Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» передати майнові права за Договором купівлі-продажу майнових прав №2915 від 17 квітня 2013 року [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Стягнуто з ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840,80 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» витрати за надання правової допомоги у розмірі 6000 гривень. 09 квітня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Турутя Захар Олегович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, якою просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 47600 гривень. На обґрунтування якої зазначив, що разом з поданням позовної заяви [PERSON] наводила орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, докази понесення яких були подані разом з позовною заявою. Проте, в ході судового розгляду справи, адвокатом було вчинено інші дії з приводу виконання доручень клієнта, зокрема участь у судових засіданнях, подання клопотань та заяв, надання консультацій, внаслідок чого позивач понесла додаткові витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 квітня 2021 року заява прийнята до розгляду та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому у відповідності до частини 4 статті 270 ЦПК України їх неявка не перешкоджає ухваленню додаткового судового рішення про судові витрати. Розглянувши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно до частини 3 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката представником позивача - Турутя З.О.. було надано договір про надання правової допомоги №01/07/2020 від 01.07.2020, додаткову угоду №1 від 01.04.2020 до Договору про надання правової допомоги №01/07/2020 від 01.07.2020, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 11.09.2020, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 09.04.2021, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09.04.2021 на суму 20000 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 11.09.2020 на суму 10000 грн, та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09.04.2021 на суму 17600 грн., що свідчать про оплату витрат пов`язаних із наданням правової допомоги. Відповідачем не надано суду заперечень проти розміру судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Витрати представника позивача на правову допомогу в розмірі 47600,00 грн. суд вважає значно завищеними. Понесені витрати на правничу допомогу адвокату не є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому викликають сумнів обґрунтованості вимог про вартість наданої послуги. Так, відповідно до додаткової угоди №1 від 01.04.2020 до Договору про надання правової допомоги №01/07/2020 від 01.07.2020, пункт 4.1 Договору викладено в новій редакції, зокрема серед іншого «У разі задоволення позову [PERSON] до ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» по справі № 635/5780/20 в частині зобов`язання ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс передати» майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав №2915 від 17 квітня 2013 року [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , КЛІЄНТ додатково, незалежно від сплати гонорару за актом приймання-передачі, сплачує АДВОКАТОВІ гонорар успіху в розмірі 20000,00 грн. У разі задоволення позову [PERSON] до ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» по справі № 635/5780/20 в частині стягнення з ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» моральної шкоди, КЛІЄНТ додатково, незалежно від сплати гонорару за актом приймання-передачі, сплачує АДВОКАТОВІ гонорар успіху в розмірі 10 % від стягнутої суми моральної шкоди на користь КЛІЄНТА». Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, то і витрати на правничу допомогу у цій частині не підлягають відшкодуванню, як і витрати з виконання доручень клієнта, підготовки та подання заяв і клопотань в ході судового розгляду справи, оскільки не зазначено які саме доручення, заяви і клопотання були підготовлені представником відповідача та розрахунок сум щодо їх підготовки. Разом з тим, за час розгляду справи представник позивача приймав участь лише у двох судових засідання. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що з урахуванням принципу розумності, враховуючи доведеність та співмірність по відношенню до складності справи, об`єму наданих послуг, і пропорційності щодо обсягу наданих послуг, витрати на професійну правничу допомогу, підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 10000,00 грн.

Outcome: partial