Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

До суду звернулось ПАТ "УкрСиббанк" з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що відповідно до кредитного договору №11344797000 від 12.05.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 49 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення не пізніше 11 травня 2018 року. 14.10.2011 року між банком та укладено додаткову угоду №2, згідно з якою банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії що дорівнює 523 468,92 грн. На дату укладення додаткової угоди позичальнику надано транш в національній валюті у розмірі 262 947,94 грн. Стверджують, що у порушення умов договору [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, в результаті чого, станом 28.04.2014 року заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та пені, становить 254 926,86 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11344797000 від 12.05.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки від 20.05.2014 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 07 грудня 2005 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за р.№21709. 14.10.2011 року між банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін №1 до договору іпотеки за яким іпотекодавець надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути загальну заборгованість за кредитним договором №11344797000 від 12.05.2008 року станом 28.04.2014 року 261 923, 97 грн. та звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» -Костянецький А.Г. позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, стягнути заборгованість за наданим згідно з додатковою угодою траншем та звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечує. Просить відмовити. Заявила про застосування позовної давності до частини вимог про стягнення пені. Той факт, що позичальник [PERSON] не виконує зобов'язання по кредиту не заперечувала. Відповідачі до суду не з'явились, подали письмові заперечення, у яких вказували, що не отримували від банку цінним листом з описом вкладення вимоги про дострокове повернення кредиту, а також заперечували щодо суми стягнення. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»(з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11344797000. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав [PERSON] кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті з лімітом встановленим у розмірі 49 000 доларів США (сорок дев'ять тисяч доларів США 00 центів), а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11 травня 2018 року згідно умов кредитного договору та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 14,3 % річних. 14.10.2011 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №2, згідно з якою банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії що дорівнює 523 468,92 грн. На дату укладення додаткової угоди позичальнику надано транш в національній валюті у розмірі 262 947,94 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11344797000 від 12.05.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки від 20.05.2014 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно - трикімнатну квартиру, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 07 грудня 2005 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за р.№21709. 14.10.2011 року між банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін №1 до договору іпотеки за яким іпотекодавець надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. За умовами договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч.2 ст. 590 ЦК України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підстав рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Зі ст. 1050 ЦК України постає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Частина 2 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. На виконання вище зазначеного банк 27 березня 2014 року за вих.. № 30-11/10982 та 30-11/10983 на адресу реєстрації відповідачів направив лист - вимогу в якій визначив необхідність виконання забезпеченого зобов'язання в 31 денний строк з моменту отримання вимоги, попередження про те, що у разі невиконання вимоги буде розпочата процедура звернення стягнення на предмет іпотеки. Із змісту п. 99 «Правил надання поштового зв'язку» затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року вбачається, що рекомендовані поштові відправлення, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються адресату. Відповідно до обставин справи, 03.04.2014 року - [PERSON] та 04.04.2014 року -[PERSON] отримали Лист вимогу. Проте, на момент звернення ПАТ "Укр Сиббанк" з позовом, вимоги залишились без відповідного реагування. Пункт 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (надалі за текстом ППВССУ № 5 від 30.03.12 року) говорить, невиконання вимог частини 1. ст.. 35 ЗУ Про іпотеку, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст.. 124 Конституції України. Зважаючи на положення ст. 1050 ЦК України та ч .2 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» суд не приймає доводи відповідачів стосовно неотримання вимог банку про дострокове повернення кредиту . З вищевикладеного слід зробити висновок, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки по договору іпотеки є законними та обґрунтованими. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 28.04.2014 року заборгованість по кредиту складає 227 803,13 грн.- заборгованість за простроченим кредитом; 271 23,73 грн.- заборгованість по процентам. Суд визнає вказану суму доведеною та такою, що підлягає стягненню, оскільки іншого судом не встановлено. Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів Незважаючи на роз"яснення суду, представник відповідача клопотання про призначення судової - економічної експертизи не заявляв. Відповідач належними доказами вказану заборгованість не спростував, що суд оцінює, як ухилення від цивільно-правової відповідальності. Частиною 2 ст. 591 ЦК України та ч. 2 ст. 43 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що: початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Щодо вимг про стягнення пені, пунктом 4.1. кредитного договору встановлено за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів, повернення кредиту та термінів сплати процентів та або комісій, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленти суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява надійшла до суду 14.05.2014 року, а згідно з довідки-розрахунку заборгованості за кредитом заборгованість по пені обрахована за період з 28.04.2013 року по 13.05.2014 року. Нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 28.04.2013 року по 26.05.2014 року за 29 днів у сумі 395, 38 гривень; за вказаними вимогами банком пропущена позовна давність щодо пені обрахованої з 28.04.2013 року по 13.05.2014 року включно - 16 днів у сумі 200, 98 грн. Так само банком пропущений строк позовної давності щодо пені за несвоєчасне погашення процентів 16 днів у сумі 194, 40 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, вище викладене, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 261 528, 69 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки для стягнення вказаної суми підлягають задоволенню. Водночас вимоги щодо стягнення пені у сумі 395,38 грн. (за 16 днів) задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати пропорційно до задовлених позовних вимог (99,84%).

Outcome: partial