Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

19 лютого 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ "Національний депозитарій України" про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що наказ від 08 грудня 2014 року № 130-к про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а саме за відсутність на робочому місці в період з 09 по 31 жовтня 2014 року є незаконним. У зазначений період вона була присутня на робочому місці, підтвердженням чого є табель робочого часу за жовтень 2014 року. Безпідставними є підтвердження її відсутності на робочому місці фіксацією такого факту засобами забезпечення пропускного режиму в орендованих ПАТ "Національний депозитарій України" приміщеннях за адресо: м. Київ, вул. Тропініна, 5-В. Зазначає, що засобами забезпечення пропускного режиму встановлений саме пропускний режим, а не фіксація відсутності або присутності працівника на роботі. Вона не була ознайомлена з правилами використання засобів пропускного режиму, наявними в орендованих ПАТ "Національний депозитарій України" приміщеннях на вул. Тропініна, 5-В, які відповідач застосував у якості підтвердження порушення нею трудової дисципліни. Виконання покладених на неї службових завдань вимагало її періодичної присутності в офісі ПАТ "Національний депозитарій України" на вул. Б. Грінченка, 3 в м. Києві, і жодним документом не визначено місце розташування її робочого місця. Відповідач пропустив строк для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, оскільки посилається, що виявив порушення нею трудової дисципліни в період з 09 по 31 жовтня 2014 року. Крім того, того вона є членом профспілки і згідно протоколу установчих зборів Профспілки від 18 липня 2014 року обрана Головою профспілкового комітету. Листом від 05 грудня 2014 року № 05/12 Профспілка повідомила відповідача, що не дає згоди на вчинення таких дій, оскільки вважає безпідставним притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Просить суд ухвалити рішення, яким скасувати наказ від 08 грудня 2014 року № 131-К про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани. Також діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 10000 гривень. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов з підстав, з наведених у ньому підстав та просили його задовольнити. Пояснили суду, що пропускний режим існує для входу до іншої юридичної особи, де орендує приміщення відповідач. Робочі функції позивача не передбачали постійної її присутності лише в одному місці. Зазначили, що на день розгляду справи [PERSON] звільнена з роботи, такі дії також оскаржуються в судовому порядку. Представник відповідача проти позов заперечував. Пояснив суду, що приміщення на вул. Тропініна, 5-В у місті Києві відповідач орендує в іншої юридичної особи ПАТ - "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках". 28 листопада 2014 року на адресу Центрального депозитарію надійшов лист орендодавця, яким було повідомлено про систематичні порушення [PERSON] порядку використання особистих перепусток. До листа було додано відеозаписи, зроблені камерами спостереження, що розміщені при вході в орендоване приміщення. Підтвердив, що профспілковий орган не надав згоди на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, проте вважає, що таке рішення є неправильним. Також пояснив, що письмово робоче місце позивача керівництвом не визначалось. Фіксація порушень позивача підтверджується листами ПАТ "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" та відеозаписами. З цією організацією у відповідача існують договірні відносини щодо оренди приміщення. Відповідач виконав вимоги закону, отримав 03 грудня 2014 року від позивача письмові пояснення, де позивач не підтвердила свою відсутність на робочому місці в період з 09 по 31 жовтня 2014 року. Представник третьої особи пояснила суду, що Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки "Захист справедливості" працівників ПАТ "Національний депозитарій України" розглянула звернення щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності і своїм рішенням від 04 грудня 2014 року визнала безпідставним притягнення її до дисциплінарної відповідальності та не дала згоди на таке притягнення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 01 вересня 1999 року згідно наказу № 13-к (а.с. 10). Відповідно протоколу установчих зборів Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки "Захист справедливості" працівників Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" від 18 липня 2014 року [PERSON] обрана головою цієї первинної профспілкової організації (а.с. 14). Наказом № 131-к від 08 грудня 2014 року [PERSON] оголошено догану. Підставою для цього слугувала інформація та матеріали щодо її відсутності на робочому місці, наданих орендодавцем приміщень, що знаходяться в користування ПАТ "Національний депозитарій України", та в якому розташоване робоче місце [PERSON] При цьому роботодавцем був розглянутий її лист від 03 грудня 2014 року та лист Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки "Захист справедливості" працівників Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" від 05 грудня 2014 року, враховуючи ненадання [PERSON] та профспілковою організацією належного обґрунтування відсутності підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності (а.с. 25). Згідно правового висновку, викладеного в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-163цс 14 від 22 жовтня 2014 року частина 1 ст. 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень. Частино 2 ст. 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Згідно з ч. 6 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без годи виборного органу профспілки. Вбачається, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів відмови. За аналогіє закону (ч. 8 ст. 8 ЦПК України) правило ч. 6 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" слід застосовувати й до передбачених ч. 2 ст. 252 та ч. 2 ст. 41 КЗпП України випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності. Рішенням профспілкового комітету від 04 грудня 2014 року відмовлено в надані згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з мотивів недоведеності факту вчинення нею порушень, зазначених у поданні та відсутності об'єктивних підстав для такої відповідальності (а.с. 23-24, 87-89). Суд вважає, що рішення профспілкового комітету є обґрунтованим. Так, Профспілковий комітет погодився з тим, що засобами забезпечення пропускного режиму забезпечується саме пропускний режим, а не фіксація відсутності та/або присутності працівника на роботі. Крім того, зазначено, що виконання покладених на працівника службових завдань потребує періодичної присутності позивача в офісі, що знаходиться на вул. Б. Грінченка, 3 в місті Києві. Зазначено також, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях згідно ст. 142 КЗпП України визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації. Неодноразові звернення профспілок ПАТ "Національний депозитарій України" щодо необхідності затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку залишено без уваги. З наданого суду листа за підписом голови Правління ПАТ "Національний депозитарій України" на ім'я [PERSON] вбачається, що єдиною підставою, яка свідчить про її періодичну відсутність на робочому місці з 09 по 29 жовтня 2014 року є фіксація не роботодавця, його працівників, чи засобів фіксації, розташованих на робочому місці позивача, а фіксація засобами забезпечення пропускного режиму власником приміщення, тобто орендодавцем (а.с. 17). Ця обставина підтверджується наданою відповідачем таблицею, де вказана суть порушень режиму пропускної системи, допущених позивачем, а не порушень трудової дисципліни, чи відсутності її на робочому місці певний час у певний період. Суд вважає, що такі докази порушень позивача не відповідають вимогам статей 58, 59 ЦПК України щодо належності та допустимості. Стороною відповідача не спростовано наявність табеля робочого часу позивача за жовтень 2014 року. При зверненні в суд, [PERSON] посилалась на те, що оспорюваний наказ є незаконним та просила його скасувати. Разом з тим, вимога про скасування наказу не може бути задоволена, оскільки до компетенції суду віднесено вирішення лише питання щодо визнання наказу незаконним, тому вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання щодо розміру суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, оскільки порушені її трудові права. Разом з тим, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині в розмірі 500 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial