Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та свідоцтва на право власності на земельну ділянку. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона проживає в [INFO] та є фактичним користувачем земельної ділянки площею 0,1167 га, що знаходиться за адресою: вул. Галечко в с. Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, за кадастровим номером земельної ділянки: 2624085001:02:001:0034 з 1998 року, тобто практично 20 років безперервного користування. Однак, незважаючи на цей факт, дану земельну ділянку приватизував [PERSON] на підставі рішення [PERSON] сільської ради Надвірнянського району від 05.03.2013 року за № 10-21/2013 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на дану земельну ділянку, та виготовив правовстановлюючі документи, а саме: Свідоцтво на право власності на нерухоме майно Серія САС № 677381, та отримав [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права про реєстрацію права власності Серія ЕАК №605977, чим позбавив її можливості користуватися вказаною земельною ділянкою. 15.12.2010 року вона подала до [PERSON] сільської ради заяву із вимогою про припинення приватизації земельної ділянки, якою вона користувалась вже протягом 15 (п'ятнадцяти) років, громадянином [PERSON]. 10.12.2010 р. подала до [PERSON] сільської ради заяву з вимогою стосовно того, щоб [PERSON] сільська рада не проводила розгляд без її участі та присутності, та не приймала рішення стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою на її земельну ділянку громадянину [PERSON]. 15.04.2011 року вона втретє звернулась до [PERSON] сільської ради із вимогою щодо припинення розгляду питання, пов'язаного із прийняттям рішення стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою на її земельну ділянку громадянину [PERSON] ,однак жодної належної реакції на її заяви зі сторони сільської ради не поступило. 24.06.2011 року вона вчетверте звернулась до [PERSON] сільської ради із вимогою, щодо припинення розгляду питання, пов'язаного із прийняттям рішення стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою на її земельну ділянку громадянину [PERSON], однак жодної реакції на її заяви зі сторони сільської ради не поступило. Заявою до [PERSON] сільської ради від 10.10.2014 року вона звернулась із проханням, про надання дозволу на приватизацію своєї земельної ділянки, котрою постійно користується площею 0,12 га, в тому числі біля будинку та в урочищі "Фальче". Заявою до [PERSON] сільської ради від 15.05.2015 року вона звернулась із проханням про підтвердження факту користування нею земельною ділянкою починаючи із 1998 року, та підтвердженням того, що іншої земельної ділянки у неї немає. Окремо вона звернулась до Надвірнянської районної ради Івано-Франківської області про вжиття заходів щодо захисту її прав на свою земельну ділянку, на що отримала відповідь від 01.07.2015 р. за вихідним номером 2-194/178/109 із рекомендацією звернення за захистом своїх законних прав та інтересів до суду та до Відділу Держземагенства у Надвірнянському районі про надання інформації чи виготовляв [PERSON] документи на цю земельну ділянку, на що отримала відповідь, що дана інформація є інформацією з обмеженим доступом. Починаючи з 1998 р. вона користувалась даною земельною ділянкою, однак посадові особи [PERSON] сільської ради свідомо створили умови, за яких вона фактично втратила право користуватися земельною ділянкою, яку використовували вона та її сім'я на протязі 20 років. На протязі всього часу не надали їй правове роз'яснення щодо процедури оформлення права користування або власності земельної ділянки, попри її неодноразові звернення, а на її письмові заяви приходили формальні відписки. Крім того, сільська рада не повідомляла її про намір вилучити в неї з користування земельну ділянку, якою вона фактично користується та надати її [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовну заяву в повному обсязі та просили визнати недійсним та скасувати Свідоцтво на право власності на нерухоме майно Серія САС № 677381, видане [PERSON] 18.10.2013 р. на підставі Рішення [PERSON] сільської ради від 05 березня 2013 року №10-21/2013. Визнати незаконним та скасувати Рішення Пасічняської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 05 березня 2013 року, за №10-21/2013 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку та відміну рішення сесії №10-16/2012 від 29.03.2012" в частині "[PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою гр. [PERSON] на земельну ділянку в с. Пасічна по вул. Галечко пл. 0,1167 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення в межах населенного пункту". Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила обставини на які посилається позивач. Зазначила, що спірною земельною ділянкою бабуся відповідача\~[PERSON] являлась\~користувачем земельної\~діялнки в\~с.Пасічна\~по вул.\~С.Галечко\~площею 0,\~1167\~га для\~ведення особистого\~селянського господарства\~ на\~підставі рішеня\~[PERSON] сільської\~ради №10-16/2012\~від 29.03.2012року.\~«Про затвердження\~ проекту\~землеустрою та\~надання земельної\~ділянки у\~власність»,\~нею виготовлено\~технічну документацію,\~однак в\~ зв»язку\~з смертю\~не зареєструвала\~право власності.\~[PERSON]\~вкористь відповідача склала заповіт на все своє майно, в томі числі і земельну ділянку площею 0,1167 га, що розташована за адресою: вул. С.Галечко, с.Пасічна, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Відповідач [PERSON] звернувся із заявою про надання йому у власність земельну ділянку яка знаходилась у користуванні його бабусі [PERSON] та рішенням [PERSON] сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 10-21/2013 року від 05.03.2013 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на дану земельну ділянку. [PERSON] має правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, а саме свідоцтво на право власності на земельну ділянку та витяг з державного реєстру речових прав на дане нерухоме майно про реєстрацію права власності.Стверджує що позивач [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку в с. Пасічна по вул. С.Галечко площею 0, 1167 у зв»язку із тим, що дана земельна ділянка була надана у приватну власність [PERSON] згідно рішення сесії [PERSON] сільсчької ради № 10-16/2012 від 29.03. 2012р. Крім того підтвердила, що вже декілька років між позивачем та відповідачем існує конфлікт та позивач [PERSON] дійсно чинить відповідачу [PERSON] перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що було предметом судового розгляду. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Суду пояснили, що земельною ділянкою\~площею 0,1167\~га,\~яка знаходиться\~за адресою:\~вул.\~С.Галечко\~в с. Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, кадастровий номер 2624085001:02:001:0034, користувалася [PERSON] бабуся [PERSON], яка склала заповіт на все своє майно і земельну ділянку зокрема на [PERSON]. Після смерті бабусі - [PERSON] відповідачу рішенням [PERSON] сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 10-21/2013 року від 05.03.2013 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на дану земельну ділянку. З технічної документації, а саме проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого Селянського господарства, межі та площа земельної ділянки відповідають рішенню органу виконавчої влади. Складені відповідні акти та висновки комісії з розгляду питань погодження документації із землеустрою у Надвірнянському районі та управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області щодо погодження зовнішніх меж землекористування в натурі та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Після цього відповідачем було оформлено всі необхідні документи, які засвідчують його право власності на земельну ділянку, площею 0,1167 га, кадастровий ромер 2624085001:02:001:0034, яка знаходиться за адресою: вул. С. Галечко в с. Пасічна Надвірнянського району\~Івано-Франківської\~області.Зазначають\~,\~що саме позивач [PERSON] безпідставно, самовільно використовує у власних цілях дану земельну ділянку, підтвердженням чого є акт обстеження від 6.03.2016 року, складений працівником юридичного відділу [PERSON] сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області [PERSON], секретарем Пасічнянської сільської ради, депутатом сільської ради - [PERSON] в присутності [PERSON] та свідка - [PERSON] В зазначеному акті зафіксовано, що дану земельну ділянку захопила [PERSON] та обробляє у власних цілях.Також 2013 році, з метою захисту порушених прав [PERSON] звертався до [PERSON] сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. За результатами звернення сільською радою рекомендовано позивачу не чинити перешкоди у користуванні землею. Разом із цим Надвірнянським відділом поліції ГУНП в Івано-Франківській області було проведено профілактичну бесіду [PERSON] щодо недопущення вчинення антигромадської поведінки в майбутньому. Крім того 03.04.2014 року, з метою припинення порушення позивачем вимог земельного законодавства та усунення його наслідків, відповідач [PERSON] звернувся із зверненням до Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області, в якому просив, зокрема, вручити відповідачу припис щодо усунення порушень земельного законодавства. За результатами розгляду його звернення, інспекцією сільського господарства в Івано-Франківській області надіслано листа № 04-01/1429 від 06.05.2014 року, в якому повідомлено, що [PERSON] неодноразово надсилалися повідомлення про виклик для надання пояснень, однак, на виклики [PERSON] не з'являлась з невідомих Держсільгоспінспекції причин. В 2015 році вже відповідач [PERSON] звертався в Надвірнянський районний суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Однак позивач [PERSON] 31.07.2015 року писала письмову розписку про те, що вона зобов'язується до 10.11.2015 року після зібрання врожаю, вивільнити земельну ділянку площею 0,1167 га, що знаходиться в с. Пасічна, вул. С.Галечко та належить відповідачу [PERSON], а тому у зв'язку із цим поданий ним позов був залишений без розгляду. На підставі наведеного просять в задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Свідки:\~[PERSON],\~[PERSON]\~в судовому\~засіданні дали показання, що позивач користувалась спірною земельною ділянкою, так як перебувала у фактичних шлюбних відносинах з батьком відповідача [PERSON], а після його смерті продовжувала користуватися даною земельною ділянкою . Суд вислухавши сторони, показання свідків, дослідивши письмові докази, які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи,дійшов до такого висновку. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.\~116\~ЗК України громадяни\~та юридичні\~особи набувають\~права власності\~та права\~користування земельними\~ділянками із\~земель державної\~або комунальної\~власності за\~рішенням органів\~виконавчої влади\~або органів\~місцевого самоврядування\~в межах\~їх повноважень,\~визначених цим\~Кодексом або\~за результатами\~аукціону.\~Набуття права\~на землю\~громадянами та\~юридичними особами\~здійснюється шляхом\~передачі земельних\~ділянок у\~власність або\~надання їх\~у користування. Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями\~\~118,\~\~122,\~\~123 Земельного кодексу України. Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України\~\~громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~\~статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим. [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~\~статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Водночас, суд звертає увагу на тому, що відповідно до статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб'єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому\~статтею 186-1 Земельного кодексу України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до\~\~статті 118 Земельного кодексу України\~\~є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17, 27 березня 2018 у справі №463/3375/15-а. Судом встановлено, рішенням [PERSON] сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 29.03.2012року №10-16/2012р. затверджено проект землеустрою та надано у власність земельну ділянку в с. Пасічна [PERSON] пл. 0, 1167га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільського господарського призначення в межах населеного пункту. ( а.с 73, 87-105). Однак право власності не зареєстровано в зв»язку з смертю [PERSON] Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради від 17.08.2017року за № 2915, виданою [PERSON] сільською радою бабуся відповідача [PERSON] являлась користувачем земельної діялнки в с. Пасічна по вул. С.Галечко площею 0, 1167 га для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення [PERSON] сільської ради №10-16/2012 від 29.03.2012року. « Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність» [PERSON] ( а.с 64). Згідно довідки завідуючої Надвірнянської районної державної нотаріальної контори від 19.02.2013року за №513/2012/02-14/121 в Надвірнянській районній державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] [PERSON] народження, яка померла 10.07.2012року заведена спадкова справа № 513 за 2012року. На підставі ст. 1261 ЦКУкраїни спадкоємцем спадкового майна після смерті [PERSON] є її онук [PERSON], [INFO]. ( а.с. 74). Відповідач по справі [PERSON] в порядку визначеним ст.118 ЗК України звернувся до [PERSON] сільської ради про надання у власність земельної ділянки в с. Пасічна по вул. С.Галечко площею 0,1167 га для ведення особистого селянського господарства та яка була надана [PERSON] згідно рішення сесії [PERSON] сільської ради № 10-16/2012 від 29.03. 2012р. ( а.с 12, 41). Рішенням [PERSON] сільської ради від 05.03.2013року за №10-21/2013 року « Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку та відміну рішення сесії № 10-16/2012 від 29.03.2012р.» відмінено рішення сесії від 29.03.2012р. № 10-16 /2012 « Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність в с. Пасічна по вул. С. Галечко пл. 0,1167 га жительці с. Пнів [PERSON] , яка померла 10.07.2012 року а/з № 35. Та цим же рішенням надано дозвіл на розробку проекту землеустрою [PERSON] на земельну ділянку в с.Пасічна по вул. С. Галечко площею 0, 1167 гга для веденння особистого селянського господарства за рахунок земель сільського господарського призначення в межах населених пункту та зобов»язано [PERSON] виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку. ( а.с. 8, 75) Згідно свідоцта на право власності на нерухоме майно серії САС №677381 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАК №605977, відповідачу [PERSON]належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1167 га, що знаходиться за адресою: вул. С. Галечко, в с. Пасічна, Надвірнянського району Івано-Франківської області (кадастровий номер: 2624085001:02:001:0034), Цільове призначення вказаної земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.( а.с65-66 ). Як вбачається з повідомлення [PERSON] сільської ради від 06.06.2017 р. за позивачем [PERSON]О, згідно погосподарської книги № 15 особовий рахунок 02-1436-1 земельні ділянки не обліковані, [PERSON] є фактичним користувачем іншої крім спірної земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в с. Пасічна по вул. Л. Українки, 25 ( а.с. 139) Крім того, згідно повідомлення сільського голови [PERSON] сільської ради від 10.07.2017 року землі запасу на території [PERSON] сільської ради відсутні, а тому сільська рада не може виділити земельну ділянку [PERSON] та повідомлено, що [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку в с. Пасічна по вул. С.Галечко площею 0, 1167 у зв»язку із тим, що дана земельна ділянка була надана у приватну власність [PERSON] згідно рішення сесії [PERSON] сільської ради № 10-16/2012 від 29.03. 2012р. ( а.с 12-41) З метою захисту порушених прав як власника земельної ділянки з боку позивача [PERSON] відповідач [PERSON] звернувся до суду. Рішенням Надвірнянського районного суду у справі №348/971/16-ц частковозадоволено позов [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача- Пасічнянська сільська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - згідно якого зобовязати відповідача [PERSON] не чинити дії, які можуть порушити право [PERSON] на користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1167 га, що належить йому на праві приватної власності та знаходиться за адресою: вул. С. Галечко, с.Пасічна, Надвірнянського району Івано-Франківської області (Кадастровий номер: 2624085001:02:001:0034), в тому числі не здійснювати дії, які пов'язані з вирощуванням на вказаній вище земельній ділянці сільськогосподарських культур та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2500 грн. спричиненої моральної шкоди. Даним рішенням встановлено, що відповідач [PERSON] безпідставно, самовільно використовує вказану земельну ділянку для своїх особистих потреб ( а.с 84). \~ \~ \~ \~Отже посилання позивача про те, що вона є належним користувачем спростовується в тому числі наведеним рішенням, де встановлено обставини щодо неправомірного використанння спірною земельною ділянкою , які не підлягають доказуванню. З цих підстав суд вважає безпідставними посилання позивача на акт 12.05.2010 р. складений депутатом [PERSON] про знищення урожаю .( а.с 12) Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини у рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «[PERSON] проти України» (пункт 32) визначає, що\~Конвенція про захист прав людини і основоположних свободпризначена\~для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Вирішуючи питання обґрунтованості звернення [PERSON] з відповідним позовом, суд дійшов висновку про відсутність порушених, оспорюваних чи невизнаних прав позивачки. Так, з матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка в установленому законом порядку в користування позивачці [PERSON] ніколи не надавалась. Отже, належних доказів на підтвердження правомірного володіння чи користування даною земельною ділянкою позивач не надала та суду пояснила, що користувалась цією ділянкою, за згодою її землекористувача батька [PERSON], з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах, а після його смерті користувалася без відповідної правової підстави. Також позивачем не надано належних доказів, що до березня 2012 року вона зверталась до [PERSON] сільської ради з проханням оформити права на користування спірною земельною ділянкою, а також не надано доказів щодо оскарження неправомірних дій [PERSON] сільської ради щодо не розгляду її заяв від14.10.2010 р., 10.12.2010р., 15.04.2011р., 14.06.2011р, 10.10.2014р., 17.03.2011р. ( а.с 10-18). Твердження сторони позивача про те, що [PERSON] сілька рада не розглядала та ігнорувала заяви [PERSON] про надання дозволу на приватизацією спірної земельної ділянки зокрема від 10.10.2011р. спростовується повідомлення сільського голови [PERSON] сільської ради від 10.07.2017 року згідно якого землі запасу на території [PERSON] сільської ради відсутні, а тому сільська рада не може виділити земельну ділянку [PERSON] та повідомлено, що [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку в с.Пасічна по вул.С.Галечко площею 0,1167 га у зв»язку із тим, що дана земельна ділянка була надана у приватну власність [PERSON] згідно рішення сесії [PERSON] сільсчької ради № 10-16/2012 від 29.03. 2012р ( а.с. 139- 141) З наведених підстав є також безпідставною позиція сторони позивача про те, що сільська рада належним чином не припинила її право користування відповідно до ч.5 ст. 116 та ст. 141 ЗК України. Суд не бере до уваги показанння свідків [PERSON] та [PERSON] про користування спірною земельною ділянкою позивачем [PERSON]О, так як їх покази не є належними доказами у вказаному спорі та не спростовують наведених письмових доказів, а також вони підтверджують факт неправомірного користування спірною земельною ділянкою у період, що було предметом судового розгляду, де встановлено неправомірне використання позивачем спірної ділянки. Таким чином, судом обґрунтовано встановлено, що передача спірної ділянки відповідачу [PERSON] за рахунок земель, які раніше були у користуванні [PERSON]Д,. не означає порушення прав позивача, оскільки підстав для висновку, що вказана земельна ділянка перейшла саме у законне користування позивача [PERSON] немає. Позивачем не надано суду будь яких правовстановлюючих документів та доказів того, що їй належить спірна земельні ділянки на праві власності чи на праві користування, так як у них відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку, немає рішення про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, земельна ділянка в натурі не виділялась, акт встановлення та узгодження зовнішніх меж в натурі позивачу не видавалися, рішення про передачу безоплатно у приватну власність спірної земельної ділянки, відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" не приймалось. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що: в) з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125\~ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України\~від 5\~березня 2009\~р.\~№ 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши всі зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що [PERSON] сільська рада сама розпоряджається своїми землями, її рішення не суперечить вимогам чинного законодавства, а [PERSON] не являється суб'єктом права власності на спірну земельну ділянку. Таким чином суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено перед судом, що її права були порушені відповідачем, та що такі згідно ст.\~15\~ЦК України підлягаю захисту чи відновленню у способи визначені ст. 16 ЦК України. Із наведеного слідує, що заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Таким чином враховуючи вищенаведені обставини суд прийшов до висновку, що оскаржувані рішенння прийняте відповідно до норм діючого законодавства, та не підлягають скасуванню, свідоцтво не може бути визнане недійсним, тому вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] було понесено витрати на професійну\~правничу допомогув сумі 2000 грн., що підтверджується квитанцією № 0642 серії АЕ від 24.10.2018 р. (а.с. 54). Тому з позивача [PERSON]О слід стягнути в користь відповідача [PERSON]Д, 2000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст. 19 Конституції України, ст.ст. 12, 19, 20, 116,118 ЗК України, ЗУ Про місцеве самоврядування,

Outcome: approved