Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" (далі - ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське") про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням та його наслідками. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з перебував у трудових відносинах з відповідачем з 20.06.1996р. по 17.07.1999р. та з 29.10.2012р. по 30.01.2013р. в якості гірничого робітника очисного забою 4, 5 розряду підземного з повним робочим днем у шахті, наказ №3443к від 10.07.1999 року, звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 05.04.2019 року складений акт розслідування хронічного професійного захворювання, який затверджено 8.04.2019р. першим заступником начальника головного управління Держпраці у Донецькій області Дрозд С.В., яким йому встановлено професійні захворювання: хронічна поперково-крижова радикулопатія L5S1 зліва в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. XОЗЛ II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий і базальний пневмофіброз, ЛH І-ІІ ст. (першого-другого ст.) - захворювання професійні, встановлені вперше. 21.05.20019 року він був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями, де йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю первинно з 17.05.2019 року безстроково: 40% - за хронічною попереково-крижової радикулопатії, 25% - за хронічним бронхітом, рекомендовано «Д» невролога, пульмонолога, визначена потреба у медичній та соціальній допомозі - медикаментозне лікування за професійними захворюваннями, санаторно-курортне лікування за хронічною поперково-крижовою радікулопатією. Постановою ВД ФСС в м. Покровську йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались. Вважає, що умовами виробництва мені заподіяна моральна шкода. Він тривалий час постійно працював в підземних умовах, весь час в умовах впливу шкідливих факторів. Згідно пункту 16 акту професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу, пил. У пункті 17 акту від 5.04.2019 року зазначено, що причинами професійних захворювань є пил переважно фіброгенної дії, вугільно-породний при вмісті вільного діоксиду кремнію до 5% фактична величина 53,6 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3), тривалість дії упродовж зміни 81,0%. Важкість праці, а саме фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 115,5 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 49,5 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 25 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза: перебування у наклонному положенні до 30 град. - фактичне значення 56% зміни при нормативному значенні 25% нахили корпусу (кількість за зміну) - фактична величина - 125 при нормативному значенні 100; переміщення у просторі (переходи) - фактичне значення 1.8 км при нормативному значенні до 10 км. Таким чином, його робота на користь підприємства була важкою, з перевищенням гранично допустимих норм. Під наглядом лікарів він перебуває з 2000 року, болі у попереку відчував з січня 1999 року. Неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно. З 21.05.2000 року по 12.06.2000 року перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні з діагнозом: загострення хронічного спондилогенного попереково-крижового радикуліту, затягнута течія, виражений больовий, м/тонічний синдром. З 10.11.2000 року по 27.11.2000 року перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні з діагнозом: загострення хронічного спондилогенного попереково-крижового радикуліту з помірним внртиброгенним, м/тонічним синдромом. З 11.03.2010 року по 19.03.2010 року стаціонарне лікування у неврологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні з діагнозом: гостра попереково- Крижова радикулопатія з вертеброгенним, м/тонічним, лівостороннім корінцевим больовим синдромом. З 31.10.2017 року по 13.11.2017 року стаціонарне лікування у Мирноградській центральній міський лікарні з діагнозом: загострення хронічного вертеброгенного (остеохондроз дисків L3-L4, L4-L5 III ст. пролістезом L5) п/к радикуліту з вираженим больовим, м/тонічним та лівобічним корінцевим синдромом. З 26.09.2018 року по 17.10.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ Інститут медицини праці академії медичних наук України», з діагнозом: хронічна поперково-крижова радикулопатія L5S1 зліва в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико- динамічними порушеннями та больовим синдромом. X03JIII ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий і базальний пневмофіброз, JIH І-ІІ ст. (першого-другого ст.) - захворювання професійні, встановлені вперше. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зав`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 90 000 грн. У встановлений судом строк відповідач подав відзив, в якому зазначив, що позов визнає частково в розмірі 28 000 грн. (із умовного розрахунку 400 грн. за кожний відсоток втрати працездатності). Позивач [PERSON] працював на підприємстві з 20.06.1996 року по 17.07.1999 рік та з 29.10.2012 року по 30.01.2013 рік з повним робочим днем у шахті. За час роботи позивач справі отримав професійне захворювання. У своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 90 000 грн., але вказана сума є значно завищеною та не відповідає вимогам розумності та справедливості з таких підстав: Відповідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин., які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимог розумності і справедливості. На їх думку іншими обставинами, які мають істотне значення та які повинні бути враховані судом при визначенні моральної шкоди є те, що позивач з 2000 року вже знав про погіршення стану свого здоров`я після чого не одноразово звертався за допомогою до лікарні з приводу тих хвороб які с часом призвели до стійкої втрати працездатності. Вищевказане підтверджує сам позивач змістом свого позову. Позивач, знаючи про погіршення стану свого здоров`я умисно та усвідомлюючи про ризик виникнення професійного захворювання при повторному працевлаштуванні не повідомив адміністрацію ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або на менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Саме приховуванням погіршення стану здоров`я у позивача та недбалим ставленням до стану свого здоров`я позивач сприяв розвитку у нього професійного здоров`я. В свою чергу ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» звертає увагу на те, що кожен рік позивач проходив обов`язкові медичні огляди як працівник, що працює в шкідливих умовах праці. Згідно з даними пройдених медоглядів за 2012-2013p.p., які за кошти ПрАТ «ШУ «Покровське» проведено лікарями Покровської ЦГБ, зазначений громадян був визнаний таким, який може працювати в підземних умовах. Зазначені обставини позивач не може не визнати. Законодавством, зокрема ст.ст.169, 170 КЗпП України, ст.17 Закону україни «Про охорону праці», наказом МОЗ від 21.05.2007 р. № 246 «Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій» передбачено, що при прийняті на роботу та під час роботи працівники повинні проходити обов`язкові попередні та періодичні медогляди. Відповідно до вищевказаних норм законодавства у разі виявлення ознак захворювань працівнику повинен бути виданий лікарнею медичний висновок, який виключає можливість продовження роботи за професією, та який буде мати наслідком виникнення у IIрAT «Шахтоуправління «Покровське» обов`язок перевести працівника на іншу роботу, або звільнити його за станом здоров`я із наданням встановлених законодавством пільг та гарантій. Якщо внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоров`я у [PERSON] під час медичних оглядів не було виявлено ознак професійних захворювань і якщо з цих причин зазначена вище особа не була своєчасно усунута ПрAT «Шахтоуправління «Покровське» від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є також тими іншими обставинами, про які йдеться в ст.23 ЦК України і які повинен враховувати суд при визначені розміру моральної шкоди. Також ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» вважає за необхідне витребувати у позивача оригінали МСЕК та трудової книжки. Згідно аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків, встановлено що «за інформацією судів Донецької області, якими враховано правову позицію Верховного Суду України, розмір моральної шкоди визначався відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлених МСЕК: при 10% дорівнював З 000 грн., при 30% - 9 000 грн., при 80% - 24 000 грн.». Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 також передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди також просить враховувати, що позивач описує у позовній заяві свої моральні страждання тим, що у зв`язку з стійкою втратою працездатності змінився уклад життя та постійно відчуває болі. На їх думку уклад життя позивача суттєво не змінився тому як позивач хворів ще коли працював. Також прошу суд врахувати, що позивачу виплачуються значні страхові виплати від Фонду соціального страхування, пенсія за віком та пенсія за інвалідністю. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач працював в ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське" в якості гірничого робітника очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; робітником очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті з 20 червня 1996 року по 17 липня 1999 року та з 29 жовтня 2012 року по 30 січня 2013 року, звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.8-13). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 17 жовтня 2018 року № 39/899 позивачу встановлено професійне захворювання - хронічна поперково-крижова радикулопатія L5S1 зліва в стадії неповної ремісії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. XОЗЛ II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий і базальний пневмофіброз, ЛH І-ІІ ст. (першого-другого ст.) - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.26). Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 5 квітня 2019 року, затвердженого 8 квітня 2019 року Першим заступником начальника головного управління Держпраці у Донецькій області Дроздом С.В., професійне захворювання у позивача виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактору - фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу (а.с.15-18). За висновком МСЕК серія 12ААА № 082941 від 21.05.2019 року позивачу вперше з 17.05.2019 року безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності (40% - хронічна попереково-крижова радикулопатія, 25% - хронічний бронхіт), 3 група інвалідності У зв`язку із встановленням професійних захворювань, рекомендовано медикаментозне, санітарно-курортне лікування (а.с.14). Згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ № 062788 від 21.05.2019р. позивачу встановлено 3 група інвалідності за профзахворюванням з 17.05.2019 року безстроково, визначена потреба в спостереженні та лікуванні у пульманолога, невролога (а.с.14). Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Згідно з роз`ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, виписками з медичної карти амбулаторного хворого, медичного висновку про встановлення професійних захворювань, довідок МСЕК, епікризами. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 45 000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ст.141 ЦПК України у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору у справах даної категорії, судовий збір підлягає покладенню на відповідача. Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial