Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що 22 травня 2003 року помер [PERSON] (актовий запис № 23 від 22.05.2003 року). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, у склад якого входить земельна ділянка площею 2,54 га у межах згідно з планом, що розташована на території Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № [NUMBER] від 10.07.2003 року, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]. Від імені [PERSON] 01.03.2001 року секретарем Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області за реєстровим № 64 був посвідчений заповіт на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий 19.12.1997 року на користь [PERSON]. Про існування заповіту [PERSON] стало відомо в січні 2019 року. При зверненні до Першої лохвицької державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав на майно померлого 22.05.2003 року [PERSON], Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.01.2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, так як у заповіті вказаний сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], а спадкоємцем пред"явлений державний акт [NUMBER] від 10.07.2003 року на право власності на земельну ділянку розміром 2,54 га, розташовану на території Пісківської сільської ради Лохвицького району, кадастровий номер [NUMBER], таким чином неможливо однозначно розтлумачити зміст заповіту посвідченого виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Лохвицького району 01.03.2001 року за реєстровим № 64, та кадастровий номер, вказаний у Державному акті, не співпадає з кадастровим номером вказаному Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким: встановити факт, що земельна ділянка, площею 2,54 га у межах згідно з планом, що розташована на території Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № [NUMBER] від 10.07.2003 року має кадастровий номер - [NUMBER]; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, після померлого 22 травня 2003 року [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 2,54 га у межах згідно з планом, що розташована на території Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № [NUMBER] від 10.07.2003 року, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]. В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати бкз його участі. Відповідач, Пісківська сільська рада Лохвицького району Полтавської області на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа: Перша лохвицька державна нотаріальна контора на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 22 травня 2003 року помер [PERSON] (актовий запис № 23 від 22.05.2003 року). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, у склад якого входить земельна ділянка площею 2,54 га у межах згідно з планом, що розташована на території Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № [NUMBER] від 10.07.2003 року, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]. Від імені [PERSON] 01.03.2001 року секретарем Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області за реєстровим № 64 був посвідчений заповіт на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий 19.12.1997 року на користь [PERSON]. Про існування заповіту [PERSON] стало відомо в січні 2019 року. При зверненні до Першої лохвицької державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав на майно померлого 22.05.2003 року [PERSON], Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.01.2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, так як у заповіті вказаний сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], а спадкоємцем пред"явлений державний акт [NUMBER] від 10.07.2003 року на право власності на земельну ділянку розміром 2,54 га, розташовану на території Пісківської сільської ради Лохвицького району, кадастровий номер [NUMBER], таким чином неможливо однозначно розтлумачити зміст заповіту посвідченого виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Лохвицького району 01.03.2001 року за реєстровим № 64, та кадастровий номер вказаний у Державному акті не співпадає з кадастровим номером вказаному Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до інформаційного листа відділу у Лохвицькому районі Головного управління держгеокадастру у Полтавській області № 25/170-19 від 30.01.2019 року на прізвище [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № [NUMBER] від 10.07.2003 року (кадастровий номер земельної ділянки : [NUMBER]). Даний Державний акт видано замість сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого [PERSON] на підставі розпорядження Лохвицької райдержадміністрації від 20.06.1997 року № 281. Таким чином, спадкодавець заповів [PERSON] земельну ділянку, яка належала йому на час смерті на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. У відповдності до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про державний земельний кадастр" витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку. Отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обов"язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки. 05.02.2019 року відділ у Лохвицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку : номер витягу НВ-5308612902019, кадастровий номер земельної ділянки (згідно витягу) : [NUMBER], місце розташування земельної ділянки : Полтавська область Лохвицький район с. Піски, документ, що посвідчує право: Державний акт від 10.07.2003 року [NUMBER], власник : [PERSON]. При цьому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на ім"я [PERSON] та який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № [NUMBER] від 10.07.2003 року - кадастровий номер земельної дліянки [NUMBER]. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] було присвоєно новий кадастровий номер [NUMBER], який і вважати дійсним. Згідно довідки Пісківської сільської ради від 04.04.2016 року на день смерті 21.05.2003 року [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлення факту відповідності кадастрового номеру земельної ділянки необхідно позивачу для оформлення спадкових прав на земельну ділянку. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Встановлено, що дійсно земельна ділянка, площею 2,54 га у межах згідно з планом, що розташована на території Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № [NUMBER] від 10.07.2003 року має кадастровий номер - [NUMBER]. На запит суду, державний нотаріус Першої лохвицької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, або про відмову від прийняття спадщини після померлого 22.05.2003 року [PERSON] ніхто не звертався. Спадкова справа не заведена. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved