Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 05.11.2006 року померла [PERSON], яка була дружиною його батька [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом, що складається із житлового будинку з погосподарськими будівлями по вул.Центральній,22 в селі Бутейки Сарненського району Рівненської області, яку його батько [PERSON] як єдиний спадкоємець першої черги за законом прийняв, так як постійно проживав з дружиною [PERSON] на день її смерті, однак не оформив при житті прийняття спадщини, яка йому фактично належала як спадкове нерухоме майно, після чого 04.11.2009 року батько [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина за законом, що складається із житлового будинку з погосподарськими будівлями по вул.Центральній,22 в селі Бутейки Сарненського району Рівненської області, яку він, позивач, прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини в державну нотаріальну контору на підставі судового рішення про визначення додаткового строку для прийнятя спадщини. [PERSON] також вказує, що постановою державного нотаріуса від 25.07.2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння на імя спадкодавця [PERSON], крім того такі документи були відсутні і у спадкодавця [PERSON], яка дійсно за життя не реєструвала право власності на будинок, який був збудований в 1951 році та знаходиться в сільській місцевості і відповідно до діючого на той момент законодавства державна реєстрація права власності на нерухоме майно не передбачалась, оскільки [PERSON] мала право володіння, користування та розпорядження даним майном, тобто в позасудовому порядку не має змоги визнати право власності на спірне нерухоме майно, в звязку з чим просить встановити факт права власності за спадкодавцем [PERSON] на будинковолодіння по вул.Центральній,22 в селі Бутейки Сарненського району Рівненської області та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на спірне нерухоме майно. Позивач [PERSON] та його представник підтримали позов у повному обсязі та дали пояснення згідно заяви. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] письмовими заявами позов визнають та не заперечують щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] померла 05.11.2006 року (актовий запис № 49) згідно свідоцтва про смерть серія І-ГЮ № 029739 (а.с.6). [PERSON] помер 04.11.2009 року (актовий запис № 48) згідно свідоцтва про смерть серія І-ГЮ № 083832 (а.с.7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ГЮ №260508 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.02.1995 року (а.с.44). Із свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] народився 17.05.1956 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], який помер 04.11.2009 року, був спадкоємцем першої черги за законом дружини [PERSON], яка померла 05.11.2006 року. Також, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом батька [PERSON], який помер 04.11.2009 року. Довідка Великовербченської сільської ради №3146 від 17.09.2015 року підтверджує факт постійного проживання та реєстрації [PERSON] в с.Бутейки вул.Центральна,22 Сарненського району Рівненської області, з якою на момент смерті 05.11.2006 року був зареєстрований та проживав чоловік [PERSON] (а.с.41). Згідно виписки з погосподарської книги №9 с.Бутейки Сарненського району Рівненської області вбачається, що особовий рахунок №694 на будинок №22 по вул.Центральній в с.Бутейки рахується за [PERSON] (а.с.8). Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27.03.2015 року вбачається, що будинок №22 по вул.Центральній в с.Бутейки Сарненського району Рівненської області, 1951 року забудови, який не містить елементів самочинного будівництва, зареєстрований за [PERSON] (а.с.9-11). Згідно роз"яснень п.3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки, спірний житловий будинок з надвірними будівлями знаходиться в сільській місцевості в селі Бутейки Сарненського району, то згідно діючого на той час в 1951 році законодавства, обов"язковій державній реєстрації будинок не підлягав, однак на підставі запису в погосподарську книгу є власністю [PERSON] та входить до спадкової маси після її смерті в 2006 році, який успадкував чоловік спадкодавця [PERSON], так як постійно проживав з останньою на момент її смерті, в зв"язку з чим на підставі факту права власності спірне будинковолодіння входить до спадкової маси після його смерті в 2009 році. Постановою нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори від 25.07.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на нерухоме спірне майно (а.с.12). Отже, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом дійсно прийняв спадщину у виді будинковолодіння після смерті батька [PERSON], так як у встановлений судовим рішенням строк подав заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса, спадкодавець [PERSON] фактично мав у власності спірне нерухоме майно, що після його смерті на підставі факту права власності входить до спадкової маси, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: approved