Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 15 вересня 2006 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з літа 2015\~року шлюбні відносини між ними фактично припинились через те, що відповідач почала зустрічатись з іншим чоловіком та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Крім того, у звязку з цими обставинами між ними було досягнуто домовленості щодо визначення місця проживання їхньої дитини з батьком, так, починаючи з вересня 2015 року дитина проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні та вихованні, а відповідач з ними не проживає. Зі своєї сторони він докладає всіх зусиль для забезпечення потреб дитини, однак його доходи не дозволяють в повній мірі забезпечити дитину всім необхідним, а відповідач не вважає за потрібне матеріально забезпечувати дитину, на його неодноразові прохання та вимоги не реагує. У звязку з чим, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом до суду. 18 грудня 2017 року до суду надійшли заперечення на позов від представника відповідача [PERSON] [PERSON], в яких вона посилалась на те, що після того, як [PERSON] разом з дитиною [PERSON] виїхали до України між сторонами була домовленість щодо способу виконання обовязку утримування дитини, а саме на [PERSON] було покладено обовязок оплачувати дитячі навчальні заклади, в яких буде перебувати дитина, забезпечувати дитину необхідним одягом та взуттям та нести обовязок з належного медичного обслуговування дитини через бабусю [PERSON], що стверджується квитанціями про оплату харчування в дошкільному підрозділі НВК № 1 протягом всього періоду навчання дитини, інформацією з КЗ "ДНЗ (ясла-садок) № 13 "Теремок", інформацією з КНП "НМЦПМСД", а також товарними чеками. Крім того, позивачу достеменно відомо про наявність у відповідача ще двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] Софі, [INFO], у звязку з чим заявлений позивачем розмір аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], суперечить вимогам закону (а.с. 96-97). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Пояснив, що з вересня 2015 року він проживає з сином [PERSON] в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, відповідач проживає окремо, у Франції. Син знаходиться повністю на його утриманні, відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає, хоча обіцяла це робити, він чекав на це один рік, а після того, в жовтні 2016 року, звернувся з позовом до суду. Додав, що раніше судом ухвалювалось заочне рішення щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання сина, яке в подальшому було скасоване, однак з моменту його ухвалення і до моменту скасування цього рішення відповідач фактично його не виконувала, жодних коштів на утримання дитини не надавала. Йому відомо, що за дитячий садок платила мати відповідача [PERSON] зі своєї пенсії, а родичі відповідача, які проживають закордоном, в якості подарунків надсилали на адресу матері відповідача деяку одежу, в яку мати відповідача одягала [PERSON], коли він гостював у бабусі, проте ці речі йому не передавались, до школи він збирав сина самотужки. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавала. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином під розписку (а.с. 116). Про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Таким чином, з урахуванням положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та її представника. Ухвалою суду від 09 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 16 лютого 2018 року клопотання представника відповідача про виклик та допит свідків задоволено, однак в судове засідання 15 березня 2018\~року свідки зі сторони відповідача не з'явились, ураховуючи думку позивача та його представника, а також те, що відповідач та її представник не з'явились у судове засідання без поважних причин, вирішено провести розгляд справи за їх відсутності. Також, 16 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача стосовно витребування доказів та витребування цивільної справи №\~183/2937/17, яка перебуває в провадженні судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороки О. В. для огляду та дослідження в судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з установлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що з 15 березня 2006 року по 07 квітня 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6, 48). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим повторно (а.с. 7). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що дитина [PERSON], [INFO], з вересня 2015 року проживає разом з батьком в м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області, знаходиться на його утриманні та вихованні. У період, який розглядається судом, а саме з моменту звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення аліментів, 04 жовтня 2016 року, до дня ухвалення цього рішення, 15 березня 2018 року, відповідач брала участь в утриманні сина [PERSON], але у розмірі, який не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, відповідно до квитанцій, копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідачем у відповідні місяці сплачувалась батьківська плата за перебування сина [PERSON] в Дитячому навчальному закладі № 1: 06 жовтня 2016 року в розмірі 300 грн.; 14 листопада 2016 року 235 грн.; 29 грудня 2016 року 300 грн.; 18 січня 2017 року 271 грн.; 16 лютого 2017 року 252 грн.; 31 березня 2017 року 310 грн.; 16 травня 2017\~року 503 грн. (а.с. 53-55). Посилання позивача на те, що зазначені вище суми були сплачені не відповідачем, а іншою особою, суд вважає необґрунтованими, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і не підтверджені позивачем належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. У зазначених квитанціях платником зазначена саме відповідач і ця обставина позивачем не спростована. Інші, надані відповідачем квитанції про внесення батьківської плати за перебування сина [PERSON] в Дитячому навчальному закладі № 1, суд не бере до уваги, оскільки вони не охоплюються періодом стягнення аліментів за цим рішенням суду. Доказів утримання сина [PERSON] у будь-який інший спосіб, відповідачем суду не надано. При цьому, суд звертає увагу на те, що надані відповідачем чеки, викладені іноземною мовою, у такому вигляді не можуть бути належними, допустимими і достовірними доказами її заперечень проти позовних вимог у цій справі, через їх неналежне оформлення. Крім того, відповідачем, в обґрунтування заперечень проти позову, не надано доказів перебування на її утриманні інших дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що неналежним виконанням своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини, відповідачем порушені права як позивача, так і, в першу чергу, малолітнього [PERSON], [INFO], за захистом яких мало місце звернення до суду. Відповідно до Законів України "Про Державний бюджет України" на 2016, 2017, 2018 роки розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який має враховуватися при визначенні аліментів на утримання сина сторін [PERSON], [INFO], складає: у 2016 році: з 1 травня 1\~531 гривня, з 1 грудня 1\~689 гривень; у 2017 році: з 1 січня 1 689 гривень, з 1 травня 1\~777\~гривень, з 1 грудня 1\~860 гривень; у 2018 році: з 1 січня 1 860 гривень. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і, з урахуванням вимог ст.ст. 182, 184 СК України, підлягають задоволенню в розмірі, зазначеному позивачем при зверненні до суду; саме такий розмір аліментів, який зазначений позивачем у позовній заяві, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка на теперішній час є дитиною шкільного віку. При цьому суд вважає можливим зарахувати в рахунок сплати аліментів відповідачем, суми, внесені нею як батьківська плата за перебування сина [PERSON] в Дитячому навчальному закладі № 1 у зазначеному вище розмірі у відповідні місяці. Інших даних про матеріальний стан одержувача і платника аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial