Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом та просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на утримання сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01 квітня 2016 року у справі № 368/473/16-ц, стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на її, користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі розміром 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини, з набранням чинності рішення суду відізвати з примусового виконання Рокитнянського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області виконавчий лист виданий Кагарлицьким районним судом Київської області 01 квітня 2016 року на виконання рішення у справі 368/473/16-ц, від сплати судового збору її звільнити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», поклавши судові витрати на відповідача, мотивуючи заяву наступним. 16 липня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом ДРАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 68. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає спільно з нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про його народження та довідкою з місця проживання. На даний час вона з відповідачем подружніх відносин не підтримує, проживають окремо, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть. Згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 червня 2016 року у справі № 368/813/16-ц шлюб укладений нею з відповідачем розірваний, що стверджується його копією. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом. Згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01 квітня 2016 року у справі № 368/473/16-ц за її позовом до відповідача про стягнення аліментів, він був зобов'язаний до щомісячної сплати аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 15.03.2016 року і до досягнення сином повноліття. Виконавчий лист, виданий на виконання вказаного судового рішення, пред'явлений до примусового виконання та знаходиться в Рокитнянському відділі ДВС ГТУЮ у Київській області державним виконавцем якого відкрито виконавче провадження. Згідно частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» № 2246-УШ від 30 грудня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня -1944 грн., а з грудня - 2027 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дитину, на час звернення з даним позовом, не може бути меншим ніж 930,00 грн., що більше ніж у двічі перевищує розмір аліментів присуджених за рішенням суду. Зазначеного в судовому рішенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі недостатньо для утримання дитини, її повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а тому вимушена звернулася до суду з даним позовом зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач працездатний, за наявною в неї інформацією, працює та отримує доходи, але їй місце його роботи та розмір заробітної плати невідомі, аліментними зобов'язаннями не обтяжений, на своєму утриманні других дітей, непрацездатних батьків чи інших осіб, не має. Відтак, з урахуванням зазначеного вище, враховуючи своє право на зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом про зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів, та стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі, розмір яких з урахуванням рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, визначених ст. 141 Сімейного Кодексу України, потреб дитини та її участі в її утриманні, виваженості, розумності та справедливості, повинна бути не меншою як 1500 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був повідомлений за адресою проживання: [INFO] повернулося повідомлення із відміткою неправильно зазначена адреса, за місцем реєстрації: Київська область, Кагарлицький район, с. Горохове, вул.. Зарічна, 22 повернулося повідомлення із відміткою не проживає, а також шляхом розміщення оголошення у сайті Кагарлицького районного суду Київської області. Будь-яких заяв, заперечень чи відзивів на позов від відповідача до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вислухавши позивача, яка не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що\~між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований 16.07.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 68. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками: [PERSON], [INFO]. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23.06.2016 року по справі № 368/813/16-ц шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01.04.2016 року по справі № 368/473/16-ц було стягнуто із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. на дитину на місяць, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 15.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Дитина сторін проживає з матірю, позивачем по справі, та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. (ст.192 СК України). Згідно з п. 1\~ст. 3 Конвенції "Про права дитини"\~незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст. 27 цієї Конвенції дає\~кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 17 травня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України\~\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1\~ст. 182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічна правова позиція викладена в п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн. Згідно із\~ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд дійшов висновків, що з моменту\~\~прийняття рішення судом про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі розмірі 400,00 грн. на дитину на щомісячно суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Крім того, розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік". Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючі обставини справи станом на сьогоднішній день, суд вважає, що на даний час розмір аліментів у твердій сумі 1500,00 на дитину щомісячно буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача. Суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі розміром 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 07.02.2018 року (а.с.1). Згідно п.п.2 п. 1 ч.2\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року в розмірі 1762 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 704,80 гривень. Тож, з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved