Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що приблизно у 1970 роках батьками позивача [PERSON] та [PERSON] був побудований будинок [ADDRESS] як членам колгоспу, відповідно членами вказаного колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] . Вказав, що 13.12.1989 р. згідно рішення Нестерівського райвиконкому №365 від 13.12.1989р. [PERSON] видано свідоцтво про право власності 10.01.1990 р. на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , проте свою 1/2 частину будинку [PERSON] не реєструвала у встановленому порядку. Зазначив, що [INFO] [PERSON] помер, 04.03.1997р. державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Вказав, що за життя [PERSON] 16.10.2018 р. складено заповіт, згідно якого, вона все своє майно заповіла [PERSON] , [INFO] [PERSON] померла. Зазначив, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька [PERSON] , зокрема на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок. на іншу 1/2 частку, котра належала [PERSON] як члену колгоспного двору 27.11.2020р. нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок під [ADDRESS] , котрий належав спадкодавцю [PERSON] як члену колгоспного двору. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак ним надіслано заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у відсутності представника. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . З копії свідоцтва про право на спадщину від 04.03.1997 року вбачається, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] Ѕ житлового будинку [ADDRESS] . З копії реєстраційного посвідчення від 15.04.1997 року, виданого Червоноградським МБТІ, вбачається, що [PERSON] є власником Ѕ житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . З копії свідоцтва про право на спадщину від 29.09.2020 року вбачається, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] Ѕ житлового будинку [ADDRESS] . З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.09.2020 року вбачається, що [PERSON] є власником Ѕ житлового будинку [ADDRESS] . З довідки № 3229 від 26.06.2020 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований в Ѕ частині за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , в Ѕ частині за [PERSON] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2020 року вбачається, що нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті [PERSON] , у зв`язку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації. З копії спадкової справи № 39/2020 вбачається, що заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подана [PERSON] , спадкоємці до обов`язкової частки [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини. З копії заповіту від 16.10.2018 року вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла позивачу. З копії рішення Бишківської сільської ради від 30.10.2020 року вбачається, що вирішено розділити колишній колгоспний двір [ADDRESS] в рівних частинах за [PERSON] та [PERSON] . Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до\~ст.112\~ЦК УРСР\~(в\~редакції,\~чинній на\~14.04.1991\~року)\~майно може\~належати на\~ праві\~ спільної\~ власності\~ двом\~ або\~кільком колгоспам\~чи \~іншим \~кооперативним \~та \~іншим \~громадським організаціям,\~або державі\~і одному\~чи кільком\~колгоспам або\~ іншим\~кооперативним та\~ іншим\~ громадським\~ організаціям,\~ або\~ двом\~ чи\~кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність"\~щодо спільної\~сумісної власності\~поширюються на\~правовідносини,\~ які\~виникли після\~введення в\~дію цього\~ Закону\~(з\~15\~квітня 1991\~року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що колишній колгоспний двір [ADDRESS] в рівних частинах розділено за [PERSON] та [PERSON] . Спадщина після померлої [PERSON] відкрилась [INFO] , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] Ѕ житлового будинку [ADDRESS] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2020 року вбачається, що нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ житлового будинку після смерті [PERSON] , у зв`язку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації. Таким чином встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Спадкоємці до обов`язкової частки [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини. Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 2020 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суду не надано. За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: approved