Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В їх обґрунтування посилався на те, що 19.07.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль") та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0151/74/50667, за умовами якого останній було надано кредит у сумі 42630 доларів США строком по 19.07.2027 року зі сплатою 13 % відсотків за користування даним кредитом. У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 19.07.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань. Так як відповідачі не виконують умови кредитного договору, просять солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] 46727,89 доларів США. Відповідач [PERSON] 21.07.2014 року подав зустрічний позов до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору поруки недійсним. В якому зазначив, що 19.07.2007 року [PERSON] та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" уклали кредитний договір №014/0151/74/50667, згідно умовами якого було надано кредит на суму 42630 доларів США строком по 19.07.2027 року зі сплатою 13 % відсотків за користування даним кредитом. 19.07.2007 р. з метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 року між ним та Банком було укладено договір поруки від 19.07.2007 року, згідно яким він зобов'язався відповідати перед банком по борговим зобов'язаннями [PERSON] згідно кредитного договору. Оскільки в подальшому банком в односторонньому порядку без його повідомлення відсоткову ставку по даному кредитному договорі було піднято до 18 %, чим було збільшено обсяг його відповідальності, тому просив визнати договір поруки припиненим з 02.09.2013 року. Відповідач [PERSON] 06.08.2014 р. подала до суду зустрічну заяву до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", [PERSON] про визнання протиправним внесення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в односторонньому порядку змін до кредитного договору №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 р. та зобов'язання проведення розподілу боргових зобов'язань, які виникли на підставі кредитного договору. В обґрунтування своїх вимог зіслалась на те, що19.07.2007 року вона уклала з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредитний договір №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 р.. Згідно умовами останнього вона отримала кредит у сумі 42630 доларів США строком по 19.07.2027 року зі сплатою 13 % відсотків за користування даним кредитом. 02.09.2013 р. банком в односторонньому порядку було піднято відсоткову ставку за кредитним договором з 13% до 18%. Вважає підняття відсоткової ставки неправомірним. Окрім цього, просить зобов'язати банк здійснити розподіл боргових зобов'язань, які виникли на підставі даного кредитного договору, оскільки кредит брався під час перебування у шлюбі з [PERSON]. На даний час шлюб між ними розірвано. На підставі рішення суду було проведено поділ їхнього майна та визначено по ? частині нежитлового приміщення по вул.Стуса, 19/51 у м. Червонограді, яке було придбане за дані кредитні кошти. [PERSON] відмовляється від сплати коштів за кредитним договором відповідно до належної йому частки, тому вважає що нести зобов'язання вони мають також у визначених частках. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав, просив стягнути з відповідачів солідарно 46727, 89 доларів США за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 р.., та судові витрати по справі. В його обґрунтування зіслалався на обставини зазначені у позові, вказавши, що відсоткова ставка по кредитному договорі була підвищена у 2013 році у зв'язку із порушенням [PERSON] зобов'язання щодо укладення щорічного договору страхування предмету договору іпотеки. Також пояснила, що підвищення відсоткової ставки було передбачене у кредитному договорі. Зустрічні позови [PERSON], [PERSON] не визнав, вказавши що вони є безпідставним, Просить відмовити у його задоволенні. Додатково зазначив, що вимоги про розподіл боргового зобов'язання до задоволення не підлягають, оскільки 27.03.2013 р. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28.05.2012 р. у справі за позовом про поділ спільного майна подружжя рішення Апеляційного суду Львівської області від 28.05.2012 р. в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] про поділ між подружжям боргового зобов'язання за кредитним договором залишено без змін. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення боргу не визнали, зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим підтримали. Представник відповідача суду пояснив, що [PERSON], укладаючи договір поруки не був обізнаний із сукупною вартістю кредиту, окрім цього його не було повідомлено про підвищення відсоткової ставки за кредитом, що призвело до збільшення обсягу його відповідальності. Просив відмовити у позові ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та визнати договір поруки припиненим з моменту підняття відсоткової ставки. Щодо позову [PERSON] просив також відмовити, оскільки нежитлове приміщення по вул.Стуса було придбано саме за кредитні кошти, а [PERSON] в добровільному порядку не хотіла вирішити спір. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позови ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] заперечили, зустрічний позов підтримали. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] пояснила, що банком в односторонньому порядку піднято відсоткову ставку за кредитом з 13% до 18 % у зв'язку із чим було змінено умови договору. Окрім цього, пояснила, що кредит брався під час перебування у шлюбі з [PERSON] для придбання квартири. Після розірвання шлюбу судом було проведено розподіл їхнього спільного майна і нежитлове приміщення яке було придбане за ці кошти було розподілено між ними порівну. Тому вважає, що зобов'язання за кредитним договором підлягає розподілу між ними. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до кредитного договору №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надав [PERSON] кредит у сумі 42630,00 доларів США строком до 19.07.2027 року зі сплатою 13 % відсотків за користування даним кредитом. Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 19.07.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №014/0151/74/50667, згідно якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань. Відповідачка [PERSON] своїх зобов'язань за договором в повній мірі не виконала, добровільно заборгованість за кредитним договором не погасила. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.10.1 Кредитного договору у випадку невиконання відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує [PERSON] пеню у розмірі 0.5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом 25.04.2014 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №014/0151/74/50667 становить 46727,89 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 27922.08 доларів США, заборгованості зі сплати відсотків - 3723,20 доларів США, пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків - 15082,61 доларів США. В силу ст.527 ч.1 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до укладеного договору поруки від 19.07.2007 р., [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №014/0151/74/50667 в повному обсязі цих зобов'язань. Ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що згідно п. 5.6 кредитного договору №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 р. [PERSON] зобов'язувалась щорічно укладати договори добровільного страхування. Відповідно до п.1.4 умов кредитного договору сторони домовились, що кредитор має право без отримання будь якої додаткової згоди позичальника приймати рішення про зміну процентної ставки протягом строку дії договору. П.1.6 кредитного договору сторонами обумовлено, що підставою для зміни відсоткової ставки, шляхом її збільшення на 5% є невиконання позичальником зобов'язання щодо щорічного укладення договорів страхування. Як вбачається із матеріалів справи відповідачкою - [PERSON] у 2013 році не було виконано умови договору щодо укладення договору страхування у зв'язку із чим ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" з 02.09.2013 р. змінило відсоткову ставку за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 р. з 13% до 18%. Посилання відповідачки на те, що банк після 10.01.2009 р., в супереч положенням ст. 1056-1ЦК України в односторонньому порядку підвищив процентну ставку за кредитом у зв'язку із чим відбулась зміна умов кредитного договору та збільшився рос яг її відповідальності і така зміна умов договору є нікчемною, судом до уваги не приймаються з огляду на таке. При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки слід розрізняли умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст.ст.641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному ч.6 ст. 1056-1 ЦК. Не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить ст. 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, (не укладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (дише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Як вбачається із листа повідомлення про підвищення відсоткової ставки, [PERSON] було повідомлено, про збільшення з 15.09.2013 р. відсоткової ставки на 5% річних у зв'язку із неподанням до банку укладеного договору страхування. Також, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було складено новий графік погашення заборгованості за кредитом та-запропоновано з'явитись у відділення банку, для його підписання. (а.с. 119) Отже, рішення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором було прийнято у відповідності до укладеного договору з дотриманням процедури підвищення процентної ставки, тому суд вважає, що таке відбулось правомірно. Одночасно слід звернути увагу на те, про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не повідомив поручителя - [PERSON] Факт неповідомлення поручителя встановлено у судовому засіданні та не заперечується представником ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". Відповідно до ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять не будь-які зміни умов основного зобов'язання, а лише такі, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання можуть виникнути через різні обставини, зокрема підвищення розміру відсотків. Порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов'язання поручитель надав свою згоду. Згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором перуки. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої ст. 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в судовому засіданні не спростувала пояснення [PERSON] та його представника щодо неповідомлення поручителя про зміну умов кредитного договору та ненадання згоди на збільшення процентної ставки по кредитному договору, натомість, взагалі висловила позицію, що банк не був зобов'язаний укладати з [PERSON] додаткової угоди до договору поруки, оскільки п. 1.4 кредитного договору передбачається право банку в без отримання будь-якої додаткової згоди позичальника приймати рішення про зміну процентної ставки за кредитним договором, а п. 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору і п. 1.5.1 він підтвердив, що ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє їх зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобов'язаннями. Будь-яке посилання в тексті цього договору на положення кредитного договору є достатнім для виявлення волі кожної сторони щодо такого посилання. З огляду на вищевикладене, з врахуванням правової позиції ВСУ України від 25.09.2013р. у справі № 6-97 цс-13, відповідно якої збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком і тягне припинення поруки, суд вважає позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] про визнання договору поруки від 19.07.2007 року обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON], [PERSON] слід задовольнити частково, а саме в частині стягнення заборгованості лише з [PERSON]. Що стосується вимог за зустрічним позовом [PERSON] в частині здійснення розподілу боргових зобов'язань за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 р. то суд вирішив наступне. Як зазначалось вище, кредитний договір був укладений між [PERSON] та ГІАТ "Райффайзен Банк Аваль", за умовами якого перша отримала кредит у сумі 42630,00 доларів СІНА. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв'язку. Згідно положень ст. 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути змінений лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачене законом. Як вбачається із заперечень представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та матеріалів цивільної справи, такої згоди банк не надавав. Окрім цього, дана позиція висвітлена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 27.03.2013 р. якою залишено без змін рішення апеляційного суду Львівської області від 28.05.2012 р., яким у частині позовних вимог [PERSON] про визнання спільним борговим зобов'язанням та розподіл у рівних частках боргових зобов'язань за кредитним договором від 19.07.2007 р. відмовлено. Тому вимоги [PERSON] про розподіл боргових зобов'язань за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 р. до задоволення не підлягають. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це з [PERSON] в користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" слід стягнути судовий збір сплачений останніми при поданні позовної заяви, а також з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" слід стягнути в користь держави судовий збір за зустрічним позовом [PERSON], оскільки такий був звільнений від його сплати на підставі ЗУ "Про захист прав споживачів".

Outcome: partial