Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що [INFO], померла її матір [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS] За життя, а саме 13.01.2000 року, мати заповіла усе належне майно їй. Але у зв'язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують право власноті та державну реєстрацію вищевказаного нерухомого майна на ім"я матері, вона не може оформити свої спадкові права на спадкове майно. Тому просила визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав, просив задовільнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до вимог ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню повністю з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частинами 3 та 4 ст.2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України). Відповідно до ст.1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON], [INFO], є донькою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12) та копією витягу з державного реєстра актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, що позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.13). Як вбачається з заповіту, посвідченого секретарем виконкому Будянської селищної ради народних депутатів Харківського району Харківської області [INFO], померла [PERSON] заповіла все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON] (а.с.13). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Будянською селищною радою Харківського району Харківської області від 09 лютого 2000 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №21 (а.с.10). Як вбачається з довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за №490 від 07 серпня 2015 року, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], що згідно архівним матеріалам справи з правової реєстрації КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" станом на 31.12.2012 року право приватної власності зареєстровано в цілому за гр.[PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого виконкомом Будянської селищної ради 27.03.1970 року Р №35. Згідно матеріалів справи з технічної інвентаризації станом на 10.09.2014 року встановлено, що зареєстрований в бюро будинок було знесено, а в 1972 році побудовано новий житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 80,10 кв.м., житловою площею 59,30 кв.м.. В матеріалах справи міститься рішення виконкому Будянської селищної ради Харківського району Харківської області від 29.04.1970 року №9 "Про дозвіл громадянці [PERSON] побудови нового будинку взамін старого", але право власності на нього не оформлено, в БТІ не зареєстровано. За вказаною адресою розташований житловий будинок літ."А-1" (стіни-цегла) загальною площею 80,10 кв.м., житловою площею 59,30 кв.м., літня кухня літ."Б", сарай літ."В", вбиральня літ."Г", погріб літ. "Д", гараж літ."Е", баня літ."Ж", сарай літ."Л", огорожа літ."№2"-"№4". (а.с.9). З листа Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №2656/02.14 від 25 серпня 2016 року вбачається, що позивачеві було рекомендовано звернутися до суду за оформленням своїх спадкових прав на спірне домоволодіння через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.40). Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON], який є також спадкоємцем після смерті [PERSON], не претендує на спадщину, про що свідчить його заява про визнання позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері - [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved