Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів посилаючись на те, що рішенням Монастирищенського районного суду від 20.01.2014 року в справі №702/1629/13-ц за позовом [PERSON] про стягнення аліментів, на дітей вирішено стягнути з нього на її користь аліменти на дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів слід змінити в зв"язку зі зміною його матеріального становища в сторону погіршення. Він припинив працювати в ФОП [PERSON] набув статусу безробітного та перебуває на обліку в Монастирищенському районному центрі зайнятості, що підтверджується приєднаною довідкою від 15.07.2014 р. вих. № 01-20/1367. Стягнення з нього за рішенням суду аліментів, в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку фактично означає стягнення на 5 дітей суми 2000 грн. Така сплата унеможливлює відсутність у нього доходів. Суд навіть припустився помилки щодо дитини [PERSON], стягнувши з нього аліменти на неї, як на дочку, однак він не є її батьком в актовому записі про її народження не записаний. Отже найбільш доцільно за існуючого його матеріального становища, яке характеризується відсутністю доходів та можливостей мати разовий мінливий заробіток від робіт по підряду, визначення розміру аліментів на 4-х дітей у твердій грошовій сумі: по 50 грн. на місяць на кожну дитину. Крім того, він ще є платником аліментів на дитину від попереднього шлюбу, про що відповідачка знає. Отже, сума позову становить 22600 грн. виходячи з розрахунку: (12 місяців х 2000 грн.)- (12 місяців х 200 грн). Просить постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, який визначений рішенням Монастирищенського районного суду від 20.01.2014 р. в справі №702/1629/13-ц та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на дітей - [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 50 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття щомісячно. В судововому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просить його задоволити та пояснив, що в нього змінилося матеріальне становище, він втратив роботу. Крім цього він хворіє. При розгляді справи про стягнення аліментів він визнавав [PERSON] як свою дитину, тому погодився на сплату на неї аліментів. Вважає, що відповідач має достатньо доходів для утримання дітей. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала повністю, заперечувала проти його задоволення та пояснила, що позивач сплачує аліменти дитині від першого шлюбу, а її дітям платити відмовляється. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, показань свідків, письмових доказів. Письмовими доказами ( ст. 64 цього ж Кодексу) є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач у справі є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.01.2008 р. виданого Цибулівською селищною радою Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 6), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.11.2009 р. виданого Цибулівською селищною радою Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 7), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.08.2011 р. виданого Цибулівською селищною радою Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 8), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.07.2013 р. виданого Цибулівською селищною радою Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 9). В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 23.02.2006 року, виданого Цибулівською селищною радою Монастирищенського району Черкаської області, в графі батько записаний - [PERSON] ( а.с. 5). Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20 січня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача [PERSON], аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 12-13). Вищеописане рішення Монастирищенського районного суду від 20.01.2014 року не скасовано, не змінено, вступило в законну силу. Згідно тексту даного рішення : «відповідач [PERSON] на адресу суду надав заяву від 20.01.2014 року про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини його доходів, оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дійсно його діти» ( а.с.12). Отримавши копію рішення суду, позивач не оскаржив його в установленому законом порядку ні після його отримання ні станом на день розгляду справи, тобто на 06.10.2014 року. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підтвердження зміни матеріального становища та погіршення стану здоров»я позивачем надано суду копію трудової книжки серії [NUMBER] від 20.07.1992 року, відповідно до якої [PERSON] 25.03.2014 року звільнений з роботи за згодою сторін в ПП [PERSON], з 15.04.2014 року йому призначено допомогу по безробіттю, довідку Монастирищенської ЦРЛ № 113 від 12.10.2011 року, про перебування позивача на лікуванні в неврологічному відділенні Монастирищенської ЦРЛ з 03.10.2011 року по 12.10.2011 року, виписку із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення, 2007 року ( а.с. 10, 28, 29). Згідно довідки Монастирищенського РЦЗ [PERSON] станом на 15.07.2014 року перебуває на обліку в Монастирищенському РЦЗ як безробітний з 08.04.2014 року ( а.с.11). Законодавець не визначає конкретного розміру аліментів на утримання дітей в залежності від їх кількості, що зазначено і в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", а навпаки при визначенні розміру аліментів зобов"язує суд враховувати зокрема за ст. 182 СК України : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд ухвалив рішення від 20.01.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, врахувавши при цьому повне визнання відповідачем позову, вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно наданої відповідачем копії довідки відділу ДВС Монастирищенського РУЮ № 353 від 19.09.2014 року за період з 22.03.2014 року по 06.07.2014 року стягувачка офіційно відмовилася від примусового стягнення аліментів; за період з 07.07.2014 року по 31.08.2014 року не отримувала ( а.с. 24). При вирішенні питання про зміну розміру стягуваних аліментів у новому розмірі суд враховує матеріальне становище відповідача, який хоч офіційно не працює, проте є працездатною молодою людиною, не є інвалідом, підстави на які посилається позивач, для зменшення розміру аліментів є не достатніми для зменшення розміру стягуваних аліментів. Також, враховує матеріальне становище матері, яка доглядає дітей, займається їх вихованням, та також вважає, що визначений судовим рішенням від 20.01.2014 року розмір стягуваних аліментів визначений в рамках розумності та справедливості. Згідно ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим може вважатися лише судове рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих судом обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не достатньо доведено наявність обставин, передбачених ст. 192 СК України та іншими нормами Сімейного законодавства, для зменшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, а тому в задоволенні позову суд відмовляє в зв"язку з його необгрунтованістю та недоведеністю. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного ст. ст. 121, 180, 191, 192 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та

Outcome: dismissed