Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в мережі Інтернет Відповідачем-1 було розміщено недостовірну інформацію про позивача- 1 та позивача-2 в таких статтях. В статті під назвою «[INFO] на Інтернет-сайті www. eurowine. com. ua (зокрема за таким посиланням -[INFO]) [PERSON] були розміщенні такі відомості про позивача [PERSON] : «...а деякі з них з часом були навіть звільнені й у першу чергу ті, хто намагався протистояти незаконній діяльності колишнього зятя директора - [PERSON] Так, наприклад, були звільнені посадові особи, які протистояли фінансовим зловживанням [PERSON]...». «Ці офіційні «витрати» - 1,5 мільйона гривень при купівлі акцій ЗАТ «КЗШВ «Столичний» фірма «Хенкель...» давним-давно «відбила» шляхом розкрадання разом з [PERSON] колективного майна, яке трудовий колектив заводу наробляв десятиліттями». «Але саме цікаве те, що вся інформація, в т.ч. і та, що була подана мною неофіційно в територіальне управління ДКЦПФР у м. Києві була «злита» цією комісією (посадовими особами) в повному обсязі ставленику німців - виконавчому директору ЗАТ «КЗШВ «Столичний» - [PERSON], а останній влаштував на підприємстві справжній «терор» з'ясовуючи хто міг передати мені цю компрометуючу інформацію». «Рекламная продукция должна бьла списываться за счет финансовых результатов, но главньй бухгалтер [PERSON] + [PERSON] на большие суммы давали указания списывать все это на себестоимость, чтобы увеличить валовые расходы и получить налоговый кредит вследствие чего наносился ущерб государству». В статті під назвою «[INFO]» на інтернет- сайті www. vinograd - ua. com. (зокрема за таким посиланням - [INFO]) та на Інтернет-Сайті www. h. ua (зокрема за такими посиланнями- [INFO]) відповідачем [PERSON] були розміщені такі відомості про позивача-1 : «Потім фірма «Хенкель» на протязі 2008-2011 років при посередництві як службових осіб КЗШВ «Столичний», так і службових осіб самого «Хенкеля» шляхом відвертого шантажу та з іншими грубими порушеннями чинного законодавства придбала, знов таки за символічною ціною, ще 13 % акцій КЗШВ «Столичний». «....ці цистерни були «поїдені» іржею. Повністю їх очистити від іржі так і не змогли і це сьогодні впливає на якість вина із якого виробляється шампанське, так як у вино попадає окис заліза, що є навіть шкідливим для здоров'я». «Так у 2008 році заводу було запропоновано придбати у італійській фірми «JU.CLA/S S.R.L.» установку електродіалізу (фільтрації) вина... ці установки працюють з використанням сірчаної кислоти (по принципу акумулятора) і потрібно її аж 20 тон на рік. Дуже цікаво було дізнатися, що таке обладнання ніде більше на заводах «Хенкелля» не використовується і взагалі в Євросоюзі така машина є тільки у Чехії, бо вона дуже забруднює навколишнє середовище». «А що це за порошок, який чи не щодня за вказівкою керівництва КЗШВ «Столичний» висипають прості працівники заводу в пропорції - 2,5 кг порошку на 10 тисяч літрів виноматеріалу ?! Як пояснюють цим простим працівникам, - це є вітамін «С» (а може це є насправді сірчана кислота чи порошок, при допомозі якого із води «створюється» «вино»?). Стосовно якості виноматеріалу, який приймає завод (особливо Молдавського походження), то це взагалі нонсенс...» «Таким чином, результатом «співпраці» з «інвестором» є: - значне скорочення - приблизно в 3-4 рази експорту вітчизняної продукції і водночас значне збільшення імпорту; - витік валюти з України шляхом: ...б) перерахування фірмі «Хенкель...» мільйонів гривень (близько 6 мільйонів гривень щорічно) винагороди (роялті) за користування товарними знаками у вигляді етикеток на шампанське, які колись належали заводу і були скуплені, при допомозі посадових осіб заводу [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за безцінь (в порушення відповідної постанови Кабміну стосовно оцінки інтелектуальної власності) цією ж фірмою «Хенкель» -спаплюження вітчизняної технології виробництва шампанського і нав'язування екологічно небезпечної технології (з використанням сірчаної кислоти - тонами), яка ніде, як технологія для виробництва шампанського, в Європі і тим більше в Німеччині не використовується; -«знищення» (масові звільнення) професійних кадрів (було більше 600 працівників, а зараз трохи більше 300) ... В першу чергу були звільнені ті, хто відмовився «віддати» фірмі «Хенкель» свої акції та ті працівники, які виступали проти розкрадання підприємства службовими особами КЗШВ «Столичний» (виконавчим директором заводу [PERSON] та його купкою спільників, а також самим «інвестором»); - штучне завищення затратної частини (маркетинг, підрядні роботи, реклама, охорона, консалтинг і т.д.), з подальшим отриманням «відкатів», що є не що іншим як розкраданням грошових ресурсів підприємства та ухиленням від сплати податків в особливо великих розмірах;». «Переважна більшість трудового колективу КЗШВ «Столичний» позаочі називає своїх «інвесторів-господарів» простим словом -«окупанти». Також на вищевказаних інтернет сайтах були розміщені відомості про позивача-2 - [PERSON], а саме: «перерахування фірмі «Хенкель..» мільйонів гривень (близько 6 мільйонів гривень щорічно) винагороди (роялті) за користування товарними знаками у вигляді етикеток на шампанське, які колись належали заводу і були скуплені, при допомозі посадових осіб заводу [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за безцінь (в порушення відповідної постанови Кабміну стосовно оцінки інтелектуальної власності) цією ж фірмою «Хенкель». «В першу чергу були звільнені ті, хто відмовився «віддати» фірмі «Хенкель» свої акції та ті працівники, які виступали проти розкрадання підприємства службовими особами КЗШВ «Столичний» (виконавчим директором заводу [PERSON] та його купкою спільників, а також самим «інвестором»)». В статті під назвою «[INFO]» на Інтернет-Сайті www.еurowine.соm. uа (зокрема за таким посиланням - [INFO]) та на Інтернет-Сайті www.h.uа (зокрема за таким посиланням - [INFO]) [PERSON] були розміщенні відомості про Позвача-1 та Позивача-2. Про позивача-1 була розміщена наступна інформація: «Увлекательная игра в беззаконие как-то быстро покорила вроде как цивилизованных немцев. Хотя... Недаром же существует пословица о незамедлительной продаже капиталистом родной матери в случае 300% прибыли. В общем, скупка оставшихся на руках у акционеров акций происходила в духе дона Корлеоне. С угрозами, шантажом и даже физическим воздействием». "Под девизом "обновления" на заводе поставили старое оборудование из Германии - лет так под 30 износа. Чтобы не создавать попыток возмущения, начальника цеха виноматериалов быстро уволили. Теперь виноматериалами "руководит" девушка без специального образования и опыта работы, но зато с хорошим знанием немецкого языка" - продолжает рассказывать [PERSON]». "В Европе запрещено пользоваться устаревшими машинами. Вот и утилизировали немцы свое старое оборудования в Украину -- в наш завод. Чем-чем, а свалкой устарелого оборудования наш завод еще не был. Как рассказали мне работники цеха разлива, именно из-за этого, сильно ухудшилось качество продукции завода. И что немцы заставляют их добавлять в продукт какую-то химию, а потом испорченное шампанское приходится тоннами сливать в канализацию". «Потребность поддержать пускай и профильное производство в "стране третьего мира" "Хенкель" явно не прельщала. Ведь стало просто, тем более с маркетинговыми схемами КЗШВ продавать родную продукцию. Предприятие стали попросту гробить. Пословам сотрудников завода, реализация продукции почти полностью ушла в теневые сферы. Заработанное официально все равно списывается на разнообразные схемы. То бесконечные ремонты. То оплату странных консалтинговых услуг заграничным компаниям. Даже через охрану проводится полмиллиона гривен в месяц! Когда на такие деньги можно содержать небольшую армию. Да что там охрана. За уборку с казны завода ежемесячно отсчитывается (!) 1 миллион гривен." - жалуется [PERSON], - "И главное. Немцам легко и непринужденно передали в собственность воистину бесценные не только для завода, но и для всего государства бренды "Советское шампанское" и "Советское игристое". А имел ли право [PERSON] с зятем передавать такие ценные бренды европейцам?» «Чтобы выйти "по нужде" - нужно писать объяснительную записку. Вход на завод только по отпечаткам пальцев - словно на это какая-то секретная зона заражения. За то, что поднял с земли яблоко, упавшее с заводской яблони - денежный штраф. В общежитии завода проходят постоянные обыски - "охранники" могут ворваться к работнику в комнату даже ночью.... Теперь же, как говорят работники - ничего подобного нет - вышка стоит, охрана -пулемета и овчарки не хватает, а так - точно концлагерь, подойдешь, того и гляди выстреля... В общем, из жалоб трудового коллектива - ситуация внутри Киевского завода шампанских вин невыносима. Вместо обещанных коллективу предприятия новых возможностей, дождались от немецких хозяев только массовых сокращений, снижений социальных выплат и постоянных угроз со стороны про-немецкой дирекции». «И вообще, за последние два года штат завода сократился почти вдвое - из 600 человек до 320. На тех, кто остался, производится дикое давление, в том числе про-немецко настроенным профсоюзом предприятия...» Про позивача [PERSON] була розповсюджена наступна інформація: «Немцы, при активом содействии их ставленника -исполнительного директора завода [PERSON] (бывшего зятя генерального директора завода [PERSON]) попросту выполняют поставленную им стратегическую задачу - убрать любой ценой со своего пути опасного конкурента наш Киевский завод шампанских вин "Столичный" - для продвижения Хенкелем в Украине своей продукции. И сделать это проще всего изнутри, путем сокращений, внутренних репрессий и подготовки завода к банкротству. Так Хенкель уже сделал в Венгрии. Купил известный завод, вошел продукцией в его маркетинговые сети. А потом - тихо разогнал менеджмент завода и уволил рабочий состав. Теперь Хенкель занимает львиную долю венгерского рынка». В статті під назвою «[INFO]» на Інтернет-Сайті www.h.uа (зокрема за таким посиланням - [INFO]) Відповідачем-1 були розміщенні такі відомості про Позивача-1 та Позивача-2/ Про позивача-1: «Однако вскоре горе-союзники подошли к своей цели. Проворные юристы, нанятые [PERSON], успешно оформили сделку, и над зданием заводоуправления гордо был поднят австрийский флаг». «Фактическая стоимость сделки не разглашалась. На завод какая-то сумма поступила - 1,5 млн. евро. Правда, в виде... кредита, который новые владельцы потребовали как можно быстрее вернуть!». «Новоиспеченные владельцы сразу же после покупки объявили о глобальной модернизации предприятия. Правда, все свелось к ввозу с Европы и установке на заводе в основной своей массе изношенных и морально устаревших производственных линий и другого оборудования. Последнее, что привезли из-за рубежа на завод, то это ржавые цистерны, то ли 1976, то ли 1977 года выпуска. Оказалось секрет очень прост - в Европе запрещено пользоваться устаревшим оборудованием. А утилизация очень дорогая». «Теперь о прибыли. Точнее, о том куда она девается. Так вот, по словам «инвестора» все прибыль направлялась и продолжает направляться на модернизацию производства. Правда, эта модернизация заключается в бесконечных строительных работах и ремонтах, зачастую даже не нужных. То есть, всё заработанное официально списывается на разнообразные схемы, - то бесконечные ремонты, то оплату странных консалтинговых услуг заграничным компаниям, в т.ч. и самому «Хенкелю....... Даже через охрану одно время проводилось 400 тысяч гривен в месяц! Да что там охрана. За уборку с казны завода ежегодно отсчитывается около 1 миллиона гривен!». «Ведь в далеко идущих планах западных бизнесменов роль территории завода была совсем иной - создать крупнооптовый склад европейской продукции и прекратить вообще какое-либо производство отечественной». «Сегодня объемы производства шампанского на заводе стремительно сокращаются, а импорт набирает обороты». Про позивача-2 : «Здесь следует назвать еще одного «героя» этой истории, который в итоге не только стал активным пособником мошенника [PERSON], но и фантастически его переплюнул. Речь идет о вчерашнем мелком служащем завода, а ныне действующем директоре - [PERSON]. Этот способный малый, выходец из сельской глубинки, устроился на завод мелким служащим в финансовый отдел. Как-то на одном из заводских корпоративов, [PERSON] заприметил милую девушку. После недолгих расспросов коллег, он выяснил, что незнакомка - дочь самого [PERSON]. «Вот это шанс!» - промелькнуло в способной голове и [PERSON] пошел «в бой». Вскоре состоялась свадьба и начало стремительной карьеры молодого зятя. За каких-то пару лет мелкий служка взлетел в кресло первого зама генерального директора и личного порученца [PERSON]. Однако нравоучения тестя и его сентиментальность вскоре начала раздражать [PERSON], мечтавшего, как оказалось, о сольной карьере. Он начат ждать случая, и этот случай вскоре ему подвернулся...». «В особенном «почете» на заводе пенсионеры. Как-то однажды [PERSON] высказался в их адрес: «Я давлю их, давлю, плачу им по 2-3 тысячи зарплаты, а они пи...ты всё равно не уходят!». «Правда, и инвесторы тоже пострадали. Ведь им как [PERSON], так и [PERSON] обещали продать завод по-законному, без «шума и пыли». «Действующий директор [PERSON] избавляется от людей, которые были свидетелями всей этой истории и его прошлых «заслуг перед Отечеством», а почтенный экс-директор [PERSON] всем и каждом рассказывает, как круто с ним обошлись и зять, и друзья, и партнеры». Окрім вищезазначених статей, в мережі Інтернет на сайті www.youtube.cоm (зокрема за таким посиланням - [INFO] був розміщений відеоролик під назвою «[INFO]», в якому Відповідач-1 надав інтерв'ю з такою недостовірною інформацією про Позивача-1, Позивача-2 та Позивача-3. В частині №2 вказаного відеоролику відповідачем-1 були озвучені відомості про позивача-2 та позивача-3. Про позивача -2 : «Значит, он понял, что ему надо ставить на немцев, он просто использовал [PERSON], вот, и сделал все, чтобы добиться доверия немцев». «Главная причина - жадность [PERSON] и то, что он начал крысятничать». «...и плюс образ жизни который он начал вести, вот, мне как рассказывали, что он и [PERSON], вроде как, голубой. Так я и не мог понять, то ли он с девочками, то ли, ну короче. Водитель его видел, один из водителей, его видел в гей клубе. Его жену называют - [PERSON], зам. начальника снабжения, вот, человек тупой до беспредела. Ну, получается что, вот, отдыхать они всегда вместе ездят за рубеж». Про позивача-3: - «...что он и [PERSON] вроде как голубой» - «..его жену назьівают - [PERSON], зам.начальника снабжения, вот, человек тупой до беспредела». В частині №3 відеоролику відповідачем-1 були озвучені відомості про позивача-1 та позивача-2. Про позивача-1 : «Кроме того, качество то, которое возиться, часть возиться порошковая, то есть вода и мешают там с порошком, как мне говорили, потом это все бадяжиться. Можете себе представить, какое это, какие это суммы. По этому и есть мнение что может быть даже немцы не знают за виноматериалы...». Про позивача-2: «Значит по моим подсчетам сейчас черного нала, этот хер малый имеет где-то 3 млн. долларов в год». «Чтобы вы поняли, вот, в том году было 30 млн., нет 40 млн. затрачено, в этом году, я знаю, по бюджету более 70 млн. Хотя виноматериалов по количественному выражению не увеличилось. И по цене он фактически такой же самый. То есть получается, более 30 млн. гривен - это переплата, соответственно откат с 30 миллионов, я думаю, миллионов 10 гривен это точно...вот, может быть с половиной, может быть 15». «Поэтому и есть мнение, что может быть даже немцы не знают за виноматериалы, если они по остальным там знают, маркетинг, сколько он там крадет...» Позивачі вважають вищезазначену інформацію недостовірною, неправдивою, такою, що не відповідає дійсності та порушуєїх право на честь , гідність та ділову репутацію. Також позивач-1 зазначає, що внаслідок розміщення вищезазначеної інформації позивачу-1- ПАТ «Київський завод шаспанських вин «Столичний», було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 457 982 гривні. Просили визнати вищевикладену інформацію недостовірною, зобов»язати [PERSON], [PERSON] спростувати поширену на сайті www. eurowine. com. ua - [INFO], [INFO]) недостовірну інформацію шляхом публікації ( розмішення) у двадцятиденний строк з моменту набрання законної сили рішенням суду тексту рішення суду на сайті www. eurowine. com. ua, зобов»язати [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничій Дім «ВиноГрад» спростувати поширену на сайті www. vinograd - ua. com. - [INFO] недостовірну інформацію шляхом публікації ( розмішення) у двадцятиденний строк з моменту набрання законної сили рішенням суду тексту рішення суду на сайті www. vinograd - ua. com., зобов»язати [PERSON] та [PERSON] спростувати поширену на сайті www.h.uа ([INFO], [INFO], [INFO]) [INFO] недостовірну інформацію шляхом публікації ( розмішення) у двадцятиденний строк з моменту набрання законної сили рішенням суду тексту рішення суду на сайті www.h.uа. Зобов'язати [PERSON] спростувати поширену на сайті www.youtube.cоm - [INFO] недостовірну інформацію шляхом розміщення у двадцятиденний строк з моменту набрання законної сили рішення суду на сайті www.youtube.cоm відеоролику, в якому [PERSON] озвучить текст рішення суду по даній справі. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин «Столичний» моральну шкоду у розмірі 457 982 (чотириста п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) гривні 00 коп. У судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, в його задоволенні просили відмовити. Відповідачі [PERSON], товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий Дім «Вино Град», [PERSON] у судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому суд вважав за необхідне розглядати справу у відсутність відповідачів. Представник 3-ї особи у судовому засіданні при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 1 ст. 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: честь, гідність і ділова репутація. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними; фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Частиною 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року під поширенням інформації слід розуміти поширення її в мережі Інтернет. Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 Цивільного процесуального кодексу України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Позивач повинен довести лише факт поширення інформації відповідачем. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму ВСУ належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу тачи місце проживання ( місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта- вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Позивачі зазначають, що власниками сайтів, на яких, на їх думку, була розповсюджена недостовірна інформація є відповідно: www. eurowine. com. ua - [PERSON], www. vinograd - ua. com. - товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий Дім «Вино Град», www.h.uа- [PERSON], однак будь-яких належних доказів про те, що саме ці особи є власниками вказаних сайтів суду не надано, як не надано і доказів того, що саме [PERSON] є автором вищезазначених публікацій. У судовому засіданні відповідач [PERSON] наполягав на тому, що особисто ним не пощирювалась чи опубліковувалась ( розміщувалась) на Інтернет сайтах інформація, на яку посилаються у своїй позовній заяві позивачі і на її опублікування особисто він нікому ніякої згоди не давав, та й не міг дати, бо сам дізнався, що така інформація міститься на різних Інтернет сайтах лише після того як отримав позов. Відповідно до пункту 18 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.09. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок такого поширення відповідачем було порушено його особисті немайнові права та нанесено моральної шкоди чи певних збитків. Суд вважає, що позивачами не надано жодного доказу стосовного того, що особисто [PERSON] оприлюднював, опубліковував (поширював) спірний інформаційний матеріал на зазначених позивачами в позові Інтернет сайтах. [PERSON] зазначає, що не є автором жодної із спірних «статей», хоча й не заперечує того, що певна частина розповсюдженого в Інтернеті інформаційного матеріалу була використана невідомими особами із його особистих заяв та колективних листів-звернень громадян, що надсилались до різного роду державних структур та посадових державних осіб у порядку статті 40 Конституції України. Це, наприклад, колективні заяви адресовані: прокуратурі міста Києва - том 2 а.с. 5 -10, народному депутату України [PERSON] - том 4 а.с. 31-32, Голові Верховної Ради - [PERSON] -том 4 а.с. 33-37, Президенту України - [PERSON] - том 4 а.с. 41-45 , в т.ч. колективний лист керівникам фінансово-промислової групи «Откер» в яку начебто входить фірма «Хенкель...» - том 4 а.с. 4 - 8 , а також особисті заяви-звернення громадян: [PERSON] до прокуратури міста Києва - том 2 а.с. 80-83; [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Голови КМДА [PERSON] - том 4 а.с. 46-53, а.с. 54-55 , а.с. 56-58. Пункт 16 постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.09. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», наголошує на тому, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов»язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк. При цьому суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердженя, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України. Стосовно відеоматеріалу, то відповідач пояснив, що даний відеоролик це не було інтерв'ю, а це була певна приватна розмова, яку без його згоди записали, а певну частину, яка якраз стосується вимог позивачів, "сфабрикували", змонтували . Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»: «опублікування твору, фонограми, відеограми» - це означає -«випуск в обіг за згодою автора чи іншого суб'єкта авторського права. Крім того, якщо вважати що даний відеоматеріал є інтерв'ю, то в частині 2 пункту 3 статті 13 Закону України «Про авторське право і суміжні права» чітко визначено, що "опублікування запису інтерв'ю допускається лише за згодою особи, яка дала інтерв'ю." Такої згоди, як зазначає відповідач [PERSON], він нікому не давав і відповідно доказів про це позивачі не надали. Також позивачами не надано доказів того, що саме відповідачем [PERSON] була поширена інформація про них на сайті www.youtube.cоm - [INFO]. Відповідно до ч.4 ст. 277 ЦК України якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї їнформації та її спростування. Частина 2 статті 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, а частина 3 ст. 58 ЦПК України безальтернативно визначає, що суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значенн для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому доказування не може грунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів не доведені та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст. 68 Конституції України, ст.ст. 201, 277, 297, 1167 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», керуючисть ст. ст. 10, 11, 60, 179, 208, 209, 212-215 209 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed