Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 05 січня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір про надання послуг зі створення технічного проекту на землю. Строк виконання робіт за умовами договору становив 7 місяців. Як у цей строк, так і тривалий час після його закінчення, відповідач роботу не виконав, сплачену суму (1000,00 грн) і документи, які були йому надані для виконання робіт, не повернув. Після спливу терміну виконання робіт вона неодноразово зверталася до відповідача, який обіцяв виконати проектні роботи, але до теперішнього часу відповідачем свої зобов'язання не виконано. Крім матеріальної шкоди їй також завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що порушений її звичний розпорядок життя, вона змушена звертатися до адвокатів, збирати необхідні документи, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом та просить визнати договір на виконання робіт по складенню проекту землеустрою від 05 січня 2012 року № 05/12 недійсним, стягнути з відповідача 1000,00 грн сплаченої за договором суми, 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений за місцезнаходженням юридичної особи відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з цим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05 січня 2012 року між [PERSON] та ПП "Проектне бюро "Техпроект" було укладено договір на виконання робіт по складенню проекту землеустрою. Строк виконання робіт за умовами договору становив 7 місяців. У п. 6.3 зазначеного договору передбачено, що договір може бути достроково розірваний за письмовою заявою замовника, про що складається акт фактично виконаних робіт, а кошти повертаються замовнику з урахуванням витрат за фактично виконані роботи /а.с.9/. Позивачем [PERSON] після укладення договору сплачено в повному обсязі вартість робіт у розмірі 1000,00 грн. /а.с.10/. Однак до цього часу відповідач роботу не виконав, сплачені позивачем кошти в розмірі 1000,00 грн і документи, які були йому надані для виконання робіт, не повернув. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Приватне підприємство «Проектне бюро «Технопроект» станом на 18.12.2013 року в процесі припинення чи банкрутства не перебувало, місцезнаходження юридичної особи : м. Кривий Ріг, вул.Леніна, буд.81Б /а.с.41,41 зворот/. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та в установлений договором строк. Проте, як встановлено в судовому засіданні відповідач свої зобов'язання відповідно до умов договору на сьогоднішній день не виконав. Як убачається зі змісту позовної заяви [PERSON] фактично просить розірвати договір про надання послуг у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч.ч. 1,2 ст.887 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та/або виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положенням цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Частинами 1, 2 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Як зазначено в ч.ч. 1,2,3 ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру. Оскільки відповідач станом на 04 червня 2014 року своїх обов'язків за договором не виконав, суд приходить до висновку про те, що вказаний договір слід розірвати та стягнути з відповідача сплачені [PERSON] кошти в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. У судове засідання відповідач не з'явився, не довів відповідно до вимог статей 10, 27, 57-66 ЦПК України відсутності своєї вини у невиконанні взятого на себе 05 січня 2012 року зобов'язання, тому має понести відповідальність за невиконання цього взятого зобов'язання. Відповідно до вимог статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь. Однак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині моральної шкоди. Так, ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону, інших підстав для відшкодування моральної шкоди Закон України "Про захист прав споживачів", яким регулюються спірні правовідносини, не передбачає. Крім того, зі змісту укладеного договору, не передбачено право Позивача на стягнення моральної шкоди у випадку не виконання договірних зобов"язань. В той же час, положення ст. 1167 ЦК України передбачають право на стягнення моральної шкоди в позадоговірних відносинах. З урахуванням викладеного, у задоволенню позову в частині стягнення моральної шкоди позивачу слід відмовити Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених судом вимог у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial