Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У жовтні 2014р. [PERSON] звернулася в суд з позовом (який в процесі розгляду справи уточнил) до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно іпотечного договору від 29.08.2008р. р.№11481, - на квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,5 кв.м., яка належить [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження з початковою ціною не нижче ринкової, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги [PERSON] за договором позики від 29.08.2008р. в сумі 838940,51 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 29.08.2008р. між [PERSON] (позикодавець) і [PERSON] (позичальник) був укладений нотаріально посвідчений договір, за змістом якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність 412250,00 грн., що еквівалентно 85000 доларів США, згідно курсу НБУ на день посвідчення договору, зі строком виплати боргу 29.10.2008р. Позичальник підтверджує, що на час укладення цього договору він отримав суму грошей, вказану в п.1 цього договору у готівковому порядку. 29.08.2008р. між [PERSON] (іпотекодавець) і [PERSON] (іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір, за змістом якого цим договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у [PERSON] (позичальника) на підставі договору позики, посвідченого 29.08.2008р. за реєстровим №11480, укладеного на суму 412250,00 гривень, що еквівалентно 85000 доларів США, згідно курсу НБУ на день посвідчення договору з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до 29.10.2008р. Відповідно до п.2 Іпотечного договору, предмет іпотеки складає квартира [ADDRESS], загальною площею 34,5 кв.м. Сторонами оцінений предмет іпотеки в сумі 412250,00 грн. (п.4 іпотечного договору). Згідно п.6 іпотечного договору, іпотекодавець не вправі без письмової згоди іпотекодержателя перезаставляти предмет іпотеки чи відчужувати будь-яким із способів, передбачених чинним законодавством. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики від 29.08.2008р. за реєстровим №11480 щодо повернення запозиченої суми грошових коштів, [PERSON] вимушена була звернутися в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2012р. у справі №2-2453/2011 позов [PERSON] задоволений. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 838940,51 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки в сумі 412250,00 грн. Зобов'язано [PERSON] звільнити приміщення квартири [ADDRESS]. Сума 838940,51 грн. заборгованості за договором позики від 29.08.2008р., яка стягнута за судовим рішенням, складається з наступного: 540888,13 грн. сума боргу з урахуванням індексу інфляції (п.4 договору позики); 32189,38 грн. - 3% річних за весь час прострочення грошового зобов'язання; 63898,75 грн. - пеня у розмірі 0,1% від суми непогашеної заборгованості; 201964,25 грн. - збитки некомпенсовані пенею. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2012р. №22-2790 вищевказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення вимог [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки в сумі 412250,00 грн., зобов'язання її звільнити приміщення квартири, і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог. В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2012р. №22-2790 в частині скасування рішення суду першої інстанції і прийняття в цій частині нового рішення мотивоване тим, що на час ухвалення судового рішення власником квартири [ADDRESS] являлася не відповідач [PERSON], а інша особа. В подальшому, при розгляді Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя справи №0818/9884/2012 стало відомо про те, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №10043. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2013р. у справі №0818/9884/2012 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору, визнання недійсним договору позики, покладення зобов'язання про анулювання заборони відчуження. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014р. у справі №6-22447св14 залишено в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2013р. у справі №0818/9884/2012. З посиланням на приписи ст.ст. 1, 7, 23, 33 Закону України "Про іпотеку" позивачка звернулась в суд з даним позовом, зазначивши при цьому, що за приписами вказаного Закону особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. У судових засіданнях представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги і просить їх задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з'явився. Про та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] не з'явилася, причину неявки суду не сповістила, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялася, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надала. У минулих засіданнях представник третьої особи проти позову заперечувала, зазначаючи, що оспорює договір іпотеки і вважає його недійсним. 12.01.2015р. від третьої особи [PERSON] до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п.4 ст.201 ЦПК України, з посиланням на те, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної ради м. Запоріжжя, приватний нотаріус Вовк (Бургазли) І.І., ВАТ КБ "Надра" про визнання недійсним договору іпотеки. Просила суд зупинити провадження у справі до розгляду іншої цивільної справи. Ухвалою суду від 13.01.2015р. зупинено провадження у даній цивільній справі. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.03.2015р. вказана ухвала скасована, питання щодо зупинення провадження направлено на новий розгляд. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2015р. відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки до набрання чинності рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної ради м. Запоріжжя, приватний нотаріус Вовк (Бургазли) І.В., ВАТ КБ "Надра" про визнання недійсним договору іпотеки. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 29.08.2008р. між [PERSON] (позикодавець) і [PERSON] (позичальник) був укладений договір, за змістом якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність 412250,00 грн., що еквівалентно 85000 доларів США, згідно курсу НБУ на день посвідчення договору, зі строком виплати боргу 29.10.2008р. Позичальник підтверджує, що на час укладення цього договору він отримав суму грошей, вказану в п.1 цього договору у готівковому порядку.(а.с.4) Договір позики посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за №11480. 29.08.2008р. між [PERSON] (іпотекодавець) і [PERSON] (іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір, за змістом якого цим договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у [PERSON] (позичальник) на підставі договору позики, посвідченого 29.08.2008р. за реєстровим №11480, укладеного на суму 412250,00 гривень, що еквівалентно 85000 доларів США, згідно курсу НБУ на день посвідчення договору з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до 29.10.2008р.(а.с.5) Відповідно до п.2 Іпотечного договору, предмет іпотеки складає квартира [ADDRESS], загальною площею 34,5 кв.м. Сторонами оцінений предмет іпотеки в сумі 412250,00 грн. (п.4 іпотечного договору). Згідно п.6 іпотечного договору, іпотекодавець не вправі без письмової згоди іпотекодержателя перезаставляти предмет іпотеки чи відчужувати будь-яким із способів, передбачених чинним законодавством. Іпотечний договір посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за №11481. На підставі ст.73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням цього договору іпотеки накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, яка належить [PERSON] до припинення чи розірвання договору. Заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за №11482. Вищевказані аналогічні обставини були встановлені у рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2013р. у справі №0818/9884/2012, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014р. у справі №6-22447св14.(а.с.18-20) Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 23.02.2012р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у справі №2-2453/2011 (за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки) було прийнято рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 838940,51 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки в сумі 412250,00 грн. Зобов'язано [PERSON] звільнити приміщення квартири [ADDRESS].(а.с.6-7) Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2012р. у справі №22-2790/12 вищевказане рішення суду першої інстанції від 23.02.2012р. скасовано в частині задоволення вимог [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки в сумі 412250,00 грн., зобов'язання її звільнити приміщення квартири, і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог. В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось.(а.с.8-9). Рішення апеляційної інстанції у справі №22-2790/12 в частині скасування рішення суду першої інстанції і прийняття в цій частині нового рішення мотивоване тим, що з 23.06.2011р. власником квартири [ADDRESS] за даними Державного реєстру прав власності на нерухоме майно була не [PERSON], а [PERSON], який на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2011р. придбав за 42000,00 вказану квартиру у [PERSON], право власності якого на предмет іпотеки було зареєстровано в ОП ЗМБТІ 26.05.2010р. в книзі 210 за №35771 на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 09.12.2009р. по справі №2-1907 про визнання мирової угоди та ухвали цього ж суду від 29.03.2010р. про виправлення описки. До теперішнього часу [PERSON] не було виконано рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2012р. у справі №2-2453/2011 про стягнення з нього заборгованості на користь [PERSON] В ході розгляду справи №0818/9884/2012 судом також було встановлено, що зобов'язання сторін за основним зобов'язанням - договором позики від 29.08.2008р. за реєстровим №11480 не припинились, а отже, зобов'язання за іпотечним договором від 29.08.2008р. за реєстровим №11481 також вважаються не припиненими, згідно положень ч.5 ст.3 Закону України "Про іпотеку". В якості додаткового підтвердження непогашення основним боржником ([PERSON]) заборгованості за договором позики від 29.08.2008р. за реєстровим №11480, позивачем надані суду довідки з органів виконання судових рішень.(а.с.60-67) Так, згідно довідки Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 04.12.2014р., виконавчий лист №2-2453/11 виданий 13.03.2012р. Орджонікідзевським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 838940,51 грн. на виконанні не перебуває та заборгованість станом на 14.11.2014р. відділом не стягнута.(а.с.66) Згідно довідки Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 06.12.2014р., за виконавчим листом №2-2453/11 від 14.03.2012р., виданим Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 838940,51 грн. стягнення не проводились.(а.с.67) В межах розгляду справи №0818/9884/2012 було встановлено, що іпотечний договір від 29.08.2008р. містить всі умови, що є обов'язковими та визначені законом як істотні, і такий договір не суперечить вимогам ЦК України та Закону України "Про іпотеку". В період укладення договору іпотеки неповнолітні діти [PERSON] не мали ні права власності, ні права користування житловим приміщенням, що знаходиться в [ADDRESS], переданого в іпотеку; права дітей [PERSON] порушені не були. Крім того, в ході розгляду справи №0818/9884/2012 було встановлено, що змінився власник квартири [ADDRESS]. Так, ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 09.12.2009р. у справі №2-1907/09 визнана мирова угода між [PERSON] і [PERSON], за умовами якої прийнято відмову [PERSON] від позовних вимог про стягнення боргу за договором позики. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,5 кв.м, перший поверх, літ. А-5. За договором купівлі-продажу від 26.01.2011р. [PERSON] придбав вказану квартиру у [PERSON] В подальшому, квартиру придбала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №10043, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно за індексним №2138989 від 08.04.2013р., наданої на запит суду. Згідно цієї ж довідки, державна реєстрація за [PERSON] права власності на квартиру (частка 1/1) відбулась 14.11.2012р. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до статті 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України прямо передбачено, право кожної особи на звернення до суду за захистом майнового прав та інтересу. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України "Про іпотеку"). Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно статті 33 Закону України "Про іпотеку", є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання, внаслідок чого, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки За статтею 39 Закону України "Про іпотеку", передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд встановлює спосіб реалізації предмета іпотеки, зокрема, шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Згідно положень ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Враховуючи викладене, правильною є позиція про те, що до нового власника майна, яке є предметом іпотеки, переходять усі права та обов'язки за іпотечним договором, оскільки відсутність державної реєстрації обмеження нерухомого майна іпотекою на дійсність іпотечного договору не впливає. Чинне законодавство не встановлює залежність збереження права іпотеки від добросовісності чи недобросовісності нового власника предмету іпотеки, а також від його обізнаності про обтяження придбаного нерухомого майна чи оспорювання в судовому порядку права іпотеко держателя на це майно на момент придбання. Будь-яких обмежень або виключень, які б дозволяли звільнити особу, що придбала іпотечне майно від переведених на нього обов'язків іпотекодавця на підставі того, що при укладені договору купівлі-продажу вона не знала про наявність іпотечного обтяження, законом не передбачено. Таким чином, перехід права власності на предмет іпотеки до [PERSON], не припинив того обтяження, яке було встановлене на користь [PERSON] у відповідності до умов іпотечного договору. Тобто за законодавством іпотекодержатель може пред'явити вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки до нового власника, який є добросовісним набувачем при повному збережені дійсності договору купівлі-продажу предмета іпотеки, тобто без попереднього визнання цього договору недійсним. [PERSON], як власник предмету іпотеку, є належним відповідачем по справі, що узгоджується з приписами ст.23 Закону України "Про іпотеку". При розгляді даного спору судом встановлено, що загальний розмір вимог [PERSON] становить суму 838940,51 грн. Вказаний розмір заборгованості підтверджений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2012р. у справі №2-2453/2011. Сума 838940,51 грн. заборгованості за договором позики від 29.08.2008р., яка стягнута за судовим рішенням, складається з наступного: 540888,13 грн. сума боргу з урахуванням індексу інфляції; 32189,38 грн. 3% річних за весь час прострочення грошового зобов'язання; 63898,75 грн. пені у розмірі 0,1% від суми непогашеної заборгованості; 201964,25 грн. збитки некомпенсовані пенею. Вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за рахунок нерухомого майна - квартири [ADDRESS], загальною площею 34,5 кв.м. Позивачем не заявлялося про необхідність вжиття заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації. Способом реалізації предмета іпотеки позивачем заявлено як проведення прилюдних торгів. Інші кредитори, вимоги яких підлягають задоволенню за рахунок вартості предмета іпотеки, відсутні. Позивач також просить визначити початкову ціну реалізації предмета іпотеки - не нижче ринкової. Відповідно до п. 42. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Приймаючи до уваги, що на дату подання зазначеного позову заборгованість за договором позики не погашена, позивач прийняв рішення задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до Частина 1 статті 3 ЦПК, передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваннях прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищевикладених обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявністю підстав для їх задоволення. З урахуванням приписів ст.ст. 82, 88 ЦПК України, судові витрати по розгляду справи покладаються на відповідача. Згідно ухвали суду від 10.10.2014р. за заявою позивача було відстрочено сплату судового збору у розмірі 3410,40 грн. до ухвалення судового рішення по справі. Враховуючи, що рішення ухвалено на користь позивача, якому було відстрочено сплату судового збору, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в дохід Державного бюджету України, а сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 243,60 грн. підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved