Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий, будинок розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що згідно витягу з погосподарських книг Монастирецької сільської ради, будинковолодіння [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON], який помер, членами: [PERSON], також померла, [PERSON], помер, та [PERSON], [INFO], вибула. Після смерті матері вона звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області, постановою від 18.09.2017 року відмовив у видачі свідоцтва про праву на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки він є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю. Просить позов задовольнити. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви про слухання справи у їх відсутності. Позов визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази в їх сукупності, суд приходить до переконання що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до положень ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно витягу з погосподарської книги № 1180 від 08.09.2017 р., виданої виконкомом Монастирецької сільської ради, будинковолодіння [ADDRESS], належить колгоспному двору, та рахується за [PERSON], який помер, [PERSON], яка також померла, [PERSON], який помер та [PERSON], [INFO], вибула. У відповідності до ст.17 ЗУ «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами внесеними згідно з Постановою ПВС України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO], виходячи із рівності часток усіх членів колгоспного двору, кожному із них фактично належала 1/4 частина колгоспного двору. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, [PERSON] помер [INFO] року та [PERSON] померла [INFO] року. Дані факти підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть. Після смерті [PERSON], [PERSON] [PERSON], відкрилася спадщина на 3/4 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п.6, "а" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно з п.6 "г" даної постанови, відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. Постановою від 18.09.2017 року приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області, відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про праву на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки він є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені. Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що житловий будинок по [ADDRESS] Жидачівського району Львівської області є власністю колгоспного двору, а [PERSON] постійно проживала разом із померлою [PERSON] до дня її смерті, а відтак вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері у вигляді житлового будинку. Інші спадкоємці за законом відмовилися від спадкування майна померлої в користь позивачки. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки позивачка, являючись спадкоємцем першої черги по закону після смерті матері має право на оформлення своїх спадкових прав, а тому позов слід задоволити та визнати за нею право власності на житловий будинок в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved