Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Прімоколект - Капітал» звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] ([ADDRESS]) про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 13.01.2011 року між Публічним Акціонерним Товариство "Дельта Банк" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 003- 28059-130111. У тимчасове користування на умовах Кредитного Договору Банк надав Відповідачу кредит у вигляді грошових коштів, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення не пізніше 11.01.2016 року. У зв'язку із припиненням здійснення платежів на виконання Кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором станом на 19.12.2016 року в сумі 24117,74 грн. 19.12.2016 року Публічне Акціонерне Товариство "Дельта Банк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" уклали Договір про відступлення права вимоги № 2/К. Згідно Договору про відступлення права вимоги, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Публічне Акціонерне Товариство "Дельта Банк", включно і до [PERSON]. Після укладення договору відступлення, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" була здійснена низка заходів щодо врегулювання спору у досудовому порядку, а саме, був відправлений лист на поштову адресу Відповідача з повідомленням його про зміну кредитора і залишок заборгованості. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання не з'явився,про часта місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що є повідомлення в справі, про поважні причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.01.2011 року між Публічним Акціонерним Товариство "Дельта Банк" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 003- 28059-130111. У тимчасове користування на умовах Кредитного Договору (п.п. 1.1, 1.2) Банк надав Відповідачу кредит у вигляді грошових коштів, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення не пізніше 11.01.2016 року. У зв'язку із припиненням здійснення платежів на виконання Кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором станом на 19.12.2016 року в сумі 24117,74 грн. (Двадцять чотири тисячі сто сімнадцять грн. 74 коп.), а саме: заборгованість по тілу кредиту - 16090,86 грн. (Шістнадцять тисяч дев'яносто грн. 86 коп.); заборгованість по відсоткам - 8026,88 грн. (Вісім тисяч двадцять шість грн. 88 коп.); заборгованість по штрафних санкціях (пені) - 0 грн. (Нуль грн. 0 коп.), заборгованість по комісії - 0 грн. (Нуль грн. 0 коп.). 19.12.2016 року Публічне Акціонерне Товариство "Дельта Банк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" уклали Договір про відступлення права вимоги № 2/К (надалі - Договір відступлення). Згідно Договору про відступлення права вимоги, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Публічне Акціонерне Товариство "Дельта Банк", включно і до [PERSON]. Після укладення договору відступлення, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал" була здійснена низка заходів щодо врегулювання спору у досудовому порядку, а саме, був відправлений лист на поштову адресу Відповідача з повідомленням його про зміну кредитора і залишок заборгованості. Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1. ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності із ст. 1050 ч. 2 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. . Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved