Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Меланчук І.В., звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завдано працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого на сьогоднішній день являється Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат». 22 серпня 2005 року, за час роботи на даному підприємстві, [PERSON] отримав травму на виробництві, а саме: забій поперекового відділу хребта, що підтверджується Актами форми Н-1, Н-5, копія яких додаються. В наслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивач [PERSON] 02.03.2006 року вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією за результатами якої йому визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 50% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності. Крім зазначеного, позивач, працюючи на підприємстві відповідача, 24 листопада 2014 року знову отримав травму на виробництві, а саме: пошкодження медіального меніска і медіальної зв`язки лівого колінного суглоба, що підтверджується Актами форми Н-1, Н-5, копія яких додаються. 17.08.2015 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якої йому сукупно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 65% внаслідок трудового каліцтва, 45% з яких по травмі 2005 року, 20% по травмі 2014 року - первинно, та встановлено третю групу інвалідності. 20.06.2018 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якої йому сукупно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 60% внаслідок трудового каліцтва, 45% з яких по травмі 2005 року, 15% по травмі 2014 року та встановлено третю групу інвалідності. 01.07.2020 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якої йому сукупно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі- 50% внаслідок трудового каліцтва, 35% з яких по травмі 2005 року, 15% по травмі 2014 року та встановлено третю групу інвалідності. Висновком про умови та характер праці, позивачу протипоказана тривала хода та підняття ваги більше 5 кг. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, [PERSON] втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 390 000,00 гривень, яку просить стягнути з відповідача, без утримання податків, зборів та інших платежів. 11 травня 2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Вважають вимоги позивача необґрунтованими, неправомірними, безпідставними та такими , що не відповідають фактичним обставинам справи і нормам діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають. Стосовно нещасного випадку, який стався з [PERSON] 22 серпня 2005 року то станом на 02.03.2006 року, тобто в період встановлення позивачу первинного ступеня втрати професійної працездатності, у відповідності до ст. 21 Закону № 1105-ХIV ( в редакції, що діяла на вказану дату), обов`язок з відшкодування грошової суми за моральну шкоду за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому покладався згідно чинного законодавства виключно на Фонд. При цьому звертають увагу суду на те, що по даному факту в листопаді 2006 року позивач [PERSON] звертався до Марганецького міського суду з позовною заявою до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та ВАТ "Марганецький ГЗК" про відшкодування моральної шкоди. Рішенням цього ж суду від 12.12.2006 року по справі № 2-1364/06 позовні вимоги позивача були задоволенні частково, стягнуто з Фонду на користь [PERSON] в відшкодування моральної шкоди 6000,00 грн. Тобто підстави та обґрунтування позовних вимог, які зазначені позивачем в даній частині позову, були предметом розгляду справи №2-1364/06, а рішенням суду від 12.12.2006 року позивачу вже було відшкодовано моральну шкоду в сумі 6000,00 грн. У зв`язку з чим позовні вимоги позивача до АТ "Марганецький ГЗК" в цій частині позову є безпідставними та неправомірними. Стосовно нещасного випадку, який стався з позивачем 24.11.2014 року, о відповідач не погоджується з твердженням та обґрунтуванням позивача. Так позивач посилається на Акт № 34/3 про нещасний випадок від 27.11.2014 року, Акт розслідування нещасного випадку від 27.11.2014 року та на Протокол №40 від 15.12.2014 року. Проте в п. 10 Акту № 34/3 форми Н-1 зазначено, що " особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці зазначається [PERSON] , який в процесі виконання своїх обов`язків не дотримувався особистої безпеки, чим порушив п. 1.3 Інструкції з охорони праці для комірників ОТ-ОВ--225-13 про, що зазначено в розділі 6 "Висновок комісії" Акту розслідування нещасного випадку форма Н-5. Таким чином нещасний випадок 24.11.2014 року стався внаслідок порушення позивачем вимог з охорони правці. Протокол № 40 від 15.12.2014 р. свідчить про зменшення розміру одноразової допомоги [PERSON] на 15%: - за порушення ним вимог законодавства про охорону праці, що і було причиною травмування. Тому вимоги позивача в цій частині також є безпідставними та неправомірними. Також зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про охорону праці №2694-Х11 від 14.10.1992 року відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань, відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Згідно ч. 2 ст. 9 ЗУ "Про охорону праці", роботодавець може за рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей додаткові виплати, відповідно до колективного чи трудового договору. На даний час виплата робітникам комбінату моральної шкоди колективним чи трудовим договором в АТ "Марганецький ГЗК" не передбачена. Представник позивача - адвокат Меланчук І.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, Просив суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Василюха Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просила в позові відмовити. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] знаходився у трудових відносинах відносинах з Відкритим акціонерним товариством " Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого на сьогоднішній день являється Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки Серії [NUMBER] , заведеної 03.06.1991 року на [PERSON] . За час роботи на даному підприємстві, а саме: 22 серпня 2005 року позивач отримав травму на виробництві, яка обумовлена умовами в яких він працював, а саме: забій поперекового відділу хребта, що підтверджується Актами форми Н-1, Н-5. За даним нещасним випадком складено Акти за формою Н-1 та Н-5 від 28 вересня 2005 року. Висновком МСЕК від 02.03.2006 року [PERSON] первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом в розмірі 55% та третю групу інвалідності. Поряд з цим, у ході судового розгляду було встановлено, що позивач [PERSON] у 2006 році звертався до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганець Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн., стосовно нещасного випадку, який стався з ним 22 серпня 2005 року. 12 грудня 2006 року цим же судом було ухвалено рішення по справі 2-1364/06 за позовом [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганець Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, яким позовні вимоги позивача були задоволені частково, стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганець Дніпропетровської області на користь [PERSON] , шість тисяч грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині його позовних вимог було відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю. Таким чином позивачу вже відшкодовано моральну шкоду за нещасний випадок, який стався з ним саме 22 серпня 2005 року. Отже предмет спору в цій частині позову у справі відсутній. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому в цій частині позовних вимог позивачу необхідно відмовити з зазначених підстав. Щодо позовних вимог в частині стягнення з АТ "Марганецький ГЗК" на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я в результаті отриманої ним травми на виробництві, яка сталася 24 листопада 2014 року, суд приходить до наступного. Позивач [PERSON] , працюючи на підприємстві відповідача, 24 листопада 2014 року вдруге отримав травму на виробництві, яка обумовлена умовами в яких він працював, а саме: пошкодження медіального меніска і медіальної зв`язки лівого колінного суглоба, що підтверджується Актами форми Н-1, Н-5. За даним нещасним випадком складено Акти за формою Н-1 та Н-5 від 27 листопада 2014 року. 17.08.2015 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якої йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі - 65% внаслідок трудового каліцтва, з яких: 45% -повторно по травмі 2005 року, 20% - первинно по травмі 2014 року та встановлено третю групу інвалідності. 20.06.2018 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якої йому сукупно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60% внаслідок трудового каліцтва, з яких: 45% по травмі 2005 року, 15% по травмі 2014 року та встановлено третю групу інвалідності. 01.07.2020 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якої йому сукупно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі- 50% внаслідок трудового каліцтва, з яких: 35% по травмі 2005 року, 15% по травмі 2014 року та встановлено третю групу інвалідності. Дата чергового переогляду - 10.06.2022 року. Виходячи з медичних документів, акту № 34/8 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом , який стався 24 листопада 2014 року о 08.50 год. ( Форма Н-1) та акту проведення розслідування нещасного випадку, який стався 24 листопада 2014 року о 08.50 год. ( Форма Н-5) від 27 листопада 2014 року суд прийшов до висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки, позивач отримав виробничу травму. Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробнича травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок виробничої травми, спричиненої негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Доводи представника відповідача по факту відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із виробничою травмою, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивача наразі турбує обмеженість згинання в лівому колінному суглобі, виражений біль в поперековому відділі з іррадіацією в ліву ногу, відчуття оніміння, м`язова слабкість в лівій стороні, яка посилюється при фізичному навантаженні, що призводить до затруднення ходи. Крім того, останній постійно відчуває наслідки травми, він позбавлений можливості реалізації своїх намірів в професійній сфері, вимушений постійно приймати лікарські препарати, систематично проходити обстеження та проводити медичні і лікувальні процедури, також обмежений в спілкуванні з оточуючими, в вирішенні своїх побутових потреб, все це вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, що порушує нормальні життєві зв`язки [PERSON] . Таким чином, встановивши, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц). Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, в цій частині позову, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих зав`язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 15 000 грн., без утримання податку та обов`язкових платежів. Вимоги відповідача про витребування у позивача платіжних реквізитів задоволенню не підлягають, оскільки діючий процесуальний закон не передбачає, під час розгляду справи, вчинення даної процесуальної дії. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial