Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

20 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС», вимоги якого було збільшено в порядку, передбаченому ст. 49 ЦПК України, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» щодо порушення строків усунення недоліків в роботі автомобіля; зобов'язати ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» дати письмові пояснення щодо походження «балка підвіски задня», встановленої на автомобіль позивача 15 травня 2018 року, наряд-замовлення №МІ019505; стягнути з відповідача ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» на користь позивача [PERSON] неустойку в розмірі 200000,00грн. у якості відшкодування завданих збитків; стягнути з відповідача ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» на користь позивача [PERSON] 6400,00грн. на відшкодування завданої моральної шкоди; зобов'язати відповідача ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» виплатити грошову компенсацію позивачеві [PERSON] за два повних комплекти автошин (чотири літні автошини та чотири зимові автошини) в розмірі 35464,00грн. (8 х 4433,00грн.) у якості відшкодування завданих збитків. (а.с. ) Вимоги позову мотивовані тим, що 06 липня 2016 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу №264, згідно якого позивач придбав автомобіль SUZUKI VITARA 1.6L WD GL+5MT, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], за який сплатив 509000,00грн. 27 липня 2016 року автомобіль був зареєстрований, державний номерний знак - [NUMBER]. Пробіг автомобіля на 21 травня 2018 року - 40544км. Згідно гарантійної та сервісної книжки, гарантована нормальна робота автомобіля протягом 36 місяців або 100000,00км., в залежності від того, що настане раніше. Автомобіль, в передбачені гарантією терміни проходив періодичне регулярне технічне обслуговування виключно на СТО відповідача. 25 квітня 2017 року на СТО була проведена перевірка «передня та задня підвіски кути встановлення коліс», в результаті якої було встановлено відхилення від вимог нормативних документів. Однак, працівники СТО ввели позивача в оману, запевнивши, що згідно з новими технічними умовами виявлені відхилення не є недоліками. Жодного застереження щодо обмеження експлуатації зроблено не було. Проте, при сезонній заміні автошин 14 листопада 2017 року з'ясувалось, що колеса зношуються нерівномірно. Працівники СТО запевнили позивача, що проблема їм відома, дата первинного звернення - 25 квітня 2017 року зафіксована, і найближчим часом задню балку буде замінено. Застережень щодо обмежень в експлуатації повідомлена не було. Внаслідок невідповідності технічним вимогам «передня та задня підвіски кути встановлення коліс» шини можуть надмірно і нерівномірно зношуватись, а неправильне положення коліс впливає на безпеку руху, отже така невідповідність, на думку позивача, є істотним недоліком. 31 січня 2018 року по гарантії виробника на СТО відповідача була проведена заміна «балка підвіски задня» та було надано для заміни дві нові автошини - по 4433,00грн. кожна. Однак в подальшому було встановлено, що очікуваних результатів заміна задньої балки не дала, відхилення залишилось. Визнавши, що існуючий істотний недолік не усунуто, 28 лютого 2018 року, по гарантії дилера, була зафіксована невідповідність технічним вимогам. Застережень щодо обмежень в експлуатації знову зроблено не було. Оскільки на численні усні запити позивача відповідач відповіді не надав, 07 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача письмово, однак відповіді не отримав. 15 травня 2018 року, підтвердивши визнання існуючого істотного недоліку, на СТО відповідача знову була проведена заміна «балка підвіски задня» та, після перевірки, була зафіксована відповідність технічним вимогам. При цьому «балка підвіски задня» мала ознаки попереднього встановлення на інший автомобіль. Отже, на усунення дефекту працівникам СТО відповідача знадобилось 385 днів (з 25 квітня 2017 року по 15 травня 2018 року), тому працівниками відповідача не здійснено вчасних та належних заходів, які вимагаються Законом України «Про захист прав споживачів». При розрахуванні неустойки в розмірі 1% від вартості автомобіля позивач виходить з вартості автомобіля - 509000,00грн. та 371 дня затримки усунення недоліків (385-14) та, зменшивши позовні вимоги просить стягнути її в розмірі 200000,00грн. В обґрунтування розміру завданої моральної шкоди позивач посилається на продаж автомобіля неналежної якості, затримку усунення недоліків, а також на те, що позивачем було понесено витрати на організацію усунення недоліків (втрати на бензин та денної заробітної плати). Крім того, позивач зазнав моральних втрат у зв'язку з витраченням коштів на придбання неякісного товару, обмеженням поїздок, позивачем витрачені час та додаткові кошти для вирішення проблеми, необхідність контролю за станом автомобіля. Через переживання за стан автомобіля, позивач та його сім'я зазнали негативних емоцій, позивач був змушений скасовувати плани. Наведене порушило режим сну та відпочинку, викликало стрес, нервування, необхідність складання претензії, позовної заяви, відстоювання законних прав. Втрата впевненості в автомобілі також призвело до погіршення самопочуття, порушення сну, відпочинку, появи дратівливості, безсоння, тривоги, депресивного стану. Розмір завданої моральної шкоди оцінений позивачем у 6400,00грн. Оскільки відповідачем не було зроблено жодних застережень щодо обмеження в експлуатації автомобіля, і до моменту усунення недоліків автомобіль експлуатувався три сезони влітку та два сезони взимку та проїхав більше 40000,00км., позивачем заявлена вимога про виплату компенсації двох повних комплекти автошин на загальну суму 35464,00грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 15 червня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с.49-50) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, вкладених у позовній заяві, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Подав письмову відповідь на відзив відповідача, долучену до матеріалів справи, в якій зазначив, що при придбанні автомобіля працівники відповідача не попереджали про можливу наявність будь-яких недоліків товару. 25 квітня 2017 року позивач не міг довідатися про недоліки автомобіля і лише 14 листопада 2017 року, при сезонній заміні автошин дізнався про нерівномірність зношування колес. Проведення відповідачем 31 січня 2018 року заміни «балка підвіски задня» очікуваних результатів не дало і лише 15 травня 2018 року, після нової заміни балки біла зафіксована відповідність технічним вимогам. Враховуючи дату, від якої позивач довідався про порушення свого права, а також визначені законом строки на проведення ремонту, позивач зазначає, що перебіг строку позовної давності починається з 07 лютого 2018 року. Також у відповіді зазначено, що відповідач не повідомив про походження «балка підвіски задня», встановленої на автомобіль позивача 15.05.2018 року та не надав пояснень з приводу причин виникнення недоліків. Крім того, позивачем подані до суду заперечення проти заяви відповідача про застосування строків позовної давності, долучені до матеріалів справи, в яких наведені доводи аналогічні викладеним у відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов, долученому до матеріалів справи (а.с.65-67), в якому зазначено, що 25 квітня 2017 року позивач звернувся до СТО відповідача для діагностики ходової частини, під час якої дуло виявлено відхилення встановлення кутів коліс та повідомлено про це позивача. 31 січня 2018 року технічними працівниками відповідача була здійснена заміна задньої балки в порядку гарантійного ремонту, претензій щодо якості виконаних робіт не надходило. 15 травня 2018 року технічними спеціалістами відповідача була проведена повторна заміна задньої балки автомобіля, в порядку гарантійного ремонту. Претензій від позивача також не надходило. На підтвердження вимог позову про стягнення моральної шкоди позивачем не надано жодного доказу. Стосовно вимоги про стягнення компенсації за автомобільні шини у відзиві зазначено, що 31 січня2018 року, під час проведення гарантійного ремонту автомобіля була здійснена заміна задньої балки разом з автомобільними шинами, а виходячи з пробігу автомобіля, нерівномірне зношення двох комплектів автомобільних шин є неможливим, крім того, при несправності задньої балки, нерівномірному зношенню можуть піддаватись лише задні шини. До вимог у зв'язку з недоліками товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку. Оскільки позивач дізнався про недоліки проданого товару 25 квітня 2017 року, на думку відповідача, строк позовної давності закінчився 25 квітня 2018 року. Також представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.69-70) та письмові пояснення по суті справи, також долучені до матеріалів справи, в яких зазначено, що викладені позивачем факти не відповідають дійсності, оскільки згідно наряду-замовлення від 25 квітня 2017 року, позивач звернувся до СТО відповідача для діагностики ходової частини, під час якої було виявлено відхилення встановлення кутів коліс, та повідомлено позивача про необхідність заміни балки задньої підвіски, крім того, самим позивачем в позовній заяві зазначено, що при розрахунку розміру неустойки, остання обчислюється ним саме з 25 квітня 2017 року ним розраховується. Тому відповідач просить застосувати до позовних вимог про стягнення збитків та моральної шкоди строк позовної давності та відмовити в задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з встановленим ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3 ст.12 та частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 06 липня 2016 року між ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №264 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язався поставити та передати у власність покупця новий автомобіль SUZUKI VITARA 1.6L 4WD GL+5MT, колір бежевий (А9N), кузов [NUMBER], а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору - за ціною 509000,00грн., у тому числі ПДВ 84833,33грн. Строк поставки товару до 22 липня 2016 року. (а.с.14-18) Згідно визначеного п.4.1 Договору порядку розрахунків та на підставі виданого продавцем 06 липня 2016 року рахунку на оплату №336 (а.с.19), позивачем 06 липня 2016 року було сплачено за автомобіль 5000,00грн. та 26 липня 2016 року - 504000,00грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.19-а) Також 26 липня 2016 року між сторонами було підписано Акт приймання - передачі автомобіля, що не заперечується сторонами. 27 липня 2016 року проведена державна реєстрація автомобіля SUZUKI VITARA, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], за [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.13) В реєстраційному листі продажу автомобіля (а.с.20) [PERSON] своїм підписом, поставленим 26 липня 2016 року, підтвердив, що під час передачі автомобіля йому були в повному обсязі роз'яснені терміни та умови гарантії на автомобіль, а також його обов'язки та відповідальність щодо експлуатації і термінів проведення регламентного обслуговування автомобіля. Автомобіль був ним оглянутий та перевірений. Йому були продемонстровані органи керування і пояснено їх призначення. Інструкцію з експлуатації отримав. Претензій до автомобіля та подавця не має. Йому надана усна та письмова необхідна, доступна, своєчасна і достовірна інформація про автомобіль, а також надано можливість негайно одержати інформацію, що забезпечило можливість його свідомого і компетентного вибору даного автомобіля. Згідно п.7.1 Договору, продавець гарантує, що автомобіль відповідає якості заводу-виробника, що визначені в експлуатаційних документах, діючим в Україні нормам та стандартам, про що продавець має сертифікат відповідності, а також умовам цього договору. У відповідності до положень п.п.7.2.-7.3. договору, продавець приймає на себе зобов'язання здійснити перепродажну підготовку автомобіля. Обсяг робіт з перепродажної підготовки визначено заводом-виробником і міститься у відповідних нормативних (експлуатаційних) документах. Подальше регулярне технічне обслуговування автомобіля в межах гарантійного терміну експлуатації здійснюється на загальних засадах на підставі окремих звернень покупця на сервісні центри авторизованих дилерів компанії «SUZUKI». Умовою виконання своїх гарантійних обов'язків продавцем є дотримання покупцем вимог, викладених в Сервісній книжці. Гарантія компанії «SUZUKI» на автомобіль, проданий за цим договором, становить 36 місяців або 100000км, що настане раніше з дати продажу першому власнику за умови обслуговування автомобіля на СТО ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» або в сервісних центрах авторизованих дилерів компанії «SUZUKI». Підпунктом 7.8. договору визначено, якщо у продавця чи офіційного дилера є в наявності відповідні запасні частини на складі, продавець зобов'язується здійснити заходи щодо гарантійного ремонту товару у найкоротшій розумний строк. Але в будь-якому випадку заміна дефективної деталі (вузла, агрегату чи іншого елементу) та/або усунення недоліків товару має бути здійснено продавцем чи дилером у строк, що не перевищує 60 робочих днів, сплив якого починається від дати пред'явлення вимоги про усунення недоліків. Як убачається з відміток про проведення гарантійного ремонту, відображених в Сервісній книжці автомобіля позивача (а.с.31-зворот) та нарядів замовлень щодо автомобіля SUZUKI VITARA, державний реєстраційний номер [NUMBER], які згідно їх змісту є також актами виконаних робіт та відмітку про те, що власник (замовник) претензій не має, були проведені, серед іншого, наступні роботи: - 25 квітня 2017 року - передня та задня підвіски кути встановлення коліс, діагностика ходової частини (а.с.32). При цьому замовлення на ремонт автомобіля №МІ012805 (а.с.71-74) містить рекомендацію майстра зміни про те, що кут сходження заднього правого колеса за межами норми та підтверджена необхідність подстановки балки задньої підвіски (а.с.72). Підпис позивача на даному документі засвідчує те, що замовник з роботами ознайомлений, претензії відсутні; - 31 січня 2018 року - заміна задньої балки з шинами (а.с.33); - 28 лютого 2018 року - розвал/сходження, перевірка та регулювання (а.с.34); - 15 травня 2018 року - міст задній - заміна (проведена заміна задньої балки) (а.с.35). Як убачається з усіх вказаних вище нарядів-замовлень та замовлення на ремонт, ремонтні роботи були виконані в той же день що і оформлено замовлення. Також в матеріалах справи наявні надіслані позивачем [PERSON] на адресу відповідача ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС», лист від 07 травня 2018 року, згідно змісту якого позивач просить замінити придбаний автомобіль, як товар неналежної якості, на аналогічний товар належної якості (а.с.36-39), а також претензії від 21 травня 2018 року (а.с.40-43) та від 30 травня 2018 року (а.с.44-47), в яких позивач викладає до ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» вимоги аналогічні тим, що містить позовна заява щодо безоплатної заміни двох комплектів гуми, виплати неустойки та відшкодування моральної шкоди. Закон України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон)регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів (ст.2 Закону). Частиною 1 ст.8 Закону, яка кореспондується з частинами 1, 2 ст.678 ЦК України, визначено, що споживач у разі придбання ним товару неналежної якості має право: У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), абофальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Частиною 3 ст.678 ЦК визначено, якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару. При цьому, згідно частини 3 ст.8 Закону, вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що недолік, виявлений в придбаному автомобілі, є істотним, однак в розрізі даного спору, визначені пунктами 1 та 2 абзацу другого частини 1 ст.8 Закону вимоги позивачем не заявлені, вимога про заміну автомобіля на аналогічний товар належної якості викладена лише в листі [PERSON] на адресу ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» від 07 травня 2018 року, після чого відповідачем 15 травня 2018 року була проведена заміна задньої балки, що підтверджується нарядом-замовленням (а.с.35) та визнається сторонами. Пунктом 12 ст.1 вищезазначеного Закону визначено термін істотного недоліку як такого недоліку, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором; Однак, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд в даному випадку не надає оцінку тому, чи є виявлений в автомобілі недолік істотним, як і тому, чи надані стороною позивача на підтвердження даної обставини належні, допустимі та достатні докази. Згідно ч.13 ст.8 Закону, вимоги, встановлені частиною першою цієї статті щодо товарів, виготовлених за межами України, задовольняються за рахунок продавця (імпортера). Разом з тим, судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач скористався визначеним пунктом 2 абзацу 1 частини 1 ст.8 Закону правом на безоплатне усунення недоліків товару. Однією з вимог позовної заяви є стягнення неустойки за затримку усунення недоліків автомобіля, як це передбачено частиною 9 ст.8 Закону. Так, відповідно до вказаної частини статті Закону, при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Як вже зазначалося вище, статтею 8 Закону передбачено право споживача у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків товару безоплатного їх усунення в розумний строк. При цьому, пунктом 20 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України від 29.12.2004 № 721 (далі - Порядок) визначено, що у разі виявлення у процесі експлуатації ДТЗ недоліку або істотного недоліку Споживач має право звернутися до Виконавця на один з пунктів сервісної мережі, зазначених у Сервісній книжці, за власним вибором. Підставою для розгляду вимоги Споживача щодо виконання гарантійного ремонту ДТЗ є письмова заява Споживача, що складається у довільній формі та має містити опис недоліку, з приводу якого звертається Споживач, а також вимоги Споживача. Пунктом 23 Порядку встановлено, що граничний термін виконання гарантійного ремонту ДТЗ складає чотирнадцять днів. Інший термін має бути узгоджений сторонами. За кожний день затримки усунення недоліків понад граничний або узгоджений термін Виконавець сплачує Споживачеві неустойку в розмірі, визначеному Законом України «Про захист прав споживачів» або заздалегідь узгодженому сторонами. Пунктом 25 Порядку встановлено, що документом, який підтверджує передавання ДТЗ на гарантійний ремонт, є наряд-замовлення. Споживач підписом у наряді-замовленні погоджує обсяги та терміни виконання гарантійного ремонту. Згідно пункту 26 Порядку передбачено, що після виконання робіт із гарантійного ремонту Виконавець робить відмітку в Сервісній книжці про проведення гарантійного ремонту із зазначенням номера й дати оформлення наряду-замовлення, згідно з яким було виконано гарантійний ремонт. Споживач підписом у наряді-замовленні підтверджує виконання гарантійного ремонту, перевірку відповідності ДТЗ вимогам нормативних документів в частині виконаних робіт, укомплектованості та отримання ДТЗ. Другий примірник наряду-замовлення передається Споживачеві. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Отже, на підставі належним чином досліджених наявних в матеріалах справи доказів та виходячи з встановлених на їх підставі судом фактичних обставин справи, що стосується вимог позову про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо порушення строків усунення недоліків в роботі автомобіля та про стягнення з відповідача на користь позивача 1% вартості товару за період з 25 квітня 2017 року по 15 травня 2018 року за кожен день затримки усунення недоліків, з урахуванням зменшення позовних вимог, - неустойки в розмірі 200000,00грн., суд не вбачає визначених законом підстав для задоволення даних позовних вимог, виходячи з наступного. Так, згідно Порядку підставою для розгляду вимоги споживача щодо виконання гарантійного ремонту ДТЗ є письмова заява споживача, що складається у довільній формі та має містити опис недоліку. Такою заявою фактично є надісланий позивачем 07 травня 2018 року на адресу відповідача лист з вимогою про заміну товару неналежної якості (а.с.56-39). А згідно наряду-замовлення, що є документом, який підтверджує передавання ДТЗ на гарантійний ремонт, автомобіль було передано на ремонт до СТО відповідача 15 травня 2018 року, цього ж дня були виконані роботи по заміні задньої балки та транспортний засіб повернуто позивачеві. При цьому, замовник [PERSON] підписом у наряді-замовленні підтвердив виконання гарантійного ремонту та відсутність претензій до якості виконаних робіт. При цьому, слід зауважити, що системний аналіз Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України від 29.12.2004 № 721 в сукупності з аналізом положень Закону України «Про захист прав споживачів», дає підстави для висновку про те, що визначений законодавцем 14-денний строк, як і визначений умовами Договору 60-денний строк на усунення недоліку є строком, сплив якого починається від дати пред'явлення вимоги про усунення недоліку (заяви споживача) і закінчується датою повернення замовнику відремонтованого товару. В даному випадку, згідно рекомендованого повідомлення про вручення (а.с.39), лист позивача з вимогою був отриманий відповідачем 10 травня 2018 року і вже 15 травня 2018 року було проведено роботи по заміні задньої балки. Тобто, недолік усунуто в 5-ти денний строк. При цьому одиничні обстеження автомобіля та ремонтні роботи, проведені 25 квітня 2017 року, 19 жовтня 2017 року, 31 січня 2018 року та 28 лютого 2018 року (а.с.31-зворот, 32, 33, 34), навіть якщо в деяких випадках ремонт проводився щодо тих самих деталей та/або вузлів, агрегатів, не може свідчити про те, що ремонтні роботи автомобіля тривали весь цей період - з 25 квітня 2017 року по 15 травня 2018 року, як на цьому наполягає позивач. Що стосується вимоги позову про зобов'язання відповідача виплатити позивачеві грошову компенсацію за два повних комплекти шин в розмірі 35464,00грн., суд також приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної вимоги, виходячи з того, що в порушення вимог ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не надано жодного доказу в розумінні ст.ст.76-80 цього Кодексу на підтвердження того,що передчасний знос коліс шин взагалі мав місце, що він стався внаслідок неналежної якості придбаного у відповідача автомобіля, а також на підтвердження ступеню такого зносу через недоліки придбаного товару. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що вартість однієї шини становить 4433,00грн., як про це зазначено в позовній заяві. Більше того, як убачається з матеріалів справи, несправною була задня балка, що жодним чином не могло впливати на передчасну чи нерівномірну зношуваність передніх шин. Доказів протилежного суду також не надано. При цьому слід зауважити, що 31 січня 2018 року СТО відповідача за власний рахунок здійснило заміну задніх шин вартістю по 3694,86грн. кожне. Вимога позовної заяви щодо відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої ст.22 Закону Украї ни „Про захист прав споживачів" при задоволенні позовних вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В той же час, що стосується вимог Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідно до п.5 ст.4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законом. За ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення особистих потреб. Продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Також, положеннями статті 16 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу відповідно до статті 711 Цивільного кодексу України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару неналежної якості, відшкодовується продавцем або виготовлювачем товару відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Законом України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" N 3390-VI від 19.05.2011, яким внесено зміни в положення пункту 5 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів", що передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), визначено термін такої шкоди - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Отже, законом передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), тільки за умови, що така шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть у зв'язку з придбанням товару неналежної якості. Як розяснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону «Про інформацію», ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права»; - при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як на підставу стягнення на користь позивача моральної шкоди позивач посилається в позові на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що у разі задоволення вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки вимога позову про стягнення моральної шкоди є похідною від заявлених у позові вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо порушення строків усунення недоліків в роботі автомобіля та про стягнення з відповідача на користь позивача 1% вартості товару за період з 25 квітня 2017 року по 15 травня 2018 року, як неустойки в розмірі 200000,00грн, в задоволенні яких судом відмовлено, відсутні й підстави для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди. Крім того, пунктом 5 чапстини1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, серед іншого, на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Таким чином, стягнення моральної шкоди на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» можливо лише у вказаному випадку. Закон не містив та не містить на даний час підстав для стягнення моральної шкоди у разі несвоєчасного виконання зобов'язання по гарантійному ремонту автомобіля. Крім того, правовими підставами позову в частині стягнення моральної шкоди, в позовній заяві також вказані положення статей 23, 1167 ЦК України. Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України). Згідно частини 2 вищевказаної статті, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз'яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення моральної шкоди позивач посилається на продаж автомобіля неналежної якості, затримку усунення недоліків, а також на те, що позивачем було понесено витрати на організацію усунення недоліків (втрати на бензин та денної заробітної плати). Крім того, позивач зазнав моральних втрат у зв'язку з витраченням коштів на придбання неякісного товару, обмеженням поїздок, позивачем витрачені час та додаткові кошти для вирішення проблеми, необхідність контролю за станом автомобіля. Через переживання за стан автомобіля, позивач та його сім'я зазнали негативних емоцій, позивач був змушений скасовувати плани. Наведене порушило режим сну та відпочинку, викликало стрес, нервування, необхідність складання претензії, позовної заяви, відстоювання законних прав. Втрата впевненості в автомобілі також призвело до погіршення самопочуття, порушення сну, відпочинку, появи дратівливості, безсоння, тривоги, депресивного стану. Однак, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, в порушення вимог ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, які б підтвердили будь-яке з викладених у позовній заяві негативних явищ, а саме, що придбанням автомобіля неналежної якості, затримкою усунення недоліків йому спричинено моральну шкоду, а також на підтвердження обмежень поїздок, зазнання негативних емоцій переживанням за стан автомобіля, необхідність скасування планів, порушення, у зв'язку з цим, режиму сну та відпочинку, стресу, нервування, погіршення самопочуття через втрату впевненості в автомобілі, а також з цих причин появи дратівливості, безсоння, тривоги, депресивного стану, суду стороною позивача надано не було, а необхідність контролю за станом автомобіля є обов'язком власника. Що стосується тверджень позивача про понесення ним витрат на організацію усунення недоліків (втрати на бензин та денної заробітної плати), зазнання ним моральних втрат у зв'язку з витраченням коштів на придбання неякісного товару, витрачанням часу та додаткових коштів для вирішення проблеми, необхідність складання претензії, позовної заяви, відстоювання законних прав, то вказані обставини не є моральною шкодою в розумінні ст.23 ЦК України. Майнові витрати не є складовою моральної шкоди, як і право особи на захист своїх прав у суді. Як роз'яснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Представником відповідача подані до суду заяву про застосування строків позовної давності, однак враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог через їх недоведеність, суд не наводить обґрунтування щодо наявності чи відсутності підстав для відмови в позові з причин пропуску строків позовної давності. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного, ст. ст. 626, 627, 655, 674-676, 678, 708 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 8, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України від 29.12.2004 № 721

Outcome: dismissed