Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. Уточнивши позовні вимоги, в останній редакції позову, Позивач зазначила, що виховує дитину [PERSON] [INFO], яка з 2010 року відвідує дитячий садок № 116 за адресою: м. Кривий Ріг, по вул. Лісового, б. 17А. Так, 08 квітня 2014 року о 16 год. 20 хв., коли Позивач прийшла забрати дитину з дитячого садку, її донька - [PERSON] розповіла їй, що грала з хлопчиком [PERSON], якій зробив їй укол шприцом. При цьому Позивач замітила на правій внутрішній стороні долоні доньки подряпину, а також донька показала їй на середньому пальці першої фаланги на зовнішній стороні долоні правої руки слід від уколу. На запитання Позивача до вихователя дитячого садочку, остання пояснила, що дійсно вихователька знайшла шприц, однак дітям його не давала, а викинула за огорожу. А також зазначила, що діти вигадали про укол, а на руці її дитини [PERSON] звичайна подряпина. Позивач звернулася до медичного центу, щоб здати аналізи доньки, результати аналізів були позитивні, однак їй повідомили, що аналізи доведеться здавати протягом шести місяців, оскільки інкубаційний період СНІДу становить 6 місяців і хвороба може зявитись протягом цього часу. Після вказаної події Позивач регулярно перевіряє доньку в спеціалізованих медичних закладах, також донька проходить профілактичне лікування на що витрачається багато коштів. Крім того, за весь цей час Позивач переносить великі моральні страждання, оскільки її донька ще занадто мала та неможливо спрогнозувати чи буде вона здорова взагалі. У звязку з чим Позивач просить суд визнати поведінку відповідальних осіб КДЗ № 116 відділу освіти Виконкому Довгинцівської районної у місті ради протиправною і винною, яка полягає у бездіяльності та нездійсненні належного нагляду за малолітніми дітьми в момент заподіяння шкоди та безвідповідальному ставленні до їх виховання, що призвело до нанесення шкоди здоровю малолітній особі. А також стягнути з відповідача [PERSON] міської ради, співвідповідачів КДЗ № 116 відділу освіти Виконкому Довгинцівської районної у місті ради, Виконкому Довгинцівської районної у місті ради солідарно на користь Позивча матеріальної шкоди, 20000,00 грн. моральної шкоди завданої діями (бездіяльністю) [PERSON], директора дитячого садка № 116 відділу освіти виконкому Довгинцівської районної у місті ради та понесені судові витрати по справі. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача КМР - [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти позову в повному обсязі та зазначила, що Комунальний дошкільний навчальний заклад №116 загального розвитку знаходиться в управлінні уповноважених органів виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради. Несе самостійно відповідальність за своїми зобовязаннями. Безпосереднє керівництво роботою Комунального дошкільного навчального закладу № 116 загального розвитку, у відповідності до п. 8.1 Статуту, здійснює його завідуючий. Крім того, професійна діяльність вихователів дошкільного закладу №116 врегульована Посадовою інструкцією №9, затвердженою завідуючою КДНЗ №116 [PERSON] наказом №29 від 17.12.2008 року. Пунктом 3.1 та п. 5.3 зазначеної Інструкції вихователь несе повну відповідальність за охорону життя і здоров"я дітей своєї вікової групи згідно зі Статутом ДНЗ. У звязку з чим вважає, що в діях [PERSON] міської ради відсутня жодна із ознак, що має бути встановлена для вирішення питання стягнення моральної шкоди та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог до міської ради в повному обсязі. Представник співвідповідача - КДНЗ № 116 відділу освіти виконкому Довгинцівської районної у місті ради міста [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] - адвокат [PERSON] також заперечував з приводу заявлених позовних вимог, зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними, тому не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не обґрунтована потреба у здійсненні медичного обстеження дитини на наявність ВІЛ-інфікування, а також необхідність придбання противірусних засобів, та ляльки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість доводів кожної сторони, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, і це ніким не оспорюється, що донька Позивача [PERSON] відвідує дитячий садок № 116 відділу освіти виконкому Довгинцівської районної у місті ради міста [PERSON]. Судом встановлено, що 08 квітня 2013 року на майданчику групи № 12 КДНЗ № 116 під час навчально-виховного процесу з дитиною [PERSON] стався нещасний випадок. Наказом № 49 призначено і затверджено комісію з розслідування вказаного нещасного випадку та за результатами розслідування за халатне відношення до посадових обовязків, незадовільне виконання інструкції з безпеки життєдіяльності дітей винесено догану [PERSON] вихователю групи № 12. Також за незадовільний контроль виконання інструкції з безпеки життєдіяльності учасників навчально-виховного процесу винесено догану старшим медичним сестрам [PERSON], [PERSON] (а.с.188-214). Згідно довідки № 001625, 08 квітня 2013 року [PERSON] була надана допомога з приводу колотості на руці (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було направлено на предмет визначення характеру тяжкості тілесних ушкоджень, можливості зараження інфекційними хворобами (а.с.9). Відповідно до висновку спеціаліста № 766 від 09 квітня 2013р. у [PERSON] [INFO] з урахуванням даних медичної документації виявлено ушкодження у вигляді крапково шкіряної ранки яке виникло від дії колючого предмету. Давність його виникнення може відповідати строку вказаному обстежуваною. За своїм характером виявлене ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки (а.с.10). Відповідно до наданих Позивачем копій чеків, нею втрачено 1007,98 грн. на лікування малолітньої доньки [PERSON], та придбання ляльки у сумі 79,00грн. (а.с.14-16). Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"\~(зі змінами) роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За правилами ч.1\~ст.1199 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Таким чином, указана норма Закону дає підстави вважати, що в разі завдання шкоди малолітній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодуванню підлягають лише фактичні витрати. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як судом було раніше встановлено, причиною отримання легких тілесних ушкоджень [PERSON] стало халатне відношення до посадових обовязків [PERSON] вихователю групи № 12, а також незадовільний контроль виконання інструкції з безпеки життєдіяльності учасників навчально-виховного процесу медичними сестрами [PERSON], [PERSON] КДНЗ № 116 (а.с.206). Враховуючи, що малолітня [PERSON], 04 квітня 2013 року отримала легкі тілесні ушкодження на території майданчику групи № 12 КДНЗ № 116 під час навчально-виховного процесу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення матеріальної та моральної шкоди саме з юридичної особи - з Комунального дошкільного навчального закладу № 116 відділу освіти виконкому Довгинцівської районної у місті ради міста [PERSON]. При цьому, суд враховує, що правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи дошкільної освіти визначено Законом України "Про дошкільну освіту". Статтею 19 наведеного закону встановлено повноваження органів місцевого самоврядування в системі дошкільної освіти, що має в собі організаційні та розпорядчі ознаки, спрямовані на реалізацію державної політики у зазначеній сфері на відповідній території, розроблення і реалізації змісту дошкільної освіти, організацію наукового, програмно-методичного, кадрового і матеріального забезпечення діяльності педагогічних працівників та створення умов для одержання громадянами дошкільної освіти. Виконавчим комітетом [PERSON] міської ради 10.08.2011 року було прийнято рішення №271 «Про затвердження переліку підприємств, закладів та установ комунальної власності». Відповідно до якого, з метою подальшого впорядкування організації та ефективного управління діяльністю підприємств, закладів, установ комунальної власності міста відбулося затвердження переліку зазначених організацій, що знаходяться в управлінні уповноважених органів. Вищезазначеним рішенням визначено, що Комунальний дошкільний навчальний заклад №116 загального розвитку знаходиться в управлінні уповноважених органів виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради. Таким чином, специфічні функції у галузі дошкільної освіти, в тому числі щодо впорядкування організації та ефективного управління Комунальним дошкільним навчальним закладом №116, що відвідує донька позивача, органом самоврядування, в межах наданих законом повноважень, було делеговано відповідному виконкому районної у місті ради. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про дошкільну освіту" дошкільний навчальний заклад є юридичною особою і діє на підставі статуту. Згідно з пунктом 1.1 Статуту Комунального дошкільного навчального закладу №116 загального розвитку. Таким чином, наведений навчальний заклад є відокремленою юридичною особою, що відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України, несе самостійно відповідальність за своїми зобовязаннями (а.с. 61 зворот). Постановою Кабінету Міністрів України №305 від 12.03.2003 року "Про затвердження Положення про дошкільний навчальний заклад", а саме пунктом 37 визначено, що педагогічні працівники дошкільного навчального закладу зобов'язані, серед іншого: виконувати статут, правила внутрішнього розпорядку, умови трудового договору; забезпечувати емоційний комфорт та захист дитини від будь-яких дій, які шкодять її здоров'ю. Згідно з пунктом 2.2. Статуту КДНЗ №116 головним завданням закладу є, серед іншого, забезпечення психічного та фізичного здоров"я дітей. Між тим, Наказом Міністерства освіти і науки України від 30.12.1999 року №435 затверджено Орієнтовну інструкцію з безпеки діяльності працівників дошкільного навчального закладу під час навчально - виховного процесу. Згідно з пункту 1.8 наведеної Орієнтовної інструкції педагогічні працівники відповідають за життя і здоров"я вихованців групи. Пунктом 2.1.1 конкретно визначено, що педагогічні працівники зобов"язані оглянути ігрову кімнату чи ігровий майданчік з метою усунення виявлених небезпечних для дітей факторів та бути уважними до дітей- не залишати їх без нагляду (п. 3.1.2). Як встановлено судом, відділ освіти виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради видав Наказ від 29.08.2012 року №220 "Про організацію охорони праці та безпеки життєдіяльності в закладах освіти району на 2012/2013 рік", яким керівники закладів освіти були зобов'язані створити службу охорони праці, розробити конкретні заходи з безпеки життєдіяльності та охорони праці, проводити всі види інструктажів відповідно до видів робіт, організувати навчання працівників закладів освіти з питань життєдіяльності та охорони праці. Безпосереднє керівництво роботою Комунального дошкільного навчального закладу № 116 загального розвитку, у відповідності до п. 8.1 Статуту, здійснює його завідуючий (а.с.63). Крім того, завідуючий забезпечує виконання санітарно-гігієнічних та інших вимог щодо життя та здоровя дітей (п. 8.2 Статуту). А також, у відповідності до діючого законодавства, Наказом Відділу освіти виконкому райради від 01.09.2008 року №171 затверджено Інструкцію з охорони праці №1 для завідуючої дошкільним навчальним закладом №116, яка була отримана [PERSON], що підтверджує власноручний підпис на примірнику документу. Відповідно до Інструкції № 17 з безпеки та охорони життя для педагогічних працівників під час прогулянки на ігровому майданчику, ділянці, затвердженої завідуючою КДНЗ №116 [PERSON], педпрацівники зобовязані постійно щодня оглядати ділянку (п.І), під час прогулянки весь час тримати в полі зору всіх дітей (п. 5) та категорично забороняється залишати дітей без нагляду (п. 3) . Крім того, професійна діяльність вихователів дошкільного закладу №116 врегульована Посадовою інструкцією №9, затвердженою завідуючою КДНЗ №116 [PERSON] наказом №29 від 17.12.2008 року. Пунктом 3.1 та п. 5.3 зазначеної Інструкції вихователь несе повну відповідальність за охорону життя і здоровя дітей своєї вікової групи згідно зі Статутом ДНЗ. Також, відповідно до Наказу по КДНЗ № 116 № 39 від 28.02.2013 року "Про виконання Інструкції з охорони життя та здоров"я дітей і охорони праці співробітників на весняний період" вихователі несуть відповідальність за стан ігрових майданчиків, зобовязані не допускати ям, скла, гострих предметів, контролювати готовність майданчиків до робочого дня. Контроль за виконанням наведеного розпорядчого документу покладено на завідуючу КЛНЗ №116. Обовязок проводити щоденне прибирання території від сміття (п. 3.1) та не допускати появи на території і в павільйонах предметів, які б спричинили травмування дітей і дорослих (п. 3.6) покладено, в тому числі і на двірника КДНЗ №116, у відповідності до Посадової інструкції № 17 та інструкції № 47 б з охорони праці, затверджених завідуючою КДНЗ №116 [PERSON] У пункті 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від\~\~ 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~роз'яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті\~130,\~132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача - Комунального дошкільного навчального закладу № 116 відділу освіти виконкому Довгинцівської районної у місті ради міста [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоровя [PERSON] у розмірі 1007,98 грн. (одна тисяча сім грн. дев"яносто вісім коп.), та моральну шкоду, завдану ушкодженням здоровя [PERSON] у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн.), а врешті позовних вимог до цього відповідача відмовляє з підстав недоведеності. Підстав для стягнення витрат на придбання ляльки на суму 79,00грн. судом не встановлено, а позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв»язку між необхідністю придбання ляльки та ушкодженнями. Що стосується заявленого до відшкодування розміру моральної шкоди в 20000,00грн., на думку суд він є завищеним, необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи, вимогам розумності. Також, проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено в чому саме полягає невиконання відповідачами [PERSON] міською радою та Виконкомом Довгинцівської районної у місті ради обов'язків по забезпеченню безпечного перебування дітей у дитячому садочку. Крім того, з матеріалів справи не вбачається причинно-наслідкового зв'язку між певними діями (бездіяльністю) відповідачів КМР та виконкомом та спричиненні тілесних ушкоджень дитині, завдання Позивачу моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] міської ради та Виконкому Довгинцівської районної у місті ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, відсутні правові підстави, оскільки саме працівники дитячого закладу, в межах покладених на них обов'язків, несуть персональну відповідальність за безпеку життя і здоров'я дітей, які перебувають у них під наглядом, та в даному випадку вказані відповідачі є неналежними. Що стосується вимог про визнання відповідальних осіб КДЗ № 116 протиправною, то вони підлягають відхиленню, оскільки доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, та суд не може обирати спосіб захисту за позивача, що випливає зі змісту ст. 10, 11 ЦПК України. Неодноразово уточнюючи позовні вимоги, позивач не зазначила які сама на її думку відповідальні особи допустили винну та протиправну поведінку, що свідчить про відсутність предмету спору, тому в цій частині суд у позові також відмовляє. Відповідно до ч. 2\~ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial