Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року включно. В обґрунтування посилався, що він народився [INFO] в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області УРСР. До 1984 року постійно мешкав в с. Високе Михайлівського району Запорізької області без реєстрації, після чого переїхав до с. Новобогданівка, Мелітопольського району, Запорізької області, де мешкає по теперішній час. Наразі виникла потреба в належному оформленні особистих документів, а саме отримання паспорту громадянина України для оформлення пенсії та інших виплат. У зв`язку з відсутністю у нього на теперішній час підтвердження факту постійного проживання на території України, він не може отримати документ, який посвідчує його особу, а саме - паспорт. Так, в листопаді 2018 року він звернувся до Михайлівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, від якої 27.11.2018 отримав листа з відмовою про видачу йому паспорту громадянина України у зв`язку з невстановленням належності його до громадянства України та рекомендовано звернутися з заявою до суду для підтвердження факту проживання на території України на 1991 рік. Факти та обставини, викладені у заяві підтверджуються доданими до неї документами. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 12.11.2019 року відкрито провадження по справі. У судових засіданнях заявник підтримав подану заяву, на її задоволенні наполягав. Представники заінтересованої особи у судових засіданнях не заперечували проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, допитавши свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 грудня 1971 року райбюро ЗАГС селища Михайлівка Запорізької області, [PERSON] народився [INFO] в селищі Михайлівка Михайлівського району Запорізької області УРСР, актовий запис № 255, його батьками зазначено: [PERSON] за національністю - циган, [PERSON] за національністю - циганка /а.с. 41/. Згідно витягу з Дердавного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00019835434 від 27.03.2018, наявний актовий запис № 255, складений 21 грудня 1971 року про народження [INFO] в смт Михайлівка Михайлівського району Запорізької області [PERSON] , батько - [PERSON] , національність - циган, [PERSON] , національність - циганка /а.с. 9/. Михайлівським районним сектором Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області 27.11.2018 надіслано заявнику повідомлення, в якому зазначено, що його особу встановлено, але не встановлено належності до громадянства України, тому відмовлено в оформленні паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм вперше після досягнення 18-річного віку та рекомендовано звернутися до суду для підтвердження факту проживання на території України на 1991 рік /а.с. 10/. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] у м. Василівка Василівського району Запорізької області відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2011, виданого повторно відділом ДРАЦС Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.6). Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] у смт. Михайлівка Запорізької області відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2011, виданого повторно відділом ДРАЦС Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 26.03.2018 № 733, громадянин [PERSON] , [INFO] , без реєстрації проживає за адресою: [ADDRESS] з 1984 року по теперішній час /а.с. 12/. Заявник навчався у Новобогданівській середній школі Мелітопольського району Запорізької області з 01 вересня 1982 по 05 березня 1984 року, відрахований у 1984 році, що підтверджується довідкою директора КЗ ЗСО І-ІІІ ступенів «Успіх» /а.с. 40/. Також, факт проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що дійсно [PERSON] як до 1991 року так і надалі багато років проживав в с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області. Свідок часто спілкувався зі старшим братом заявника, тому й бачив самого [PERSON] . Знає, що [PERSON] працював кочегаром у місцевій школі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює Головою Новобогданівської сільської ради з 1990 року. З 1985 до 1990- працював вчителем у Новобогданівській школі. Зазначив, що добре знає [PERSON] , який постійно, з дитинства проживав на території Новобогданівської сільської ради, знайомий також з його родиною в силу виконання обов`язків голови сільської ради. До 1990 [PERSON] працював кочегаром у місцевій школі, після- в колгоспі «Авангард» кочегаром, в місцевому клубі. Зазначив, що у [PERSON] є брат. Також пояснив, що заявник часто приходив до сільської ради з питання отримання паспорту. Також [PERSON] підтвердив дійсність довідки виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 26.03.2018 № 733, за його підписом, про те, що громадянин [PERSON] , [INFO] , без реєстрації проживає за адресою: [ADDRESS] з 1984 року по теперішній час /а.с. 12/. Стосовно видачі ним довідки від 04.12.2019 на запит Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про те, що у Новобогданівській сільській раді відсутня інформація про громадянина [PERSON] , [INFO] , зазначив, що, мабуть, ця довідка містила відповідь на конкретне питання, наприклад про реєстрацію місця проживання [PERSON] , тому й мала такий зміст. Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суді встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема: постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон N 2235-III) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N 2235-III "Про громадянство України", який має юридичне значення. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів в підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України йому попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно [PERSON] для набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України. З наданих письмових доказів, показань свідків, вбачається, що [PERSON] станом на 24.08.1991 постійно проживав на території України, що вказує на наявність підстав для задоволення його заяви про встановлення факту проживання останнього в Україні станом 24 серпня 1991 року. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved