квартири №1) та до 23/100 часток житлового будинку, що належить [PERSON]А, [PERSON] (квартири № 4) розмірами (1,15 х 2,95 м, площею 3,4 м2 (а.с. 199), що відповідає часткам співвласників, а саме ? частки коридору І загального користування площею 1,7 м2. Таким чином, виділення в натурі у власність [PERSON] частини коридору І в житловому будинку літ. «А» по вул. Ізмаїльській, 57 в м. Білгород-Дністровському Одеської області (а саме: самочинно утворених приміщень ІІ та ІІІ) технічно можливе. Частина коридору І площею 3,4 м2, яка залишиться у спільному користуванні власника 24/100 часток житлового будинку (квартири №1) - [PERSON] та власників 23/100 часток житлового будинку (квартири № 4) - [PERSON] Архипівни та її сина [PERSON], відповідає часткам співвласників по 1/4 частці (тобто кожному по 1,7 м2). В матеріалах цивільної справи представлений план фактичного обміру земельної ділянки по вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровського Одеської області, складений інженером-землевпорядником [PERSON] Згідно плану фактичного обміру фактична площа земельної ділянки по вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровського Одеської області складає 0,0243 га або 243 м2 (а.с. 146). Виходом на місце експертом було проведено візуально-інструментальне обстеження, вироблені заміри земельної ділянки по вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровського Одеської області металевою 50-ти метровою плоскою рулеткою ціною ділення 1 мм. Обстеженням встановлено, що фактичні межі досліджуваної земельної ділянки по вул. Ізмаїльська, 57, м. Білгород-Дністровського Одеської області відповідають лінійним розмірам фізичних меж плану фактичного обміру земельної ділянки, складеного інженером-землевпорядником [PERSON], відповідно якого фактична площа складає 243 м2. За положеннями ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків не досягнуто домовленості щодо користування земельною діляною ділянокою пропорційно до часток житлового будинку, які знаходяться в їх фактичному користуванні, що є підставою для визначення порядку користування спірною земельною ділянкою в судовому порядку. Висновком судової земельно-технічної експертизи №60/12 було запропоновано 2 найбільш доцільних варіанти порядку користування земельною ділянкою, розташованою по вул. Ізмаїльській, 57, в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Так, [PERSON] просив суд визначити саме другий варіант користування земельною ділянкою, вказуючи, що він найбільше відповідає інтересам співвласників та належним їм ідеальним часткам. Представник [PERSON] заперечувала проти встановленого 2 варіанту користування земельною ділянкою, однак будь-яких належних та обґрунтованих доводів в підтвердження своїх заперечень суду не надали. Дослідивши надані експертом варіанти користування земельною ділянкою, суд схиляється до ІІ та вважає його таким, що найбільше відповідає інтересам співвласників. З огляду на викладене вище, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] з приводу знесення капітальної стіни, спорудженої [PERSON], зобовязання відповідача засипати вигрібну яму у дворі загального користування, суд зазначає наступне. З висновку експерта № 60/12 від 20.03.2015 року, та під час розгляду справи [PERSON] не було встановлено належних та достовірних доказів порушення [PERSON] житлових чи майнових прав [PERSON], зокрема, не підтверджені її посилання щодо наявності вигрібної ями, тому суд не може достеменно визначити та встановити цивільні права [PERSON], що потребують судового захисту, питання щодо коридору, який перебуває у загальному користуванні та спорудженої відповідачем стіни вже розглянуте судом. Крім того, запропонований експертом порядок користування земельною ділянкою, який на думку суду, є найбільш доцільним, змінює права користування та володіння сторонами спірним майном, однак, [PERSON] не обґрунтувала суду підстави своїх заперечень щодо таких змін, що свідчить про те, що її доводи ґрунтуються на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] щодо заборони [PERSON] використовувати належні йому частки житлового будинку не за призначенням, без зміни статусу жилих приміщень в нежилі під офіс, також не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою не наведено жодної підстави в обґрунтування порушення її прав відповідачем внаслідок використання жилого приміщення не за призначенням. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що саме позовні вимоги [PERSON] знайшли своє доведення в судовому засіданні, спрямовані на захист прав та інтересів співвласників будинку шляхом вирішення спору, що виник між ними, а тому підлягають задоволенню. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved