Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

19.03.2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті в певний час його батька, посилається на те, що [INFO], внаслідок серцевої недостатності помер його батько [PERSON], [INFO], заявник отримав лікарське свідоцтво про смерть № 43 від 29.01.2018 року, яке було видане видане Муніципальною установою "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Шахтарськ". 30.01.2018 року Шахтарським міськрайонним відділом записів актів громадянського стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки йому було видане свідоцтво про смерть [PERSON]. Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області йому було відмовлено в у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлені документи, які є недійсними на території України. Встановлення факту смерті йому необхідно з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану смерті його батька та отримання свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій на заявлених вимогах наполягає, клопоче справу розглянути у його відсутності (а.с. 21). Заінтересована особа Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, на електрону адресу суду направив заяву, якою просив справу розглянути у відсутності їх представника. З огляду на це суд вважає за можливе розглянути заяву окремого провадження за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 14.10.1969 року міським райбюро ЗАГС Хмельницької області (а.с. 9). Згідно фотокопії паспорту серії [NUMBER] померлий [PERSON], який народився с. Малинове-Озеро Михайлівського району Алтайського краю є громадянином України (а.с.6-7). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 43 від 29.01.2018 року, яке було видане Муніципальною установою "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Шахтарськ", [PERSON], [INFO], який проживав в [ADDRESS], помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11,12). 30.01.2018 року Шахтарським міськрайонним відділом ЗАГС Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], уродженця с. Малинове-Озеро, Михайлівського району, Алтайського краю, який помер у віці 71 року [INFO] в [ADDRESS] (а.с.13). Суд не сприймає ці документи як допустимі докази з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на їхній зміст, оскільки викладена в них інформація підтверджується іншими доказами по справі. Разом із тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де,ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території,контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням. Із відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 16.03.2018 року за № 15.37-5-645/96 наданого на ім'я [PERSON] начальником Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 30.01.2018 року отримане на території, не підконтрольній Уряду України є недійсним і не створює правових наслідків, його неможливо прийняти як документ, що підтверджує факт смерті (а.с.15). Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Шахтарськ Донецької області) з-під контролю державної влади України. Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі місто Шахтарськ Донецької області. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті [PERSON], за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об'єктивних причин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою . Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Згідно з ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ст. 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок). Конституційним Судом України в рішенні від 03.06.1999 року № 5-рп/99 надано офіційне тлумачення поняття «член сім`ї». Згідно з наведним тлумаченням членами сім'ї можуть бути визнані й інші родичі або особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв'язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника [PERSON] від встановлення факту смерті його батька в певний час залежить подальша реєстрація факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану. За таких обставин суд дійшов висновку, що заява [PERSON] в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved