Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про поновлення порушеного права - задоволено частково. Поновлено порушене право [PERSON] щодо користування належним їй майном, а саме 1/3 частиною будинку [ADDRESS] , шляхом забезпечення безперешкодного та вільного користування кімнатою (приміщенням 1-5) в будинку [ADDRESS] . Стягнуто із [PERSON] , на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. 23 квітня 2021 року представника позивача [PERSON] - адвокат Сулейманова М.І. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначила, що 19 квітня 2021 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було винесено рішення по справі №645/3042/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поновлення порушеного права, відповідно до якого поновлено порушене право [PERSON] щодо користування належним їй майном, а саме 1/3 частиною будинку [ADDRESS] , шляхом забезпечення безперешкодного та вільного користування кімнатою (приміщенням 1-5) в будинку [ADDRESS] , а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840 грн. 80 грн. У судовому засіданні 19.04.2021 року представником позивача було заявлено про те, що нею буде подано заяву про додатковий розрахунок судових витрат, що відповідає вимогам ч.8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 6 даного Договору, оплата за поточну роботу здійснюється в готівковій та/або безготівковій формі виходячи з завдання протягом 3 днів з дня виставлення рахунку, відповідно до Завдання узгодженого Сторонами. Відповідно до п. 3.3 Договору передбачено, що завершення надання послуг визначається датою підписання Звіту про приймання-передавання наданих послуг та/або передаванням Клієнту оригіналів відповідних документів. На підтвердження виконання послуг з надання професійної правничої допомоги [PERSON] , Адвокатським об`єднанням "Колегія адвокатів України" та Клієнтом [PERSON] були підписані Звіти про надання професійної правничої допомоги, а саме: відповідно до Звіту №1-1 від 04.03.2020 року [PERSON] надано послуги на суму 2500 грн.; відповідно до Звіту №5 від 31.07.2020 року - на суму 750 грн.; відповідно до Звіту №6 від 22.10.2020 року - на суму 1500 грн.; відповідно до Звіту №9 від 19.04.2021 р . - на суму 1500 грн. Так, розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем [PERSON] складає 6250 грн. Оплата [PERSON] даних послуг підтверджується розрахунковим чеком №35 від 02.03.2020 р. та меморіальним ордером від 21 квітня 2021 року. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Сулейманова М.І. не з`явились, від Сулейманової М.І. надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без її участі та без участі позивача. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували щодо заяви про ухвалення додаткового рішення. Адвокат Киричко Л.С. зазначила, що долучений договір про надання правової допомоги підписаний [PERSON] , згідно п. 4.1 договору вбачається, що адвокатське об"єднання має право доручити третім особам виконання певних зобов"язань, але такого доручення у адвоката Сулейманової М.І. не має, суду доручення не було надано. Крім того зазначила, що до матеріалів справи долучено чек про отримання від [PERSON] 5000 грн., а адвокат просить стягнути 6250 грн., не зрозуміло з яких саме підстав. Щодо звітів, зазначила, що в них зазначено якого числа приймала адвокат участь в судових засіданнях, а згідно п. 6.1 договору повинно бути зазначено кількість годин, у зв"язку з чим не можна вважати, що звіт відповідає вимогам договору про надання правової допомоги, а тому у задоволенні заяви Сулейманової М.І. про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити. Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правничу допомогу регламентовано у ст. 137 ЦПК України. Згідно положень ч. ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Сулейманова М.І. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № 01-2/33/КАУ від 02 березня 2020 року, повноваження адвоката також підтверджено ордером серія ХВ № 000549 від 02.07.2020 року. Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] зазначила, що у неї є представник, який надає правову допомогу, послалася на укладений договір і зазначила, що остаточний розрахунок із підтвердженням витрат на професійну правничу допомогу зобов`язалась надати до закінчення розгляду справи по суті. Разом з тим, в якості судових витрат позивач у своїй позовній заяві на підставі п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомила, що понесені нею орієнтовні судові витрати становлять 840,80 грн. - сплата судового збору, 2500 грн. - оплата за складання зустрічної позовної заяви, хоча в провадженні суду не було зустрічної позовної заяви. Згідно меморіального ордеру № @2PL290005 від 21.04.2021 року позивач, через відділення АТ КБ "Приват Банк" сплатила адвокату за надання правової допомоги 1500 грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду також були надані Звіти до Договору про надання правової допомоги, а саме Звіт № 1-1 від 04.03.2020 року про сплату за складання зустрічної позовної заяви в розмірі 2500 грн., звіт № 5 від 31.07.2020 року на суму 750 грн. за участь у справі 03.07.2020 року в розмірі 500 грн., хоча в зазначений день представником позивача була подана заява про проведення засідання у її відсутності, а також за участь у судовому засіданні 31.07.2020 року по розгляду справи про розірвання договору про порядок користування та володіння спільним майном, тобто іншої справи, в розмірі 250 грн.. Також було надано звіт № 6 від 22.10.2020 року на суму 1500 грн. за участь в судовому засіданні протягом 3 годин, хоча згідно журналу судовому засіданні - воно тривало 2 години. Також було надано Звіт № 9 від 19.04.2021 року на суму 1500 грн. за участь в судовому засіданні протягом 3 годин, хоча згідно журналу судового засідання воно тривало 1,5 години. В підтвердження отримання грошових коштів суду була надана копія розрахункового чеку № 35 про отримання адвокатом грошових коштів в розмірі 5000 грн., який не має необхідних реквізитів, зокрема печатки Адвокатського об"єднання. До зазначених документів суд відноситься критично та не приймає їх в якості доказів підтвердження виконаної роботи та сплати за неї, крім копії меморіального ордеру № @2PL290005 від 21.04.2021 року за яким позивач, через відділення АТ КБ "Приват Банк" сплатила адвокату за надання правової допомоги 1500 грн., тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву частково. Оскільки відповідачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги в сумі 1500 грн., тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн.

Outcome: partial