Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

18 листопада 2015 року Публічне Акціонерне Товариство КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначає, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (надалі - Відповідач) 11.01.2008 року уклали кредитний договір №LVRDGA0000000031 (надалі - Договір). Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати Відповідачу кредит у розмірі 52000 гривень на термін до 11.01.2028 року, а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.10.2015 року має заборгованість - 274888 гривень 66 копійок, яка складається з 54996 гривень 76 копійок - заборгованість за кредитом; 77657 гривень 49 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом - 5914 гривень 08 копійок - заборгованість по комісії за користуванням кредитом та 122992 гривень 30 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи - 250 гривень штраф (фіксована частина) та 13078 гривень 03 копійки - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі - 274888 гривень 66 копійок та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.53). Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, звертав увагу суду, що [PERSON] ще в вересні 2011 року від позивача отримала листа за №30.1.0.0/2 - 80111 DNH0S253 і з цього часу припинила будь-які виплати. Тому просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала думку представника. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд встановив, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 11.01.2008 року був укладений кредитний договір № LVRDGA0000000031, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 52000 гривень на термін до 11.01.2028 року, а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.7, зворот-9). Зобов'язання по кредитному договору позивач виконав у повному обсязі, надав кредит відповідачу, що пітверджується заявою про видачу готівки від 11.01.2008 року (а.с.11). Зобов'язання по кредитному договору відповідач не виконує, внаслідок чого у неї станом на 28.10.2015 року утворилася заборгованість - 274888 гривень 66 копійок, яка складається з 54996 гривень 76 копійок - заборгованість за кредитом; 77657 гривень 49 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом, 5914 гривень 08 копійок заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 122992 гривень 30 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: - 250 гривень штраф (фіксована частина) та - 13078 гривень 03 копійки - штраф (процентна складова) (а.с.4-6 зворот). Також суд встановив, що рішенням (заочним) Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2012 року позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено. Визнано дійсним договір іпотеки №LVRDGA0000000031 від 11 січня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON], жителем [ADDRESS]. На майно, належне [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителю [ADDRESS] і, яке зазначене в п.35.2 договору іпотеки №LVRDGA0000000031 від 11.01.2008 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LVRDGA0000000031 від 11.01.2008 року, звернуто стягнення шляхом його безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу від імені [PERSON]. Виселено [PERSON], [INFO], із будинку у [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Радехівського РВ ГУМВСУ у Львівській області. Стягнуто із [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ14360570, МФО305299, р/р 64993919400001) понесені ним у справі судові витрати в сумі 920 гривень 49 копійок. Рішення вступило в законну силу, сторонами не оскаржувалося . За умовами договору відповідач зобов»язувалася сплачути кредит в період з 15 по 20 число кожного місяця, тобто погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів сторонами було визначено місяцями (а.с.9 зворот). Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК Укпаїни). У ст.257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст.258 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Із розрахунку заборгованості вбачається, що остання проплата відповідачем по кредитному договору була здійснена 18 квітня 2011 року (а.с.5-6 зворот). Згідно ч.1, ч. 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Зважаючи на те, що кредитний договір було укладено 11.01.2008 року, останню проплату боржником було здійснено 18 квітня 2011 року, відтак перебіг строку позовної давності розпочався 21 травня 2011 року ( на наступний місяць після часу настання строку погашення відповідачем чергового платежу) та відповідно 21 травня 2014 року сплив ( як і сплив такий відповідно до п.4.5. Договору). Позивач звернувся до суду з цим позовом 15 листопада 2015 року, отже на час звернення строк позовної давності сплив. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Згідно ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач та її представник в судовому засіданні просили застосувати строк позовної давності. Банк з заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності до суду не звертався та на поважні причини пропуску строку не посилався. Належних і допустимих доказів того, що після закінчення терміну дії платіжної картки, відповідачу була видана нова платіжна картка чи був продовжений строк дії попередньої картки у матеріалах справи немає. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.357 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed