Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11.02.2014 року між [PERSON] та ГІАТ «КБ» «Фінансова ініціатива» у особі економіста Макіївського відділення № 2 [PERSON] був укладений договір банківського вкладу №11-в/17/2719/980 (вклад «КАПІТАЛЬНИЙ»), за умовами котрого він передав, а Банк прийняв грошові кошти (вклад) у розмірі 119 000 гривень, що підтверджується квитанцією № 3437 від 11.02.2014 року. 20.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «КБ» -Фінансова ініціатива» у особі економіста Макіївського відділення № 2 [PERSON] був укладений додатковий договір № 1 до договору банківського вкладу № 11- в 17 2719/980, відповідно до умов котрого він передав, а Банк прийняв грошові кошти у розмірі 11 000 гривень, що підтверджується квитанцією № 3949 від 20.02.2014 року. Відповідно до умов вищезазначеного договору [PERSON] передав, а Банк прийняв грошові кошти (вклад) у розмірі 130 000 гривень до 17.05.2015 року з можливістю дострокового розірвання договору 16.02.2015 року без втрати нарахованих відсотків за ставкою 23,5% річних у період з 11.02.2014 року до 16.02.2015 року. Якщо вкладник до 16.02.2015 року не заявив про дострокове розірвання договору, в період з 16.02.2015 року до 17.05.2015 року на вклад нараховується 3% річних. Наприкінці листопада 2014 року йому стало відомо, що Макіївське відділення №2 банку ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», закрито. Про зміну адреси та в яке відділення банку передані на обслуговування його рахунки [PERSON] не повідомили, чим порушили умови договору розміщення депозиту, тому що з ним не порадилися в якому відділенні банку зручніше обслуговуватися. 04 лютого 2015 року, за 8 робочих банківських днів він звернувся у відділення банку №10 у м. Маріуполі, за яким закріпили його депозитний рахунок, про дострокове розірвання договору та про забезпечення своєчасного повернення вкладу з нарахованими відсотками 16 лютого 2015року, як це передбачено договором. У відділені банку [PERSON] відповіли, що позивач не зможе отримати свій вклад з відсотками, бо його рахунок заблоковано розпорядженням голови правління ПАТ «КБ« Фінансова ініціатива» і запропонували переукласти договір на розміщення депозиту на новий термін не менше 180 днів на невигідних для нього умовах. 7 лютого 2015 року він письмово звернувся до голови правління ПАТ «КБ 'Фінансова ініціатива» з вимогою повернути внесок і виплатити відсотки в повному обсязі відповідно до умов договору, але у виплаті було відмовлено. 9 лютого 2015 року він додатково письмово звернувся до відділення банку №10 у м. Маріуполі, про дострокове розірвання договору та про забезпечення своєчасного повернення вкладу з нарахованими відсотками 16 лютого 2015року, як це передбачено договором. В порушення умов договору та чинного законодавства України він дотепер з вини керівництва банку не отримав ні банківську картку, ні вклад з нарахованими відсотками. Просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму банківського вкладу за договором банківського вкладу № 11-в/17/2719/980 від 11.02.2014 року у розмірі 130 000 гривень, суму нарахованих процентів за користування вкладом відповідно до умов договору банківського вкладу №11- в 17/2719/980 від 11.02.2014 року у розмірі 30 955,30 гривень, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 1 785,94 гривень, суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 57 000 гривень, пеню за несвоєчасне повернення депозиту у розмірі 651 869 гривень, відсотки за незаконне користування грошима за ставкою 23,5% (вклад «Капітальний») з 16. 02. 2015 року по 01. 07. 2015 року у розмірі 16 044, 08 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі З 000 гривень, моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, від преставника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.02.2014 року між [PERSON] та ГІАТ «КБ» «Фінансова ініціатива» у особі економіста Макіївського відділення № 2 [PERSON] був укладений договір банківського вкладу №11-в/17/2719/980 (вклад «КАПІТАЛЬНИЙ»), за умовами котрого [PERSON] передав, а Банк прийняв грошові кошти (вклад) у розмірі 119 000 гривень, що підтверджується квитанцією № 3437 від 11.02.2014 року. 20.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «КБ» -Фінансова ініціатива» був укладений додатковий договір № 1 до договору банківського вкладу № 11- в 17/2719/980, відповідно до умов котрого він передав, а Банк прийняв грошові кошти у розмірі 11 000 гривень, що підтверджується квитанцією № 3949 від 20.02.2014 року. Відповідно до умов вищезазначеного договору [PERSON] передав, а Банк прийняв грошові кошти (вклад) у розмірі 130 000 гривень до 17.05.2015 року з можливістю дострокового розірвання договору 16.02.2015 року без втрати нарахованих відсотків за ставкою 23,5% річних у період з 11.02.2014 року до 16.02.2015 року. Відповідно до умов договору, якщо вкладник до 16.02.2015 року не заявив про дострокове розірвання договору, в період з 16.02.2015 року до 17.05.2015 року на вклад нараховується 3% річних. 04 лютого 2015 року, за 8 робочих банківських днів [PERSON] звернувся у відділення банку №10 у м. Маріуполі, за яким закріпили його депозитний рахунок, про дострокове розірвання договору та про забезпечення своєчасного повернення вкладу з нарахованими відсотками 16 лютого 2015року, як це передбачено договором. У відділені банку [PERSON] відповіли, що позивач не зможе отримати свій вклад з відсотками, бо його рахунок заблоковано розпорядженням голови правління ПАТ «КБ« Фінансова ініціатива» і запропонували переукласти договір на розміщення депозиту на новий термін не менше 180 днів на невигідних для нього умовах. 7 лютого 2015 року він письмово звернувся до голови правління ПАТ «КБ 'Фінансова ініціатива» з вимогою повернути внесок і виплатити відсотки в повному обсязі відповідно до умов договору, але у виплаті було відмовлено. 9 лютого 2015 року він додатково письмово звернувся до відділення банку №10 у м. Маріуполі, про дострокове розірвання договору та про забезпечення своєчасного повернення вкладу з нарахованими відсотками 16 лютого 2015року, як це передбачено договором. В порушення умов договору та чинного законодавства України позивач дотепер не отримав ні банківську картку, ні вклад з нарахованими відсотками. Згідно із ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно зі п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором. У відповідності зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що відповідач порушив умови договору, тим самим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами, а тому для поновлення вказаного права позов в частині виплати суми вкладу, нарахованих процентів, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України підлягає задоволення. Разом з тим, в частині стягнення пені позивач посилається на положення ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Судом встановлено, що відповідач надав позивачу послугу, яка зводилася до прийняття ним грошових сум з обов'язком виплати процентів на них. Надання такої послуги було оформлено укладеним банком з позивачем договором про банківський строковий вклад. Після укладення договору між банком та позивачем виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладеного договору про банківський строковий вклад. Положення ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють та не поширюється на порушення зобов'язання з повернення депозитних коштів, а тому в цій частині слід в задоволенні позову відмовити. Cуд також приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача відсотків за незаконне користування грошима, оскільки зазначена відповідальність не передбачена умовами договору. Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 15000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки за змістом ст. ст. 15, 16 ч. 2 п. 9, 23, 611 п. 4 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі шляхом відшкодування моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Нормами ЦК України не передбачена відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді відшкодування моральної шкоди, а тому достатніх підстав для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди немає. Суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок витрат на правову допомогу та приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень, оскільки позивачем не надано підтверджуючого документу про сплату зазначеної суми та сам розрахунок не є таким документом. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2197,41 гривень за вимоги майнового характеру.

Outcome: partial