Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

10.04.2014р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідачкою не виконані вимоги щодо повернення споживчих кредитів, в результаті чого утворилась заборгованість на суму 274362,51 гривень, а тому просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 274362.51 грн. за Договорами про надання споживчого кредиту №11092001000 від 12.12.2006 та №11375099000 від 24.07.2008, укладеними між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру: місце знаходження застави: [ADDRESS], загальна площа: 56,7 кв.м.; житлова площа: 27,8 кв.м. (на підставі Іпотечного договору № б/н від 12.12.2006 та Договором іпотеки № б/н віл 24.06.2008) шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта банк» права власності на вказане майно; визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» право власності на предмет іпотеки, вищевказану спірну квартиру; припинити право власності іпотекодавця [PERSON] на вказану квартиру, в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою; виселити з квартири іпотекодавця [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; витребувати у відповідачки [PERSON] та передати ПАТ «Дельта банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на спірну квартиру, а також стягнути на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка була своєчасно та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилася, не повідомила про причини своєї неявки та не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, який не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачки і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 12.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11092001000, відповідно до умов якого позичальник (відповідачка) отримала кредит у сумі 12000,00 доларів США, який зобов'язалась повернути у повному обсязі в строк до 12.12.2016 року або достроково зі сплатою 12,30 відсотків річних за користування кредитом. 24.07.2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11375099000, відповідно до умов якого позичальник (відповідачка) отримала кредит у сумі 10000,00 доларів США, який зобов'язалась повернути у повному обсязі в строк до 24.07.2028 року або достроково зі сплатою 15,00 відсотків річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачкою укладено іпотечні договори від 12.12.2006 року і від 24.06.2008 року, згідно яких предметом іпотеки є: квартира, яка знаходиться в [ADDRESS], загальною площею 56,7 кв.м., житловою - 27,8 кв.м. Так, на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009р. змінено назву АКІБ «УкрСиббанк» на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», і 08.12.2011р. уклав з ПАТ «Дельта Банк» (позивачем) договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, тобто до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору і договору іпотеки. Як вбачається із матеріалів справи відповідачка не виконала свої зобов'язання за кредитними договорами, внаслідок чого станом на 19.12.2012р. встановлено таку заборгованість: за кредитним договором №11092001000 є заборгованість на суму 16607,20дол.США, що згідно курсу НБУ становить 132741,34грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 9799,90дол.США (78330,60 грн.), заборгованості за відсотками - 6807,30дол.США (54410.74грн.); за кредитним договором №11375099000 є заборгованість на суму 17718,15дол.США, що згідно курсу НБУ становить 141621,17грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 9748,00дол.США (77915,76 грн.), заборгованості за відсотками - 7970,15дол.США (63705,41грн.) Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п.1.1 договорів іпотеки від 12.12.2006р. і від 24.07.2008р. вартість предмету іпотеки була погоджена між відповідачем та позивачем і становить 131997грн. і 142309грн. відповідно. Предмет іпотеки знаходиться у володінні іпотекодавця. Позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення порушень кредитних договорів з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання за такими. З метою захисту прав та інтересів позивача, у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, існують всі підстави для припинення права власності іпотекодавця ( в т.ч. право володіння, користування і розпорядження) на предмет іпотеки. За умовами договору іпотеки іпотекодавець зобов'язувався не порушувати права іпотекодержателя. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів позивача, існують всі підстави для витребування від іпотекодавця технічного паспорту та правовстановлюючого документу на предмет іпотеки (або їх дублікати). Також через неможливість реалізувати права іпотекодавця за відсутності ключів від квартири, існують всі підстави для їх витребування у відповідача та передачі позивачу. Крім того, мешканці спірної квартири чинять перешкоди у доступі до предмету іпотеки, використовують квартиру для проживання, що є порушенням та обмеженням прав іпотекодержателя. 9 грудня 2013 року відповідно до вимог законодавства позивачем було направлено письмову вимогу про виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимогу про виселення мешканців (у зв'язку із зверненням стягнення) та вимогу про направлення іпотекодержателю усієї наявної документації на предмет іпотеки разом з ключами, однак вимоги позивача не виконано. Позивач, як новий кредитор та іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Законом України ''Про іпотеку", а саме: статтями 33, 36, 37 та договором іпотеки визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття іпотекодержателем права власності на нього за вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності. Таким чином, існують всі підстави для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нього. Так, відповідно до ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Крім того, для проведення реєстрації права власності до реєстраційної служби необхідно подати документи, які відсутні у іпотекодержателя та перебувають у іпотекодавця. Необхідний перелік документів передбачено "Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень…", затвердженим постановою КМУ від 22.06.2011 року №703 та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Так, відповідно до п.26, п.27 вказаного Порядку, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності, а саме: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; свідоцтво про право власності, інші документи.. Відповідно до ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор мас право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою. Одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами Згідно з ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з ст.7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до розділу 4 Договорів іпотеки від 12.12.2006р. і від 24.07.2008р. у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитними договорами, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п.2.4.6 вказаного договору іпотеки, іпотекодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги. Відповідно до п. 5 договору іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за рішенням суду, і у безспірному порядку на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто у даному випадку сторони визначили декілька способів задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, одним з яких є звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; Згідно з ст.37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержавтель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно з ст.40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п.39 постанови Пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Пунктом п.43 вищевказаної постанови передбачено, що за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, суд ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Таким чином, суд вважає, що у зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, є підстави для задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки, припинення права власності відповідача на предмет іпотеки та виселення відповідача з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, та витребування від відповідача правовстановлюючих документів на жиле приміщення. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється на дані правовідносини, оскільки нерухоме житлове майно не використовується відповідачкою як місце постійного проживання, що підтверджується довідками з Мостиського РВ ГУ ДМС у Львівській області і Мостиська Другої сільської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved