Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 21.11.2011 року між відповідачем по справі фізичною особою [PERSON] та позивачем ФГ «Успіх» Юрївського району строком на пять років був укладений договір № 11 оренди земельної ділянки, яка на праві власності належить відповідачу по справі [PERSON], у відповідності з яким позивач отримав право оренди земельної ділянки призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим № 1225988500:01:002:0026, площею 7, 2083 га, що розташована на території Шандрівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області. Пунктом 40 договору № 11 оренди земельної ділянки передбачено, що вказаний договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, при цьому, у відповідності з абзацом 3 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року, державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводилася територіальними органами земельних ресурсів. Відтак, державна реєстрація вказаного договору була здійснена 19.03.2012 року відділом Держкомзему у Юрївському районі Дніпропетровської області про що вчинено відповідний запис за № 122590004000965, а тому строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 19.03.2017 року. Позивач зазначав, що в період з 19.03.2012 року по 30.03.2017 року передана йому відповідачем [PERSON] в оренду земельна ділянка використовувалась ним у чіткій відповідності до положень договору та лише за цільовим призначенням, при цьому за вказаний період від відповідача [PERSON] на адресу позивача ФГ «Успіх» будь-яких претензій щодо виконання обовязків за договором оренди земельної ділянки не надходило, заборгованості з орендної плати перед відповідачем [PERSON] позивач не має. Маючи намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк позивач, на початку серпня 2016 року, перед проведенням робіт з підготовки землі до посіву озимої пшениці на орендованій земельній ділянці, тобто за сім місяців до закінчення строку дії договору про оренду землі, повідомив відповідача [PERSON] про намір укласти договір оренди вказаної земельної ділянки на новий строк, на що відповідач надав усну згоду стосовно поновлення дії договору на новий строк. Після цього, діючи у відповідності з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач 17.01.2017 року, рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, направив на адресу відповідача [PERSON] лист повідомлення за № 1/12-16 від 01.12.2016 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки до якого додав проект додаткової угоди про поновлення договору № 11 земельної ділянки. Однак, в порушення вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в період з 17.01.2017 року (дата відправлення листа - повідомлення) по 19.03.2017 року (дата закінчення строку дії договору) ніяких повідомлень від відповідача [PERSON] щодо поновлення договору оренди земельної ділянки позивач не отримував. За таких обставин позивач продовжував користуватися орендованою земельною ділянкою і після закінчення строку дії договору № 11 оренди земельної ділянки, тобто після 19.03.2017 року, на якій знаходилися належні ФГ «Успіх» посіви озимої пшениці. Однак, 30.03.2017 року відповідач по справі [PERSON] самовільно, без будь-якого попередження чи узгодження своїх дій з ФГ «Успіх», захопив вищевказану земельну ділянку, зорав таку, знищивши належні ФГ «Успіх» посіви озимої пшениці. З метою припинення незаконних дій відповідача [PERSON] позивач 30.03.2017 року звернувся до Юрївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке за № 12017040620000084 були внесені до ЄРДР 31.03.2017 року за ознаками ст. 356 КК України. Внаслідок дій [PERSON] позивач, з причин незалежних від нього, тимчасово не може користуватися орендованою земельною ділянкою, при цьому станом на сьогоднішній день досудове розслідування даного кримінального провадження триває. Внаслідок вищевказаної події позивач намагався за допомогою мобільного звязку звязатися з відповідачем [PERSON] для можливості встановити підстави вчинку [PERSON], однак [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідав. Разом з тим, будь-яких відповідей від [PERSON] на пропозицію поновити договір № 11 оренди земельної ділянки з позивачем, або повідомлення про заперечення у поновленні вказаного договору позивач не отримував, в тому числі і в період з 20.03.2017 року по 20.04.2017 року, тобто протягом одного місяця після закінчення строку дії договору № 11 оренди земельної ділянки. Виконуючи приписи ч.ч. 6, 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач 21.04.2017 року, рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та з описом вкладення, направив на адресу відповідача [PERSON] лист повідомлення від 21.04.2017 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки до якого долучив чотири екземпляри додаткової угоди від 20.04.2017 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки, що вже були підписані головою ФГ «Успіх», для підписання їх відповідачем [PERSON]. Таким чином позивач вважав, що виконав всі умови передбачені Законом України «Про оренду землі», необхідні для визнання поновленим на той самий строк і тих самих умовах договору № 11 оренди земельної ділянки, а також вчинив всі необхідні дії для обовязкового підписання сторонами додаткової угоди від 20.04.2017 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відповідач [PERSON] в обовязковому порядку мав підписати додаткову угоду від 20.04.2017 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки. Однак, 13.05.2017 року направлене 21.04.2017 року на адресу [PERSON] поштове відправлення було повернуте ФГ «Успіх» в звязку з відмовою [PERSON] отримувати направлені йому документи. Таким чином, має місце відмова [PERSON] в укладенні додаткової угоди від 20.04.2017 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки. Причина відмови [PERSON] в укладенні додаткової угоди від 20.04.2017 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки і взагалі відмова останнього будь-яким чином спілкуватися з ФГ «Успіх» стала відома позивачу наприкінці червня 2017 року після ознайомлення представника ФГ «Успіх» з матеріалами кримінального провадження № 12017040620000084, в яких наявна копія договору оренди землі від 29.08.2016 року, укладеного між [PERSON] та фізичною особою відповідачем по справі [PERSON]. Так, 29.08.2016 року відповідач [PERSON] передав орендовану позивачем земельну ділянку з кадастровим № 1225988500:01:002:0026 в оренду іншій особі, а зокрема відповідачу по справі [PERSON], при цьому державна реєстрація права [PERSON] на оренду вказаної земельної ділянки також здійснена 29.08.2016 року. Таким чином, 29.08.2016 року, тобто за шість місяців і двадцять днів до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки № 11, укладеного між [PERSON] та ФГ «Успіх», відповідач [PERSON] таємно від ФГ «Успіх», порушуючи умови договору № 11 оренди земельної ділянки, а також переважне право позивача перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк та в період дії цього договору передав право оренди земельної ділянки фізичній особі [PERSON], яке, в свою чергу, було зареєстроване державним реєстратором Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, а відтак здійснена подвійна реєстрація права оренди однієї ж і тієї земельної ділянки з кадастровим № 1225988500:01:002:0026. Посилаючись на ст. ст. 3, 11, 15, 16, 203, 215, 629, 792 ЦК України, ст. ст. 96, 125 ЗК України, ст. ст. 3, 4, 15, 32, 60, 79, 84, 88, 114, 118-120 ЦПК України, ст. ст. 13, 15, 16, 21, 30, 31, 33 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 2, 10, 18, 33 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач просив: - визнати поновленим з 20.04.2017 року, на той самий строк і на тих самих умовах, договір № 11 оренди земельної ділянки з кадастровим № 1225988500:01:002:0026, укладений між ФГ «Успіх» та відповідачем по справі [PERSON], державна реєстрація якого здійснена 19.03.2012 року відділом Держкомзему у Юрївському районі Дніпропетровської області за № 122590004000965; - визнати укладеною з 20.04.2017 року між ФГ «Успіх» та відповідачем [PERSON] додаткову угоду від 20.04.2017 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки з кадастровим № 1225988500:01:002:0026, в редакції, яка 21.04.2017 року була направлена ФГ «Успіх» на адресу [PERSON]; - визнати недійсним договір оренди\~ землі від 29.08.2016 року, укладений між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у відповідності до якого [PERSON] набув право оренди земельної ділянки з кадастровим № 1225988500:01:002:0026; - скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим № 1225988500:01:002:0026 [PERSON], шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31182957 від 01.09.2016 року, прийняте державним реєстратором Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. В судовому засіданні представник позивача ФГ «Успіх» - [PERSON] (ас. 132) заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Представник відповідачів по справі [PERSON] (ас. 148, 149) в судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнав та просив у задоволенні таких відмовити, при цьому представництво останнім одночасно інтересів як відповідача [PERSON] так і відповідача [PERSON] не суперечить вимогам ст. 40 ЦПК України, враховуючи, що інтереси останніх не є взаємно суперечливими. Представник третьої особи по справі відділу з питань державної реєстрації Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON] (ас. 181, 182), належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (ас. 197), в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, при цьому будучи опитаною в судовому засіданні 30.11.2017 року, журнал якого є невідємною частиною даного судового засідання, проти задоволення заявлених вимог заперечувала, пояснивши, що працює державним реєстратором Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та саме нею була здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки за відповідачем [PERSON] на підставі договору оренди землі від 29.08.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], при цьому здійснюючи державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за [PERSON] вона не перевіряла та не зобовязана була перевіряти , під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. Суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності не зявившоїся третьої особи по справі, проти чого присутні в судовому засіданні учасники процесу не заперечували. Заслухавши пояснення представника позивача по справі [PERSON], представника відповідачів [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного: - так, в судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 042707 від 26.03.2007 року, виданого Юрївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, відповідачу по справі [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 7, 2083 га, з кадастровим № 1225988500:01:002:0026, розташована на території Шандрівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ас. 203, 204). Відповідно до договору № 11 оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем ФГ «Успіх» та відповідачем [PERSON] 21.11.2011 року, відповідач [PERSON] передав позивачу ФГ «Успіх» Юрївського району в строкове платне користування належну йому земельну ділянку площею 7, 2083 га, з кадастровим № 1225988500:01:002:0026 строком на пять років (ас. 34-35). Пунктом 40 договору № 11 оренди земельної ділянки передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його держаної реєстрації, при цьому п. 19 договору встановлено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у пятиденний строк після державної реєстрації цього договору (ас. 34-35). Про те, що вказаний договір був підписаний між ФГ «Успіх» та [PERSON] 21.11.2011 року свідчить відмітка на договорі про його посвідчення саме в цей день у Шандрівській сільській раді Юрївського району Дніпропетровської області за № 16. 19.03.2012 року зазначений договір зареєстрований у відділі Держкомзему Юрївського району Дніпропетровської області за № 122590004000965, про що мається відповідний запис на договорі (ас. 35), що не суперечить абз. 3 п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року, з наступними змінами, згідно яких державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводилася територіальними органами земельних ресурсів. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч. 1 ст. 210 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини повязані з орендою землі є Закон України «Про оренду землі». За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції яка була чинною на момент укладення договору № 11 оренди земельної ділянки, а саме станом на 21.11.2011 року) укладений договір оренди землі підлягає держаній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Умовами договору передбачено, що земельна ділянка надається в оренду строком на пять років, при цьому договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.п. 7, 40 договору). Отже, строк дії спірного договору № 11 оренди земельної ділянки, укладеного між ФГ «Успіх» та [PERSON], починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами на виникнення яких було спрямовано волевиявлення сторін (постанова ВСУ від 18.01.2017 року № 6-2777цс16). Правова позиція щодо моменту набуття чинності договором оренди землі з дня проведення його держаної реєстрації також викладена в постанові ВСУ № 6-643цс16 від 13.06.2016 року. З урахуванням зазначених норм матеріального права строк дії спірного договору № 11 оренди земельної ділянки спливає 19.03.2017 року. Не визнаючи позовні вимоги в повному обсязі представник відповідачів [PERSON] посилався саме на те, що строк дії вказаного договору сплив через пять років після його укладення, тобто підписання сторонами, а саме 21.11.2016 року, при цьому не погоджувався з тим, що строк дії такого договору слід обраховувати з моменту його державної реєстрації. Разом з тим, з даною позицією представника відповідачів [PERSON] суд погодитися не може та вважає таку помилковою через невірне тлумачення останнім норм матеріального права стосовно моменту набрання чинності договором оренди земельної ділянки. Відтак, оскільки строк дії договору № 11 оренди земельної ділянки, що був укладений між ФГ «Успіх» та [PERSON] , спливав 19.03.2017 року, то такий був чинним та діяв саме до 19.03.2017 року. Пунктами 32 37 вказаного договору передбачений порядок зміни умов договору, припинення дії договору, розірвання договору (ас. 35). Так, пунктами 34, 35 договору визначено, що розірвання такого в односторонньому порядку не допускається, при цьому дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (ас. 35). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. В судовому засіданні встановлено, що в період дії та чинності договору № 11 оренди земельної ділянки, що був укладений між ФГ «Успіх» та відповідачем по справі [PERSON], останній 29.08.2016 року уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки з відповідачем по справі [PERSON] строком на сім років, при цьому право оренди земельної ділянки з кадастровим № 1225988500:01:002:0026 зареєстровано за [PERSON] державним реєстратором Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON] 29.08.2016 року відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31182957 від 01.09.2016 року (ас. 52-55, 201, 202). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Аналіз зазначеної норми закону дозволяє зробити висновок, що наявність укладеного в установленому порядку договору оренди земельної ділянки обмежує права власника земельної ділянки у володінні та користуванні предметом договору оренди. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі» спори, повязані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені \~частинами першою - третьою,\~ п'ятою\~ та \~шостою статті 203 \~цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до вимог ст. ст. 215 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст. ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відтак, ні норми Закону України «Про оренду землі», ні укладений між ФГ «Успіх» та відповідачем [PERSON] договір № 11 оренди земельної ділянки, що був чинним на час укладення договору оренди землі від 29.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON], не передбачали такої підстави для припинення раніше укладеного договору оренди землі, як укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки з іншим орендарем в період чинності раніше укладеного договору. Натомість, як Закон України «Про оренду землі» так і умови договору № 11 оренди земельної ділянки, укладеного між ФГ «Успіх» та [PERSON], не передбачають розірвання договору в односторонньому порядку. Відтак, укладення договору оренди землі з іншим орендарем, в період дії та чинності раніше укладеного договору оренди цієї ж земельної ділянки з іншим орендарем, не є підставою для припинення чи розірвання раніше укладеного договору. В судовому засіданні також встановлено, що договір № 11 оренди земельної ділянки, що був укладений між ФГ «Успіх» та [PERSON] 21.11.2011 року в судовому порядку недійсним, припиненим або розірваним не визнавався. З огляду на дане суд вважає, що бажання власника земельної ділянки [PERSON] укласти договір оренди землі з [PERSON] в період чинності договору № 11 оренди цієї ж земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ФГ «Успіх», обумовлене особистими обставинами. Таким чином, відповідач [PERSON] будучи власником земельної ділянки площею 7, 2083 га , з кадастровим № 1225988500:01:002:0026 порушив умови договору № 11 оренди земельної ділянки, укладеного між ним та ФГ «Успіх» та чинне законодавство, передавши повторно в оренду земельну ділянку іншій особі, не вирішивши питання про припинення попереднього договору оренди земельної ділянки, чим порушив права ФГ «Успіх», як орендаря земельної ділянки, на володіння так користування земельною ділянкою відповідно до договору № 11 оренди земельної ділянки від 21.11.2011 року. Одна й та ж сама земельна ділянка не може одночасно орендуватися для однакових потреб різними орендарями, укладення наступного договору оренди землі можливе лише після припинення дії попереднього договору оренди землі\~, припинення права оренди попереднього орендаря. Крім того, слід зазначити, що як \~ЦК України, так і закони України "Про оренду землі", «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не передбачають подвійної реєстрації права на оренду земельних ділянок, адже така реєстрація суперечила б змісту відносин оренди землі та могла призвести до наявності багатьох повноправних і законних користувачів однієї і тієї ж земельної ділянки. За таких обставин договір оренди земельної ділянки від 29.08.2016 року, що укладений між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], слід визнати недійсним, як такий, що укладений з порушенням вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, при цьому хоча позивач по справі ФГ «Успіх» не є стороною зазначеного договору він, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. Позовна вимога про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим № 1225988500:01:002:0026 за відповідачем [PERSON], шляхом скасування рішення державного реєстратора Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31182957 від 01.09.2016 року, на підставі якого було внесено запис про право оренди вищевказаної земельної ділянки за [PERSON], є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 29.08.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], оскільки підставою виникнення іншого речового права та винесення вказаного рішення був оспорюваний договір оренди землі. Відповідно до ч. 4\~ ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~ державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. 1 \~ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~ записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно ч. 2 вказаної статті у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У складеному Верховним Судом України "Аналізі практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" вказано, що якщо запис у Державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2\~ст. 16 ЦК \~за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в Державному реєстрі, внесеного за заявою набувача. Оскільки недійсний договір не може бути зареєстрований суд вважає, що вимога про скасування державної реєстрації іншого речового права права оренди земельної ділянки [PERSON], як похідна вимога від вимоги про визнання договору оренди землі недійсним, підлягає до задоволення та державна реєстрація права оренди має бути скасована. Щодо переважного права позивача на поновлення на той самий строк і на тих самих умовах договору № 11 оренди земельної ділянки, суд зазначає наступне: -так, пунктом 7 договору № 11 оренди земельної ділянки від 21.11.2011 року передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 100 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (ас. 34). Переважне право орендаря, який належно виконував обовязки за договором, на поновлення договору оренди землі врегульовано також і ст. 33 Закону України «Про оренду землі», згідно якої по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) . Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України. Так, у ч. 1 ст. 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Права наймача, що встановлені ст. 777 ЦК України є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами. Маючи намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим № 1225988500:01:002:0026 на новий строк та діючи у відповідності з вимогами ч. 2 і ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач ФГ «Успіх» 17.01.2017 року, рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, направив на адресу відповідача [PERSON] лист повідомлення № 1/12-16 від 01.12.2016 року про поновлення договору оренди земельної ділянки № 11 до якого додав проект додаткової угоди про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки, що підтверджено в судовому засіданні фіскальним чеком № 0143094 від 17.01.2017 року про оплату поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 5140010322086 (ас. 42); поштовим конвертом зі штрихкодовим ідентифікатором 5140010322086 (ас. 43); листом повідомленням № 1/12-16 від 01.12.2016 року (ас. 40); проектом додаткової угоди про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки з кадастровим № 1225988500:01:002:0026 (ас. 41). При цьому повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк було направлено позивачем відповідачу [PERSON] в межах строку, встановленого ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у відповідності з якою повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі направляється не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. За таких обставин не направлення такого повідомлення у строк не пізніше ніж за 100 днів до закінчення строку дії договору, що передбачено п. 7 договору № 11 оренди земельної ділянки, не можна вважати таким, що припинило чи позбавило позивача переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, з огляду на те, що таке повідомлення направлено в межах строків, визначених Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Однак, в порушення зазначених вимог закону у період з 17.01.2017 року (дата відправлення листа повідомлення) по 19.03.2017 року (дата закінчення строку дії договору) будь яких повідомлень від відповідача [PERSON] щодо поновлення договору оренди земельної ділянки № 11 позивач не отримував. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що направлене 17.01.2017 року на адресу [PERSON] поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 5140010322086 було повернуте ФГ «Успіх» працівником Центру поштового звязку № 7 Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» та до поштового конверта цього відправлення прикріплена довідка з відбитком календарного штемпеля «Укрпошти» від 20.02.2017 року та написом «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про те, що вказаний лист, відповідно до п.п. 116, 117 постанови КМУ № 270 від 05.03.2009 року «Про затвердження Правил надання послуг поштового звязку», повернутий відправнику (позивачу) у звязку з неможливістю його вручення одержувачу через закінчення строку зберігання (ас. 43 на звороті). Згідно розяснень які містяться в абзацах 2, 3 пункту 1.7 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» днем предявлення вимоги слід вважати день у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового звязку і підприємством звязку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем предявлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою. Таким чином, відмова відповідача [PERSON] отримувати надіслані позивачем засобами поштового звязку лист повідомлення № 1/12-16 від 01.12.2016 року про поновлення договору оренди земельної ділянки № 11, проект додаткової угоди про поновлення договору, на думку суду, не позбавляє ФГ «Успіх» переважного права на поновлення договору оренди землі та не свідчить про невиконання позивачем положень ч. ч. 2, 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» стосовно направлення відповідачу повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі. Відтак, позивачем виконані всі умови визначені ч. ч. 2 - 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», при цьому суд враховує, що для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення (постанова ВСУ № 6-146цс16 від 23.03.2016 року, постанова ВСУ № 6-594/151/16ц від 06.09.2017 року, постанова ВСУ № 6-55цс15 від 15.04.2015 року, постанова ВСУ № 6-2027цс15 від 13.04.2016 року). Виконавши необхідні умови для поновлення договору оренди землі і не отримавши відмови [PERSON] позивач мав всі підстави сподіватися на поновлення орендних відносин, в звязку з чим продовжував користуватися земельною ділянкою і після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки № 11, тобто після 19.03.2017 року. Вказана обставина підтверджується наявністю посівів на орендованій позивачем земельній ділянці, яка 30.03.2017 року була самовільно розорана [PERSON] в результаті чого були знищені належні ФГ «Успіх» посіви озимої пшениці, що підтверджено в судовому засіданні технологічною картою вирощування ФГ «Успіх» в 2016 2017 роках озимої пшениці на земельній ділянці з кадастровим № 1225988500:01:002:0026 (ас. 151), копією витягу з кримінального провадження № 12017040620000084 від 31.03.2017 року, до якого були внесені відомості про те, що 30.03.2017 року [PERSON] самовільно розорав земельну ділянку, яка знаходиться у власності заявника [PERSON] (керівник ФГ «Успіх») та самовільно розпорядився сільськогосподарською продукцією, яка проростала на вказаній земельній ділянці (ас. 51), а відтак, позивач з 30.03.2017 року з незалежних від нього причин не має змоги користуватися земельною ділянкою з кадастровим № 1225988500:01:002:0026. При цьому, у період з 20.03.2017 року по 20.04.2017 року, тобто протягом одного місяця після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки ФГ «Успіх» не отримувало від [PERSON] повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Відповідно до вимог ч. ч. 6, 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Виконуючи зазначені приписи Закону ФГ «Успіх» 21.04.2017 року , рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та з описом вкладення, направило на адресу [PERSON] лист - повідомлення від 21.04.2017 року про поновлення договору оренди земельної ділянки № 11. До вказаного листа - повідомлення ФГ «Успіх» долучило чотири екземпляри додаткової угоди від 20.04.2017 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки, підписані головою ФГ «Успіх», для підписання їх [PERSON], що підтверджено в судовому засіданні копією фіскального чека № 000029419 від 21.04.2017 року про оплату поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 5140010526692 (ас. 47), копією поштового конверта зі штрихкодовим ідентифікатором 5140010526692 (ас. 48), копією опису вкладення до поштового відправлення від 21.04.2017 року (ас. 47), копією листа повідомлення про поновлення договору оренди землі від 21.04.2017 року (ас. 45), копією додаткової угоди від 20.04.2017 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки з кадастровим № 1225988500:01:002:0026, підписаної головою ФГ «Успіх» [PERSON] з проставленням печатки підприємства (ас. 46). Суд зауважує, що для поновлення договору оренди землі з підстав передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору (постанови ВСУ від 23.03.2016 року № 6-146цс16, № 6-2027цс15 від 13.04.2016 року). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав всі умови, передбачені Законом України «Про оренду землі», необхідні для визнання поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договору № 11 оренди земельної ділянки, а також вчинив усі необхідні дії для обовязкового підписання сторонами додаткової угоди від 20.04.2017 року про поновлення договору оренди земельної ділянки. Вищезазначену додаткову угоду від 20.04.2017 року про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах відповідач [PERSON], у відповідності з вимогами ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», повинен був обовязково підписати у місячний строк. Однак, 13.05.2017 року направлене 21.04.2017 року на адресу [PERSON] поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 5140010526692 було повернуте ФГ «Успіх» та до поштового конверта цього відправлення прикріплена довідка з відбитком календарного штемпеля «Укрпошти» від 04.05.2017 року, згідно якої лист повернуто за заявою одержувача, тобто [PERSON] відмовився отримати направлені йому документи, що підтверджено в судовому засіданні копією конверта зі штрихкодовим ідентифікатором 5140010526692 та копією довідки ф. 20 з відміткою про повернення поштового відправлення за письмовою заявою одержувача (ас. 48). Разом з тим, суд вже зауважував, що ухилення від отримання на підприємстві звязку листа, що містив вимоги (відмова від його прийняття, незявлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимоги не предявленими. Таким чином, відмова [PERSON] отримувати надіслану йому засобами поштового звязку вищезазначену кореспонденцію, а зокрема лист повідомлення про поновлення договору оренди землі, підписану позивачем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, не позбавляють ФГ «Успіх» переважного права на поновлення договору оренди землі і не перешкоджають визнанню поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договору № 11 оренди земельної ділянки, при цьому такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах з 20.04.2017 року, тобто після спливу одного місяця від дня закінчення строку дії договору. У контексті судового захисту переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі прирівнюється до майнового права нарівні з правом власності, що відповідає вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини. Так у рішенні Європейського суд з прав людини від 23.10.1991 року у справі «[PERSON] Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії», вказано, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна застосовувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] на підтвердження того, що відповідач [PERSON] заперечував проти продовження з позивачем правовідносин стосовно оренди земельної ділянки, у звязку з припиненням дії укладеного між ними договору № 11 оренди земельної ділянки від 21.11.2011 року, надав суду заяву [PERSON] від 17.02.2017 року направлену ним керівнику ФГ «Успіх» (ас. 166, 167). Разом з тим, з огляду на те, що відповідач [PERSON] 29.08.2016 року фактично уклав новий договір оренди належної йому земельної ділянки з відповідачем [PERSON], в період чинності та дії договору № 11 оренди тієї ж земельної ділянки з позивачем по справі ФГ «Успіх», чим позбавив позивача переважного права на поновлення договору оренди землі, суд вважає, що вказана заява з проханням не використовувати належну [PERSON] земельну ділянку та зазначенням про відсутність наміру в подальшому продовжувати з позивачем правовідносини стосовно оренди землі, направлена на адресу позивача після фактичного розірвання з ним договору в односторонньому порядку та передання земельної ділянки іншій особі, не має жодного правового значення та не створює будь яких прав та обовязків для сторін у розумінні ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яким визначена процедура поновлення або відмова у поновленні договору оренди землі. Таким чином, вимоги позивача про визнання поновленим з 20.04.2017 року на той самий строк і на тих самих умовах договору № 11 оренди земельної ділянки є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо іншої вимоги про визнання укладеною з 20.04.2017 року додаткової угоди до договору № 11 оренди земельної ділянки на тих самих умовах та на той самий строк, що передбачені договором оренди землі, суд зазначає наступне. Цивільне законодавство передбачає загальний принцип свободи договору (пункт 3\~ статті 3 Цивільного кодексу України) і не встановлює такого способу захисту цивільного права чи інтересу як зобов'язання примусового укладення договору. У той же час можливість вимагати укладення договорів у судовому порядку законодавчо закріплюється лише в зобов'язаннях по укладенню господарських договорів. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі»\~ містить пряму вказівку щодо обов'язковості укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та продовження договору оренди землі з мовчазної згоди орендодавця. Отже, враховуючи, що нормами законодавства України, які були чинними під час виникнення спірних правовідносин, прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренду землі для оформлення факту його поновлення і виникнення за орендарем права оренди (стаття 640 Цивільного кодексу України,\~стаття 125 Земельного кодексу України), суд вважає, що позивачем правильно обрано спосіб захисту свого цивільного права чи інтересу, який відповідає вимогам\~ статті 16 Цивільного кодексу України. Позивач звернувся до відповідача [PERSON] з листом повідомленням про поновлення договору оренди землі, направивши, у тому числі, підписану та скріплену печаткою додаткову угоду про поновлення договору № 11 оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах, яка не містить інші (змінені) умови у порівнянні з первинним договором оренди, наступного змісту : « 1. Сторони домовились поновити Договір № 11 оренди земельної ділянки кадастровий номер 1225988500:01:002:0026, державна реєстрація якого здійснена Відділом Держкомзему у Юрївському районі Дніпропетровської області 19.03.2012 року за № 122590004000965, на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені вищевказаним Договором. 2. Орендар зобовязаний у 5 денний термін від дня державної реєстрації свого права на оренду землі за цією Додатковою угодою надати копію Додаткової угоди відповідному органу доходів і зборів. 3.Ця Додаткова угода є невідємною частиною Договору № 11 оренди земельної ділянки кадастровий номер 1225988500:01:002:0026, державна реєстрація якого здійснена Відділом Держкомзему у Юрївському районі Дніпропетровської області 19.03.2012 року за № 122590004000965, та набирає чинності після підписання Сторонами. Обєкт (земельна ділянка) за вказаним Договором оренди землі вважається переданим Орендодавцем Орендареві з моменту державної реєстрації права оренди. 4.Невідємною частиною цієї Додаткової угоди є кадастровий план обєкта оренди (земельної ділянки) з відображенням кадастрового номеру, місця розташування та розміру земельної ділянки. 5. Додаткова угода укладена у чотирьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін, один примірник для субєкта державної реєстрації прав і один примірник для органу доходів і зборів». Позивачем не пропонувалось внесення додатковою угодою змін до умов договору оренди землі, а тому немає необхідності щодо їх узгодження сторонами відповідно до вимог ч. 4\~ ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої лише у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. За викладених обставин суд доходить висновку, що зміна умов договору оренди землі можлива лише за відсутності заперечень обох сторін щодо таких змін, а в разі недосягнення такої домовленості укладення договору зі змінами запропонованими лише однією стороною є неможливим, оскільки відповідно до норм статей\~6,\~627 Цивільного кодексу України\~ сторони є вільними у визначенні умов договору. Водночас, у разі укладення Додаткової угоди, якою поновлюється дія Договору оренди землі на тих же умовах і на той же строк, презюмується право орендаря на таке укладення і наявність письмової згоди орендодавця не є необхідним (оскільки такої згоди сторони вже досягли на момент укладення самого Договору оренди землі). Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, вищезазначені норми Цивільного кодексу України \~та \~Закону України «Про оренду землі», суд задовольняє позов і в частині визнання укладеною Додаткової угоди, якою поновлюється дія Договору оренди землі на тих самих умовах і на той же строк, що відповідає \~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ (далі \~Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Враховуючи, що право оренди позивача не визнається відповідачем, останній ухиляється від укладення додаткової угоди, а тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, невизнане право підлягає захисту шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди про поновлення такого, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди № 11 від 21.11.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат по справі суд виходить з вимоги пропорційності, приймаючи до уваги, що судові витрати відшкодовуються окремо кожним відповідачем пропорційно до задоволених позовних вимог (Постанова Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»). З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем за подання позову немайнового характеру, що містить чотири окремих вимоги, сплачено судовий збір у розмірі 6\~400, 00 грв. (ас. 2, 5), а також позивачем, за надання правової допомоги, адвокату [PERSON] , згідно розрахункової квитанції від 02.08.2017 року та акта приймання передачі виконаних робіт від 22.08.2017 року до договору про надання правової допомоги від 02.08.2017 року, сплачено 5\~000, 00 грв. (ас. 19-21, 124-125). Відтак, позивачем понесені судові витрати в загальному розмірі 11\~400, 00 грв.. Оскільки до відповідача [PERSON] заявлено дві вимоги, а інші дві заявлено як до [PERSON] так і до [PERSON], то відповідно до вимоги пропорційності з відповідача [PERSON] підлягають до стягнення на користь позивача 3 / 4 частини понесених останнім судових витрат, що становить 8\~550, 00 грв., а з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення на користь позивача 1 / 4 частина понесених позивачем судових витрат, що становить 2\~850, 00 грв..

Outcome: approved