Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

У березні 2017 року позивач ТОВ «Черемшина 2012» звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належить приміщення, загальною площею 5811 кв.м., які розташовані за адресою: м. Вишневе, вул. Червоноармійська, 5. У 2013 році з [PERSON] був укладений договір № 916 про оренду ліжко-місць в гуртожитку, за яким відповідач зобовязаний вносити оренду плату. Вказав, що такими діями відповідач порушує права позивача та в добровільному порядку не звільняє спірне приміщення, наявний борг не сплачений, тому є правові підстави для виселення відповідачів з кімнати гуртожитку. Тому позивач просив виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кімнати № 916, гуртожитку за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Освіти (Червоноармійська), 5, без надання іншого жилого приміщення в звязку із закінченням договору оренди, стягнути з відповідачів судові витрати. 23.05.2017 відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черемшина 2012", треті особи: [PERSON] Товариства з обмеженою відповідальністю "Черемшина 2012", треті особи: [PERSON],[PERSON], Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області, Громадська організація "Вишневий світанок", про зобов'язання надати інше житло придатне для постійного проживання, який обгрунтовував тим, що питання реалізації мешканцями гуртожитків конституційного права на житло регулюється Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 року. Відповідно до ч.І, 3 ст.1 цього Закону сфера його дії поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше 5 років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них, а [PERSON] зі своєю сімєю вже більше 5 років з 2002 року на законних підставах зареєстрована у гуртожитку за адресою: вул.Червоноармійська перейменовану на вул.Освіти, буд.№ 5, м.Вишневе, Києво - Святошинський район, Київської області та фактично проживає у житловій кімнаті № 509, яка згідно ст.1-1 вказаного Закону є окремим житловим приміщенням у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому, що перебуває в його відособленому користуванні. Про виділення жилого приміщення у відособлене користування свідчить запис у довідці без номеру про номер кімнати 316 у приватизації якої позбавили [PERSON] з своєю сімєю такого права, так як згідно п.1, ч.І ст.З ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» всі гуртожитки підлягали передачі у власність територіальних громад, але не до статутного капіталу створеного ТОВ «Черемшина 2012», а рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд, чого не сталося до теперішнього часу. Передача гуртожитку у власність територіальної громади м.Вишневе відповідно до ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» мало бути здійснено в строки, передбачені державною програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад, за яку відомо тільки Вишневої міської раді, яка в порушення цього Закону сприяла передачі вказаного гуртожитку не у власність територіальної громади м.Вишневе, а у приватну власність ТОВ «Черемшина 2012», що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вишневої міської ради № 3/08-2318 від 30.09.2013 року. 18.02.2016 року Вишнева міська рада VII скликання на VIII сесії прийняла рішення № 1-01/ VIII7-5 про перейменування вулиць міста Вишневе Києво - Святошинський район, Київської області, яким вулиці Червоноармійська присвоєна нова назва вулиця Освіти, але в документах ТОВ «Черемшина 2012» не вбачається інформація про внесення змін відповідно до вказаного рішення, що дає підстави вважати їх недійсними. Правове регулювання договорів оренди, найму та соціального найму житла має свої відмінності через належність права власності житлового фонду, межі нормативно-правового регулювання, субєктивний склад, строки дії, коло прав і обовязків, особливі підстави припинення та способи захисту, тому що твердження ТОВ «Черемшина 2012» про належність їм гуртожитку на праві приватної власності не відповідає дійсності. Однак невідомо з яких причин Вишнева міська рада не скористалася своїми повноваженнями прийняти рішення відповідно до п.1, ч.І ст.18 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» про прийняття у власність територіальної громади цього гуртожитку. Враховуючи викладені обставини виникшиго спору у житловій сфері передбачено ч.І ст.19 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», що забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм (їх сім'ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, тому всі обставини з доказами, які находяться в матеріалах справи, повністю спростовують вимоги позовної заяви ТОВ «Черемшина 2012, яка не підлягає задоволенню. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Також, відповідно до ст.132 ЖК України передбачено, що осіб, може бути виселено з гуртожитків лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Надаване громадянам у звязку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим ч.2 ст.144 цього Кодексу. Відповідно до ст.25 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». На підставі вищевикладеного, позивачка просила суд зобов'язати ТОВ «Черемшина 2012» забезпечити [PERSON] з своєю сімєю [PERSON] та малолітню дітину [PERSON] житлом придатного для постійного проживання, яке знаходитися в межах м.Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області. В судове засідання сторони не зявились, подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутності. Представник позивача за первісним позов в своїй заяві свій позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнити зустрічний. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації надіслав клопотання про слухання справи у його відсутності.Надіслали висновок про недоцільність виселення малолітнього [PERSON] з кімнати гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Представник третьої особи Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області подала заяву про слухання справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи та зібрані в ній докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 06.04.2013 ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать нежилі приміщення, загальною площею 5811 кв.м., які розташовані за адресою: м. Вишневе, вул. Червоноармійська, 5. 01.10.2013 між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] укладено договір про оренду ліжко-місць в гуртожитку № 916. Відповідно до п. 1 Договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування ліжко-місця для тимчасового проживання у гуртожитку за адресою Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Червоноармійська, 5, надалі гуртожиток, у кількості 3 л/м в кімнаті № 916. Пунктом 2 Договору визначено, що на виконання п. 1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування додатковий інвентар, обладнання та меблі, згідно переліку у Додатку 1 до Договору. Дія договору може бути достроково припинена за ініціативою орендаря, про що орендар має письмово повідомити орендодавця не менш ніж за 10 днів від дати розірвання договору (пункт 9.1. Договору). Згідно п. 5 Договору орендодавець має право, достроково припинити дію Договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених ст. 9.2 Договору. Відповідно до п. 9.3 Договору дострокове припинення (розірвання) Договору означає втрату права на проживання в гуртожитку, у звязку з чим орендар зобовязаний у триденний термін звільнити кімнату, повернути в належному стані прийняте майно та інвентар, повністю розрахуватись з орендодавцем за договором. Реєстрація не є підставою для визнання права на проживання в гуртожитку. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 року (п.13 Договору). Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Особливості правового регулювання найму (оренди) житла визначаються нормами статей 810, 812 ЦК України. За змістом статті 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Відповідно до частини першої статті 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Як випливає із системного аналізу статей 810, 812, 821 ЦК України положення зазначених норм матеріального права підлягають застосуванню виключно до правовідносин, що випливають з договору найму (оренди) житла. Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР). Так, згідно зі статтею 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, у якій особам у зв'язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа. Вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, суди повинні з'ясовувати, чи є гуртожитком будинок, приміщення в якому займає особа, зокрема: чи зареєстрований він як гуртожиток у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів; чи побудований будинок як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санітарно-епідеміологічної станції на його заселення як гуртожитку; чи видавався, відповідно до статті 129 ЖК Української РСР та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, ордер на зайняття особою жилої площі в гуртожитку, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу; чи укомплектований будинок (жиле приміщення) меблями, спеціальним устаткуванням, інвентарем, культурно-побутовими предметами, необхідними для проживання, занять і відпочинку громадян; чи є штати для обслуговування гуртожитку; як оплачується проживання тощо. Враховуючи вказані норми закону, позивачем не надано письмових належних та допустимих доказів того, що нежилі приміщення, загальною площею 5811 кв.м., які розташовані за адресою: м. Вишневе, вул. Червоноармійська, 5 є гуртожитком, оскільки відповідного дозволу санітарно-епідеміологічної станції на його заселення як гуртожитку надано не було, отже є незрозумілим з якого житлового приміщення хоче виселити відповідачів позивач за первісним позовом. В той же час судом не встановлено обовязку позивача за первісним позовом надати інше житлове приміщення позивачу за зустрічним позовом. Отже, зустрічний позов також не підлягає до задоволення. Крім того, представником позивача не надано суду доказів, що спірне приміщення входить до складу житлового фонду, а тому суд вважає, що спірні правовідносини не виникли із договору найму (оренди) житла, які регулюються Главою 59 ЦК України «НАЙМ (ОРЕНДА) ЖИТЛА». У відповідності до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За викладених обставин суд вважає позовні вимоги недоведеними в повному обсязі та такими, що не ґрунтуються на законі, і вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити. Оскільки гуртожиток не є жилим приміщенням, відсутні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] про зобовязання надати інше житло придатне для проживання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed