Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до Бронницької сільської ради про визнання відповідного права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування та отримання свідоцтва про право власності, мотивуючи тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, до складу якої входить земельні ділянки загальною площею, 2,9562 га, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 425, площею 2,1637 га, та рілля під багаторічними насадженнями № 402, площею 0,7925 га, що розташовані на території Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Дані земельні ділянки належать померлій [PERSON] на підставі розпорядження Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області від 20.04.2004 № 164 «Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) та видачу Державних актів на право власності на землю на території Бронницької сільської ради». Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері та прийняв спадщину у визначений законом строк. Окрім того, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] також є брат позивача [PERSON], який спадщину не прийняв та на неї не претендує, про що подав письмову заяву. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав у встановленому порядку, позивачеві було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Згідно відповіді Держгеокадастру у Могилів-Подільському районі Вінницької області, державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] не виготовлявся та не видавався. Оскільки за життя померла мати розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, проте не завершила її, позивач не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вимушений був звернутися до суду. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року в даній цивільній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, залучено [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що збільшені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.3). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки загальною площею, 2,9562 га, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 425, площею 2,1637 га, та рілля під багаторічними насадженнями № 402, площею 0,7925 га, що розташовані на території Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Згідно довідки, виданої виконкомом Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 357 від 07.04.2015, спадкоємцями за заповітом після [PERSON], яка померла [INFO], є позивач [PERSON], який спадщину прийняв та його брат [PERSON], який подав заяву про відмову від спадщини. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, заповітом від 14 квітня 2011 року. (а.с.5,15,17,18). Згідно листа Управління Держгеокадастру у Могилів-Подільському районі Вінницької області від 21.08.2015 №01-30/240, [PERSON] належали земельні ділянки загальною площею, 2,9562 га, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 425, площею 2,1637 га, та рілля під багаторічними насадженнями № 402, площею 0,7925 га, що розташовані на території Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Державні акти не виготовлялись та не видавались (а.с.7). Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.08.2015 року №02-31/1695, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.6). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3ст.152 ЗК України. Відповідно до п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року N 139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року N 509-VI). Однак з 01.01.2013 року поняття державного акту, як документу, що посвідчує право власності відсутнє у Земельному кодексі України, і державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на земельну ділянку реєструється у державному реєстрі прав із видачею свідоцтва про право власності. Частиною 1 ст.182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене та те, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, а померла [PERSON] за життя розпочала процедуру приватизації, проте державного акту на земельну ділянку не отримала, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право в порядку спадкування за заповітом на завершення процедури приватизації та отримання свідоцтва про право власності на зазначену вище земельну ділянку. На підставі ст. 25, 81, 125, 152, 182 Земельного Кодексу України ст. 1218, 1225 ЦК України, та

Outcome: approved