Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

У липні 2018 року Київський міський центр зайнятості (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив суд стягнути з [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач) на його користь виплачену йому допомогу по безробіттю у розмірі 18 612,19 грн. Свою позицію Позивач обґрунтовує тим, що в Оболонському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості з 13.11.2015 року по 13.11.2016 року на обліку перебував [PERSON] . Відповідач у своїй заяві до Оболонського РЦЗ від 13.11.2015 року просив надати йому статус безробітного та зазначив, що він через відсутність роботи не має постійного прибутку; не є зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності. На підставі наказу Печерського РЦЗ від 13.11.2015 р. № НТ 151113 відповідачу був наданий статус безробітного з 20.112015 року та призначено допомогу по безробіттю. Відповідно до пп.18 п. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», та згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №60/62 від 13.02.2009 року, стосовно Відповідача проведено розслідування страхового випадку. В результаті розслідування Оболонським РЦЗ було проведено перевірку достовірності даних на підставі первинних документів, про що складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 13.04.2016 року № 189, згідно якого встановлено, що між [PERSON] , на момент реєстрації як безробітного та в період одержання допомоги по безробіттю в Оболонському РЦЗ, та ТОВ «Старлайф» було укладено договір про співпрацю №517756 від 06.10.2015 року по наданню консультаційних послуг в сфері страхування. За період з листопада 2015 року по листопад 2016 року відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 18 612,19 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 08.02.2019 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 29.03.2019 року на 10-15 год. На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у спрощеному порядку. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`яився повторно, про час розгляду повідомлений. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Так, в Оболонському районному центрі зайнятості міста Києва з 13.11.2015 р. по 13.11.2016 р. на обліку перебув [PERSON] .. 13.11.2015 р. Відповідач подав до Оболонського районного центру зайнятості міста Києва (далі - Оболонський РЦЗ) відповідну заяву для отримання статусу безробітного, в якій власноруч зазначив інформацію про те, що він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Наказом Оболонського РЦЗ від 13.11.2015 року № НТ 151113, Відповідачу був наданий статус безробітного з 13.11.2015 року, а також на підставі наказу Оболонського РЦЗ від 20.11.2015 р. № НТ151120 відповідно до ст. 22, 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 (далі - Порядок № 307), Відповідачу було призначено допомогу по безробіттю з 20.11.2015 року. Як зазначає Позивач, відповідно до пп.18 п. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», та згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №60/62 від 13.02.2009 року, стосовно Відповідача проведено розслідування страхового випадку. В результаті розслідування Оболонським РЦЗ було проведено перевірку достовірності даних на підставі первинних документів, про що складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 13.04.2016 року № 189, згідно якого встановлено, що між [PERSON] , на момент реєстрації як безробітного та в період одержання допомоги по безробіттю в Оболонському РЦЗ, та ТОВ «Старлайф» було укладено договір про співпрацю №517756 від 06.10.2015 року по наданню консультаційних послуг в сфері страхування, Відповідач перебував у цивільно - правових з ТОВ «Старлайф», отже не мав права на отримання статусу безробітного. Під час реєстрації як безробітного в Оболонському районному центрі зайнятості Відповідач даний факт приховав. Відповідно до пп. 8 п.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» та пп. 8 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», абзацу 19 пп. 1 п. 37, пп. 2 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. № 198, наказом Оболонського РЦЗ № НТ160421 від 21.04.2015 р. Відповідачу припинено реєстрацію безробітного з 13.11.2015 року та припинено виплату допомоги по безробіттю з 18.04.2016 року. Відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 18 612,19 грн., що підтверджується довідкою розрахунку затрат коштів на виплату матеріального забезпечення по громадянину [PERSON] від 25.04.2016 року. Відповідачу надсилалось повідомлення від 27.04.2016 року за №25-1232 про необхідність відшкодування незаконно отриманих коштів, проте, відповідач кошти в добровільному порядку не відшкодував. Так, згідно з п. 18 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до п. п.2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно давати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" видами забезпечення є допомога безробіттю. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" спори, що виникають із правовідносин за цим Законом вирішуються в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В зв`язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги Київського міського центру зайнятості, то, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача мають бути стягнуті судові витрати, понесені позивачем в сумі 1 762,00 грн. Враховуючи вищевикладене та на підставі ЗЦ «Про зайнятість населення», ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.ст. 16, 525, 611 ЦК України,

Outcome: approved