Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи збільшення позовних вимог, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь половину понесених додаткових витрат на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у загальному розмірі 33637 грн. 50 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 25000 грн. (а. с. 1-2, 73-80). В обґрунтування позову зазначала, що з 07 липня 2013 року вона перебуває у шлюбі із відповідачем [PERSON] , від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Із 2019 року сторони проживають окремо, відповідач [PERSON] переїхав до іншої жінки та створив нову сім`ю, з цього часу ніякої участі у вихованні, розвитку та утриманні малолітньої дочки він не приймає. Вона (позивач) самостійно забезпечує дочку належними житловими умовами, медичним обслуговуванням, забезпечує фізичний та культурний розвиток дитини. Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року із відповідача на її користь стягуються аліменти на дочку [PERSON] в розмірі ј частки його заробітку(доходу). Також у провадженні цього ж суду знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідач [PERSON] самоусунувся та ухиляється від покладеного на нього законом обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання їх спільної дочки. Починаючи із 2019 року по даний час позивачем за рахунок власних коштів забезпечено фінансування додаткових потреб дитини, зокрема, оформлення та відвідування їхньою дочкою, яка потребує спілкування з іншими дітьми в різних кружках та секціях, дошкільного навчального закладу, послуги якого становлять 10000 грн. на місяць. За вказаний період нею фактично понесені додаткові витрати на дитину, що підтверджується доданими до позовної заяви квитанціями та чеками. Стягнення з відповідача на підставі ст. 185 СК України на її користь половини цих витрат у розмірі 15000 грн. буде забезпечувати рівність батьків щодо утримання дитини. Щомісячний дохід відповідача становить 500000 грн., проте він не бажає витрачати на свою дитину жодної копійки. Врегулювати спір у позасудовому порядку відповідач відмовився. У поданій до суду через свого представника адвоката Гарницького П.П. заяві про збільшення позовних вимог позивач [PERSON] зазначала, що дитина постійно відвідує дитячий садочок, за що нею додатково сплачено кошти в загальному розмірі 37275 грн., тому із відповідача підлягає стягненню половина цих витрат, що становить 18637 грн. 50 коп. Всього з [PERSON] на її користь підлягають стягненню додаткові витрати на дитину в загальному розмірі 33637 грн. 50 коп. (15000 грн. + 18637 грн. 50 коп.). Крім того, у зв`язку з подачею до суду цього позову нею понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 25000 грн., які теж підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ліщук О.В. подала до суду відзив на позов, у якому просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю, посилаючись на те, що викладені у позовній заяві обставини щодо ухилення відповідача [PERSON] від утримання малолітньої дочки [PERSON] не відповідають дійсності та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Сторони разом не проживають з жовтня 2018 року, про що позивач зазначала у позові про стягнення з відповідача аліментів на дитину. Дочка сторін [PERSON] забезпечена належними житловими умовами, проживає у придбаній сторонами в період шлюбу двокімнатній квартирі, яка обладнана всім необхідним для проживання дитини. Відповідач постійно сплачує з грудня 2018 року на користь позивача аліменти на дитину, тому посилання [PERSON] на те, що [PERSON] не бере участі у забезпечення дитини є безпідставними, останній своєчасно в повному обсязі сплачує аліменти на дитину та дружину, а також приймає участь в додаткових витратах на дитину та ніколи не ухилявся від цього. Позивач постійно чинить відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. Коли у 2019 році дочка сторін хворіла, відповідач на прохання позивача купляв необхідні ліки, що підтверджується відповідними чеками. Предмету спору у даній справі не існує. Позивач жодного разу не зверталася до відповідача щодо якихось особливих потреб їхньої дочки та надання коштів для додаткових витрат на дитину. Додані до позовної заяви копії чеків, у яких відображено покупку серветок, підгузників, продуктів харчування, медичних препаратів, жодного відношення до додаткових витрат на дитину не мають, вони ніяким чином не підтверджують придбання цих товарів саме для розвитку здібностей дитини чи її особливих потреб у розумінні ст. 185 СК України. Довідка СПД [PERSON] на загальну суму 37275 грн. щодо відвідування дочкою сторін приватного дитячого садка з високою вартістю не відноситься до додаткових витрат на дитину, оскільки це не пов`язано з особливими обставинами щодо дитини. Позивачем [PERSON] не доведено наявність додаткових витрат на дитину, тому позов задоволенню не підлягає. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гарницький П.П. у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача. Представник відповідача Ліщук О.В. у судовому засіданні позов не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що наявність понесення додаткових витрат на дитину позивачем [PERSON] не доведено. Також просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8918 грн. 80 коп. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 07 вересня 2013 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом із матір`ю. 29 жовтня 2020 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленим у цивільній справі № 361/6406/19, що набрало законної сили, цей шлюб між сторонами за повозом [PERSON] розірвано. Цим же рішенням суду встановлено, що з жовтня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2020 року, ухваленим у цивільній справі № 361/1298/19, що набрало законної сили 10 червня 2020 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину задоволено частково, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки його заробітку (доходу), починаючи з 20 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на дружину, з якою проживає їхня дитина, у розмірі 2102 грн., починаючи з 20 лютого 2019 року і до досягнення цією дитиною трьох років. Заборгованість по аліментам відсутня. У березні 2020 року [PERSON] подала до суду позов до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у загальному розмірі 33637 грн. 50 коп.,зокрема, 15000 грн. на купівлю продуктів харчування, серветок, підгузників, медпрепаратів та 18637 грн. 50 коп. на оплату відвідування дочкою приватного дитячого садка. На підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача половини фактично понесених додаткових витрат на малолітню дочку сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15000 грн., [PERSON] додала до позовної заяви копії чеків на чотирьох аркушах, відповідно до яких куплялися різні продукти харчування, підгузники, серветки, медичні препарати та інше (а. с. 8-11). На підтвердження вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача половини сплачених витрат на дитячий садок у розмірі 18637 грн. 50 коп., [PERSON] надала суду копію довідки від 15 березня 2020 року, виданої СПД [PERSON] , про те, що позивачу надається послуга "Денний нагляд за дитиною" згідно із якою дитина [PERSON] відвідує групу "Домашній садочок "Золотий місточок", що знаходиться за адресою: місто Бровари, Київської області, вулиця Київська, 197, за період з вересня 2019 року по березень 2020 року позивачем сплачено коштів у загальному розмірі 37275 грн. (а. с. 85). Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] вказував на те, що зазначені витрати не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, оскільки ці витрати не пов`язані з особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини чи її хворобою. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У ч. 2 ст. 185 СК України встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 висловив правову позицію та зазначив, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц та від 01 квітня 2019 року у справі № 233/3518/17. У ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 зазначив, що аналіз норми ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Позивачем [PERSON] у судовому засіданні не доведено, що витрати на купівлю продуктів харчування, підгузників, серветок, медичних препаратів, половину яких у розмірі 15000 грн. вона просить стягнути на її користь з відповідача [PERSON] , є додатковими витратами на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , зокрема, того, що ці витрати безпосередньо пов`язані з розвитком певних здібностей дитини чи з її хворобою, тому в цій частині вимог позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Не доведено позивачем [PERSON] в суді також і того, що понесені нею у зв`язку із відвідуванням дочкою приватного дитячого садка "Домашній садочок "Золотий місточок" витрати в загальному розмірі 37275 грн., половину яких вона просить стягнути з відповідача на її користь, є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, оскільки вони не викликані особливими обставинами. Вказані витрати позивач несе на відвідування дитиною дошкільного навчального закладу та вони відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дітей, та не є витратами, пов`язаними з розвитком здібностей дитини. Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 369/11745/16-ц зазначив, що відвідування дитиною приватного дитячого садка не викликано особливими обставинами. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що витрати позивача на дитячий садок теж не є витратами на дитину, що підлягають стягненню на підставі ч. 1 ст. 185 СК України, тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача половини додаткових витрат на дитину в розмірі 18637 грн. 50 коп. на оплату відвідування малолітньою дочкою приватного дитячого садка теж задоволенню не підлягає. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат на дитину в загальному розмірі 33637 грн. 50 коп. відсутні, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину необхідно відмовити. Позивач [PERSON] також просила суд при ухваленні рішення у даній справі стягнути на її користь з відповідача [PERSON] понесені нею витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 25000 грн., згідно із угодою про надання правової допомоги від 05 березня 2020 року, укладеною між нею та адвокатом Гарницьким П.П., сплачені відповідно до квитанції № 14 від 20 березня 2020 року. Відповідач [PERSON] просив суд стягнути на його користь з позивача [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 8918 грн. 80 коп., відповідно до договору про надання правової допомоги № 53/19 від 26 грудня 2019 року, укладеного між ним та адвокатом Ліщук О.В. На підтвердження сплати [PERSON] вказаної суми коштів за правничу допомогу адвоката надано суду копії квитанцій на загальну суму 8918 грн. 80 коп. (а. с. 148, 155, 156). Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується процесуальним законодавством. У ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 3 ст. 141 ЦПК України п ри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи наведені вище норми процесуального законодавства, той факт, що судом прийнято рішення про відмову [PERSON] у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на дитину повністю, понесені нею витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 25000 грн. не підлягають стягненню на її користь з відповідача [PERSON] . Разом з тим, суд вважає, що понесені відповідачем [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 8918 грн. 80 коп. є доведеними та обґрунтованими, ці витрати пов`язані з розглядом даної справи, зазначена сума сплачена відповідачем на рахунок адвоката Ліщук О.В. та вона підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Процесуальним законом надано право учасникам справи подавати клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги шляхом подання відповідного клопотання. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє таке клопотання. Позивач [PERSON] чи її представник адвокат Гарницький П.П. клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги з відповідною аргументацією до суду не подавали, тому підстав для зменшення розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved