Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 31 травня 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банком був наданий кредит в сумі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за корисутвання кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати . В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 17 грудня 2013 року має непогашену суму кредиту 11926 грн. 85 коп., яка складається з : - заборгованість по кредиту - 1504 грн.78 коп.; - заборгованість за процентами - 9377 грн. 93 коп.; - штраф 500 грн. (фіксована частина) та 544,14 грн. (процентна складова). Мотивуючи тим, що відповідач порушив умови договору щодо сплати кредиту у визначений термін, в зв»язку з чим утворилась заборгованість, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з"явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримали позовні вимоги та просили задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності в судовому засіданні сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 31 травня 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банком був наданий кредит в сумі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за корисутвання кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати . В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 17 грудня 2013 року має непогашену суму кредиту 11926 грн. 85 коп., яка складається з : - заборгованість по кредиту - 1504 грн.78 коп.; - заборгованість за процентами - 9377 грн. 93 коп.; - штраф 500 грн. (фіксована частина) та 544,14 грн. (процентна складова). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 48, параграфом 2 глави 71 ЦК України У відповідності до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягають у порушенні умов договору щодо своєчасної сплати кредитної заборгованості, порушене право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами. Порушене право підлягає захисту на підставі ч.2 ст.16 ЦК України шляхом стягнення заборгованості на користь позивача. Виходячи з наведеного, позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стянути понесені судові витрати.

Outcome: approved