Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, зазначивши, що 3 червня 2009 року близько 14 год. 30 хв. він, керуючи власним автомобілем ЗАЗ 110307 д/н [NUMBER], рухався по дорозі Стрий - Кіровоград в напрямку м. Хмельницького, в цей час назустріч в напрямку м. Тернопіль рухався автомобіль ВАЗ 21154 д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], цивільно-правова відповідальність котрого як власника цього транспортного засобу була застрахована ЗАТ «Страхова група «ТАС». З вини [PERSON] сталася ДТП, в якій було завдано шкоди здоров'ю позивача, а саме заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. [PERSON] було визнано Хмельницьким міськрайонним судом винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Позивач внаслідок ДТП отримав ІІ групу інвалідності, яку на даний час продовжено до 2015 року. При цьому позивач є суб'єктом підприємницької діяльності і його дохід, одержаний в попередньому господарському році до ДТП (за 2008 р.) становив 24835 грн. Після ДТП за характером та ступенем отриманих тілесних ушкоджень позивач був позбавлений можливості продовжувати підприємницьку діяльність, котрою займався до ДТП, внаслідок чого втратив дохід за період з 21.01.2010 р. по 21.01.2014 р. (48 місяців) на загальну суму 99340 грн. Вказану суму коштів просить стягнути з відповідачів в таких частках: 51000 грн. (в межах ліміту відповідальності згідно страхового поліса) - з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», а решту 48339 грн. - з [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і просить їх задовольнити, додатково пояснивши, що з 2002 року і до даного часу він зареєстрований приватним підприємцем, однак після ДТП став інвалідом, намагався знайти роботу, але не зміг. Не отримував з часу ДТП жодних доходів, окрім пенсії по інвалідності. Крім того, 4.12.2010 року від падіння він вдруге отримав перелом тієї ж ноги, котра була зламана під час ДТП. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і просить їх задовольнити в повному обсязі, уточнивши, що вони заявлені на підставі статті 1195 ЦК України. Додатково пояснив, що позивач до ДТП займався механічними роботами, котрими не взмозі займатися після ДТП, оскільки не може стояти, пересувається обмежено. До страхової компанії з тією вимогою, котра заявлена в позовній заяві по даній справі, позивач попередньо не звертався, оскільки перед тим звертався із заявами про інші види виплат, однак страхова компанія відмовила йому і здійснила виплати лише після їх присудження судом апеляційної інстанції, а тому щодо вимог у даній справі він вирішив звертатися одразу до суду, аби уникнути відмови страхової компанії і затягування часу. Про порушення свого права, котре просить захистити у даній справі, позивач дізнався півроку тому, після постановлення рішення Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/4408/13-ц, однак звертає увагу суду на те, що строки позовної давності в зазначеній категорії справ не застосовуються. В судовому засіданні представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» проти позову заперечив, вказавши, що ЗАТ "Страхова група "ТАС", правонаступником котрого є відповідач, в особі Тернопільської філії дійсно уклало Поліс №ВС/2372506 від 18.11.2008 р., за яким об'єктом страхування є цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника автомобіля ВАЗ-21154 1.6., держ. номер [NUMBER], за шкоду, яка може бути заподіяна життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації цього транспортного засобу. 03.06.2009 р. в Хмельницькій області в с. Малинівка відбулося ДТП внаслідок зіткнення автомобілів за участю [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ-21154 1.6, держ. номер [NUMBER]. Згідно п. 2 Полісу ліміт відповідальності становить 51000,00 грн. і АТ "СГ "ТАС" (приватне) сплатила позивачу по рішенню суду загальну суму 23920,50 грн. страхового відшкодування, тому вимогу позивача щодо відшкодування йому всієї суми ліміту вважає незаконною. Крім того, позивач не подавав до страхової компанії заяву про виплату вказаної суми страхового відшкодування. В судове засідання 24.04.2014 року представник відповідача не з'явився, про час та місце його проведення був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв, за таких обставин та враховуючи, що свою позицію у справі відповідач висловив, суд вважає за можливе розгляд справи закінчити у його відсутність. В судовому засіданні співвідповідач [PERSON] проти позову заперечив, вважає, що все присуджене судом він вже сплатив позивачеві і у нього відсутні інші підстави будь-що йому сплачувати. В судовому засіданні представник співвідповідача проти позову заперечив і просить в його задоволенні відмовити. Заявив про пропуск позивачем строку позовної давності без поважних причин, вважаючи, що трирічний строк позовної давності розпочався з 02.12.2009 р. (після вироку суду щодо співвідповідача у справі), сплинув 02.12.2012 року, тоді якпозивач звернувся до суду з позовом про стягнення втраченого доходу 01.02.2014 року. Крім того, позивачем не доведено, що саме внаслідок ДТП, яка мала місце 03.06.2009 р., йому було встановлено МСЕК ІІ групу інвалідності; йому потрібно було звернутися в СГ «ТАС» для виплати відшкодування, проте він не заявляв вимог до страхової компанії про відшкодування йому втраченого доходу. [PERSON] вже поніс відповідальність за скоєну ним ДТП, між ним і позивачем немає жодних договірних правовідносин. Звертає увагу суду на те, що автомобіль позивача не є ліцензованим транспортним засобом для здійснення пасажирських перевезень, не використовується як таксі, не відображається у Державній податковій службі як основний засіб для здійснення підприємницької діяльності позивача та не знаходиться у нього на балансі відповідно до податкового законодавства та правил ведення бухгалтерського обліку, позивачем не подані до суду укладені договори із його контрагентами, які позивач мав виконати в день, коли відбулася ДТП, у справі відсутні документи, які вказують, що теперішній стан його здоров'я унеможливлює надання послуг по зварюванню, в позивача немає медичних висновків, що йому взагалі заборонено працювати, а тому всі вимоги позивача щодо стягнення із [PERSON] втраченого доходу вважає безпідставними. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 2.12.2009 року, копія котрого наявна в матеріалах справи, встановлено, що 03.06.2009 року близько 14 год. 30 хв. [PERSON], керуючи власним автомобілем ВАЗ 21154, д/н [NUMBER], рухаючись по дорозі Стрий - Кіровоград - Знам'янка зі сторони м. Хмельницький в напрямку м. Тернопіль, на 148 км + 50 м в порушення Правил дорожнього руху виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110307, д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що потягли тривалий розлад здоров'я, а саме закритий багатовідламковий перелом середньої третини та внутрішньо-суглобовий перелом внутрішньої кісточки великогомілкової кістки, подвійний перелом нижньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки, забійну рану правого колінного суглобу. Зазначеним вироком [PERSON] за вказаними фактами був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника транспортного засобу, за участю якого скоєно ДТП, на момент ДТП була застрахована ЗАТ «СГ «ТАС» згідно полісу № ВС/2372506 від 18.11.2008 року, копія котрого наявна у справі, в якому ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, на одного потерпілого було визначено в розмірі 51000 грн., за шкоду, заподіяну майну, на одного потерпілого - 25500 грн., франшиза - нуль. Як вбачається з епікризу та листків непрацездатності, копії котрих наявні в матеріалах справи, з приводу отриманих в ДТП переломів позивач знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Хмельницької міської лікарні з 3.06.2009 року по 15.06.2009 року, 9.06.2009 року ушкоджену ногу було прооперовано; перебував на стаціонарному лікуванні в період з 15.06.2009 року до 18.06.2009 року, на амбулаторному лікуванні - в період з 19.06.2009 року по 29.09.2009 року, а також з 31.12.2009 року по 21.01.2010 року, тоді ж - 20.01.2010 року - був направлений на МСЕК і 21.01.2010 року йому було присвоєно ІІ групу інвалідності на строк до 01.02.2011 року, про що свідчить довідка серії МСЕ № 184026, копія котрої наявна у справі. До дати повторного переогляду, 04.12.2010 року від падіння позивач знову отримав перелом тієї ж ноги, котра була зламана під час ДТП, що вбачається із записів історії захворювання (п. 11) направлення на медико-соціальну експертну комісію від 15.01.2013 року, копія котрого наявна у справі, та стверджується самим позивачем. Після цього позивачеві було продовжено ІІ групу інвалідності до 28.02.2012 року, потім - до 28.02.2013 року і згодом - до 28.02.2015 року, що вбачається із довідки Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницький від 23.03.2010 року, пенсійного посвідчення позивача № [NUMBER] серії [NUMBER], пенсійного посвідчення позивача № [NUMBER] серії [NUMBER], копії котрих наявні в матеріалах справи. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 6.07.2010 року (в частині, залишеній без змін після апеляційного перегляду справи) позивачеві було присуджено з ПрАТ «СГ «ТАС» 2550,00 грн. моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та 17832,00 грн. шкоди, завданої пошкодженням автомобіля. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 12.10.2010 року позивачеві було присуджено з [PERSON] 20000 грн. моральної шкоди, котру останнім було сплачено в повному обсязі, що сторони визнають. На відшкодування завданих позивачеві моральних, матеріальних збитків та витрат на лікування ПрАТ «СГ «ТАС» було виплачено позивачеві страхове відшкодування: 14.07.2010 року - 5833,50 грн. витрат на лікування (добровільно), 24.11.2010 року - 2550,00 грн. моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я (на виконання рішення суду), 27.12.2010 року - 17832,00 грн. шкоди, завданої пошкодженням автомобіля (на виконання рішення суду), що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями та не оспорюється ніким із сторін. До даного часу позивачеві не присуджувалось і не виплачувалось будь-яких коштів в порядку відшкодування доходу, втраченого внаслідок втрати працездатності. У відповідності до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. На момент ДТП позивач був зареєстрований як фізична особа - підприємець і за попередній до ДТП господарський рік його дохід від зайняття підприємницькою діяльністю (вид діяльності - загальні механічні операції) склав 24835,00 грн. Після ДТП і дотепер будь-якого доходу, окрім призначеної пенсії, позивач не отримував. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем внаслідок втрати від дії джерела підвищеної небезпеки, яким на достатній правовій підставі володів [PERSON], загальної працездатності було втрачено дохід від зайняття підприємницькою діяльністю, якою позивач займався до ДТП. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії [NUMBER], свідоцтвом про сплату єдиного податку від 1.07.2009 року, довідкою № 5062 Головного управління статистики в Хмельницькій області від 11.12.2007 року,звітом суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за четвертий квартал 2008 року від 12.01.2009 року, повідомленнями Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області від 15.08.2013 року та від 7.04.2014 року, наявними у справі, а також встановлено (в частині суми отриманого доходу за 2008 рік) рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30.10.2013 року у справі № 686/4408/13-ц між тими ж сторонами, котре набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, позивач набув право на відшкодування йому доходу, втраченого ним внаслідок втрати працездатності. У відповідності до ч. 1 ст. 1198 ЦК України, розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. 24835,00 грн. : 12 місяців = 2069,58 грн./міс. Період, за який слід виплатити вище вказаний втрачений дохід, - з 21.01.2010 року по 01.02.2011 року (10 днів січня 2010 року + 12 наступних місяців), тобто період, на який позивачеві вперше було встановлено другу групу інвалідності. За решту вказаного позивачем періоду позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки необхідного причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та продовженням після 1.02.2011 року групи інвалідності за наданими позивачем документами не простежується, так як вона продовжувалася з врахуванням отриманого позивачем 4.12.2010 року другого перелому тієї ж ноги, котру було ушкоджено в ДТП. Таким чином, відсутній необхідний причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями [PERSON] та неотриманням позивачем в період після 1.02.2011 року доходу, а тому до сплати позивачеві слід присудити втрачених дохід в сумі 25502,61 грн., розрахований наступним чином: (2069,58 грн./міс. х 12 міс.) + (2069,58 грн./міс. : 31 день х 10 днів) = 24835,00 грн. + 667,61 грн. = 25502,61 грн. У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому лише різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - в тому разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої нею шкоди. Однак обрахована судом сума втраченого доходу знаходиться в межах ліміту відповідальності за шкоду, завдану здоров'ю, визначеного в страховому полісі, в тому числі з урахуванням вже проведених ПрАТ «СГ «ТАС» виплат, а саме: ліміт відповідальності - 51000 грн., виплачено загалом за даним лімітом - 8383,50 грн. (різниця - 42616,50 грн.). При цьому співвідповідач заперечує проти стягнення втраченого позивачем доходу з нього. Таким чином, вище вказану суму втраченого доходу слід присудити позивачеві з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС», відмовивши в задоволенні позовних вимог до співвідповідача [PERSON] При цьому суд не бере до уваги заперечень відповідачів щодо того, що позивач не звертався попередньо до страхової компанії з заявою про виплату йому втраченого доходу, - оскільки відповідачем не надано доказів того, що це перешкодило йому переконатися, що ця подія є страховим випадком. Так, позивач вже раніше звертався з заявою до ПрАТ «СГ «ТАС» за цим же страховим випадком, йому проводилися інші виплати страхового відшкодування, крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30.10.2013 року у справі № 686/4408/13-ц була встановлена наявність підстав до стягнення сум втраченого доходу саме зі страхової компанії. Судом не беруться до уваги також посилання представника співвідповідача на пропуск позивачем строку позовної давності у даній справі, оскільки вимоги заявлені щодо відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, а тому позовна давність не поширюється на них в силу п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 993,99 грн. і від їх сплати позивач звільнений, а тому з підстав, передбачених ст. 88 ЦПК, вони підлягають присудженню в дохід держави пропорційно до задоволених вимог, тобто в сумі 255,03 грн. з ПрАТ «СГ «ТАС». На підставі наведеного та

Outcome: partial