Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

19 березня 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 18 липня 1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , який наразі досяг повноліття, та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, так у 2010 році його було зараховано у Національний університет оборони України для проходження військової служби у м. Києві, до якого він виїхав у вересні 2010 року, а відповідач відмовилась виїжджати з ним до м. Києва, він, у свою чергу, неодноразово прохав відповідача переїхати до нього разом із дітьми, що його дружина відмовлялась робити. Шлюбні відносини вони припинили у вересні 2010 року, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Пояснив, що не зважаючи на вищевикладені обставини, він надавав дружині допомогу з утримання їх дітей. Додав, що спір щодо утримання повнолітнього сина та неповнолітньої доньки вирішений, а спору щодо поділу майна та визначення місця проживання неповнолітньої доньки вони не мають, оскільки остання залишиться проживати разом із відповідачем. Наразі він проживає разом з іншою жінкою, з якою бажає створити сім`ю. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. 19 червня 2020 року, через свого представника, відповідач [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, у якому заперечувала проти припинення між сторонами шлюбних відносин у вересні 2010 року, пояснила, що такі відносини між ними фактично припинені у вересні 2019 року. Додала, що дійсно позивач у вересні 2010 року виїхав для проходження служби до м. Київ, а у неї були об`єктивні причини неможливості переїхати до позивача, однак у період з вересня 2010 року по вересень 2019 року позивач регулярно приїздив до смт Черкаського Новомосковського району Дніпропетровської області, бачився з дітьми, проживав із сім`єю. У зв`язку з чим, відповідача не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки між ними дійсно припинені шлюбні відносини, однак, при ухваленні рішення, просить врахувати, що такі відносини вони припинили у вересні 2019 року, оскільки це має значення при подальшому вирішенні питання стосовно поділу майна подружжя (а.с. 30-32, 59, 60, 61). 01 липня 2020 року позивач [PERSON] подав суду відповідь на відзив, у якому заперечував проти доводів відповідача з приводу припинення між ними шлюбних відносин у вересні 2019 року та наполягав, що такі відносини були припинені саме у вересні 2010 року. Пояснив, що він не спростовує факт того, що він приїжджав до смт Черкаського Новомосковського району Дніпропетровської області, однак такі дії були пов`язані виключно з метою відвідування дітей, приймання участі у їх утриманні та вихованні. Також, позивач вважав, що відзив на позовну заяву подано не повноважною особою. У зв`язку з чим, просив розірвати шлюб, з підстав, викладених у позовній заяві та повернути без розгляду відзив на позовну заяву (а.с. 64-65). Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 22-23). Законом України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" доповнено Розділ ХІI "Прикінцеві положення" ЦПК України пунктом 3, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину" Відповідно до Закону України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" пункт 3 Розділу ХІI "Прикінцеві положення" ЦПК України викладено у новій редакції, а саме: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення . Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Разом з тим, пунктом 2 Розділу ІІ вищезазначеного Закону України установлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. З урахуванням закінчення 06 серпня 2020 року строків, установлених Законом України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року, і, з урахуванням нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28 листопада 2013 року ця справа розглянута 19 серпня 2020 року. Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 1997 року, про що Виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 20 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , який наразі є повнолітнім, та [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 11, 12). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч.ч. 1, 6 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що позивач має пільги щодо сплати судового збору, установлені ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" (а.с. 15), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved