Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до «ПРИВАТБАНК» в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якому просить зобов'язати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відновити залишок коштів на карткових рахунках № [NUMBER] (Золота картка «Універсальна») та № [NUMBER] (Золота картка для виплат) в AT КБ «ПРИВАТБАНК» Кудравцевої Оксани\~Юріївни та всіма додатковими рахунками згідно угоди № SAMDN52000069607801 від 26 жовтня 2012 року до того стану, в якому вони перебували перед виконанням операцій у період з 24.08.2018 по 25.08.2018 включно, тобто станом на 23 год 59 хв 23.08.2018 та визнати кредитні угоди № 18082516606071, № 18082516606072, № DNH0CTCT0084108 укладені між [PERSON] та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» від 25.08.2018 недійсними з моменту їх укладання. В обґрунтування позову зазначає наступне, що 26 жовтня 2012 року між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», було укладено угоду № SAMDN52000069607801 відповідно до якої позивачу відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (Золота картка для виплат) з додатковими рахунками до угоди. Також відповідно до угоди № SAMDN52000069607801 від 26 жовтня 2012 року відповідачем було надано позивачу картку [NUMBER] (Золота картка «Універсальна») з кредитним лімітом в подальшому сума якого була встановлена в розмірі 33 000 грн. 25 серпня 2018 року, а саме о 00 год 43 хв позивач виявила, що її номер мобільного телефону оператора стільникового зв'язку «Водафон», що був приєднаний до вищевказаних карток та є фінансовим відключений, а саме був поза межами досяжності, протягом наступного дня також не працював, позивач вважала що зв'язку немає через технічні причини мобільного оператора, проте зателефонувавши на гарячу лінії оператора стільникового зв'язку «Водафон» 26.09.2018 вона дізналася, що будь - яких заборон по її мобільному номеру немає та їй потрібно придбати відновлюючу картку та зробити декілька операцій для відновлення своєї картки мобільного зв'язку. Після відновлення сім-картки мобільного зв'язку на номер телефону позивача зателефонував співробітник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та запитав чи оформляє позивач кредит на придбання товару на суму 32 000 грн, позивач повідомила що ні, тоді співробітник банку повідомив, що з додатку ''Приват 24" позивача проводяться шахрайські дії, тому її картка буде заблокована. [PERSON] негайно декілька раз зателефонувала до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за номером 3700 та намагалася отримати зворотній зв'язок від банку, але його не було. Зателефонувавши до мобільного оператора «Водафон» позивач дізналася, що всі дзвінки та СМС повідомлення з її номеру переадресовані на номер [NUMBER] та для відключення переадресації їй необхідно зробити деякі операції. Виключивши переадресацію позивач додзвонилася до співробітників АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які їй повідомили, що на її ім'я відкрито декілька он-лайн карток, на які та з допомогою яких проводились маніпуляції з переказу грошових коштів та відкрито кредити на загальну суму у розмірі 50 000 грн та порадили звернутися в правоохоронні органи та до найближчого відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Пізніше Позивачу стало відомо, що невстановлені особи перевипустили її картку мобільного зв'язку «Водафон» та отримавши несанкціоновано доступ в систему "Приват-24" 24 серпня 2018 року з її картки [NUMBER] (Золота картка «Універсальна») зняли кошти у сумі 205,03 грн (з урахування комісії) та на її картку № [NUMBER] (Золота картка для виплат) перевели 11 960 грн (з урахуванням комісії). Потім 25 серпня 2018 року невстановлені особи з використанням системи "Приват 24" з картки [NUMBER] (Золота картка «Універсальна») перевели на картку [NUMBER], яку відкрили на ім'я позивача 10 400 грн (з урахуванням комісії), а з картки № [NUMBER] (Золота картка для виплат) перевили на ім'я третьої особи 5400 грн. В той же день за допомогою системи "Приват 24" з картки № [NUMBER] (Золота картка для виплат) перевели на її картку [NUMBER] (Золота картка «Універсальна») 6 038,48 грн, та 9997,82 грн з картки [NUMBER]. Після цього маючи несанкціонований доступ до системи "Приват 24" оформили на ім'я позивача кредитні кошти сумі 75 000 грн (25 000 грн відповідно до угоди №18082516606071, 25 000 грн, відповідно до угоди №18082516606071, 26148,46 грн відповідно до угоди DNH0CTCT0084108), з послідуючим їх зарахуванням на картку [NUMBER] (Золота картка «Універсальна»), Кредитні кошти оформлено шляхом розміщення відповідних заявок в системі "Приват -24" та акцептовано кредитні угоди від імені позивача шляхом підтвердження ОТП - паролем, що було надіслано на фінансовий номер телефону позивача. З підстав того, що сім -карту фінансового номеру телефону було перевипущено, позивач ОТП - пароль особисто не отримувала та не здійснювала акцепт кредитних угод, тобто оформлення кредитних коштів відповідно до вищевказаних кредитних угод не відповідало волевиявленню позивача. Після зарахування кредитних коштів на картку в магазині "Комфі" за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лєрмонтова, 37, "безконтактним способом", використовуючи мобільний телефон з додатком "Приват- 24", від імені позивача невстановлені особи здійснили операції на суму 75796,00 грн. Позивач розпорядження про списання коштів не давала, будь яких дій, що могли би призвести до списання та зняття грошових коштів не вчиняла, жодних операцій в магазині "Комфі" у м. Кривий Ріг, вул. Лєрмонтова, 37, не виконувала, так як знаходилася в м. Пирятин. В той же день позивач звернулася за телефоном гарячої лінії «ПРИВАТБАНК» з вимогою заблокувати картки відкриті на її ім'я, та повідомила про факт шахрайства. 27 серпня 2018 року позивач звернулася з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до поліції. По даному факту Пирятинським ВП ГУНП в Полтавській області було розпочате кримінальне провадження № 1201817029000312 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В той же день позивача було визнано потерпілим. 28 серпня 2018 року позивач надіслала на адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» листа з обставинами, що викладені вище та вимогою провести службове розслідування. 07 вересня 2018 року позивач надіслала на адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повторно листа з викладеними вище обставинами та вимогою, відповідно до ст. 1073 ЦК України негайно зарахувати на її карткові рахунки безпідставно списані грошові кошти та відновити залишок коштів на її карткових рахунках, до стану в якому вони були перед виконанням несанкціонованих операцій. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що 11.11.2010 позивачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до п. 1.1.5.29. яких надання банківських послуг держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються з моменту звернення Власника\~Карти в Банк та блокування Карти, і за всі операцїї, супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП Платіжною системою, в разі якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Пунктами 5,6,9 розділу 6 постанови Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» визначено, що користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Згідно виписок, наданих Позивачем, спірні операції були здійснені 25.08.2018 з використанням Прибат24. У відповідності до вимог чинного законодавства, кожна транзакція в Приавт24 забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати Клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю (коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі (фінансовий Телефон). Підставою заподіяння шкоди Позивачеві стало використання дублікату СІМ-карти шахраями. В позові зазначено, що Позивач зверталася на гарячу лінію 3700, однак час нею не зазначається. Відповідно до програмних комплексів ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" час дзвінків позивача: 26/08/2018 в 19:04 та 26/08/2018 в 19:52, тобто дзвінки на гарячу лінію 3700 Позивач здійснила вже після того, як операції були здійснені. З письмовою заявою Позивач звернулася до Банку, як зазначено нею в позові 28 серпня 2018 року. Так, Позивач в позові зазначає, що кредитні кошти оформлено шляхом розміщення відповідних заявок в "Приват-24" та акцептовано кредитні угоди від імені Позивача шляхом підтвердження ОТП-паролем. Що було надіслано на фінансовий номер телефону Позивача. Отже з боку Банку дотримано процедури ідентифікації клієнта, в свою чергу підстав для визнання кредитних угод недійсними за відсутності вироку в кримінальній справі та встановлення в кримінальній справі того, що операції здійснювала не Позивач, на сьогодні немає. Сам по собі факт звернення Позивача до правоохоронних органів не є підставою для визнання вказаних угод недійсними. Щодо перерахунку коштів, то позивач звернулася до банку вже після настання дати валютування, тобто після зарахуванню їх на рахунок отримувача. Отже, саме отримувачі є зобов'язаними особами перед Позивачем в розумінні ст. 1212 ЦК України. При цьому, незалежно від подальшої юридичної долі спірних грошових коштів, отримувачі зобов'язані повернути Позивачу таку саму їх кількість. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. 26 жовтня 2012 року між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено угоду №SAMDN52000069607801, відповідно до якої Позивачу відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (Золота картка для виплат) з додатковими рахунками до угоди. Також відповідно до угоди № SAMDN52000069607801 від 26 жовтня 2012 року Відповідачем було надано позивачу картку [NUMBER] (Золота картка «Універсальна») з кредитним лімітом в подальшому сума якого була встановлена в розмірі 33 000 грн. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 25 серпня 2018 року, а саме о 00 год 43 хв позивач виявила, що її номер мобільного телефону оператора стільникового зв'язку «Водафон», що був приєднаний до вищевказаних карток та є фінансовим, відключений, а саме був поза межами досяжності, протягом наступного дня також не працював, позивач вважала що зв'язку немає через технічні причини мобільного оператора, проте, зателефонувавши на гарячу лінію оператора стільникового зв'язку «Водафон» 26.09.2018, вона дізналася, що будь - яких заборон по її мобільному номеру немає та їй потрібно придбати відновлюючу картку та зробити декілька операцій для відновлення своєї картки мобільного зв'язку. Після відновлення сім-картки мобільного зв'язку на номер телефону позивача зателефонував співробітник " АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та запитав чи оформляє позивач кредит на придбання товару на суму 32 000 грн, позивач повідомила що ні, тоді співробітник банку повідомив, що з додатку ''Приват 24" позивача проводяться шахрайські дії, тому її картка буде заблокована. Зателефонувавши до мобільного оператора «Водафон» позивач дізналася, що всі дзвінки та СМС повідомлення з її номеру переадресовані на номер [NUMBER] та для відключення переадресації їй необхідно зробити деякі операції. Виключивши переадресацію позивач додзвонилася до співробітників АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які їй повідомили, що на її ім'я відкрито декілька он-лайн карток на які та з допомогою яких проводились маніпуляції з переказу грошових коштів та відкрито кредити на загальну суму у розмірі 50 000 грн та порадили звернутися в правоохоронні органи та до найближчого відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Невстановлені особи перевипустили картку мобільного зв'язку «Водафон» позивача та отримавши несанкціоновано доступ в систему "Приват-24" 24 серпня 2018 року з її картки [NUMBER] (Золота картка «Універсальна») зняли кошти у сумі 205,03 грн (з урахування комісії) та на її картку № [NUMBER] (Золота картка для виплат) перевели 11 960 грн (з урахуванням комісії). Потім 25 серпня 2018 року невстановлені особи з використанням системи "Приват 24" з картки [NUMBER] (Золота картка «Універсальна») перевели на картку [NUMBER], яку відкрили на ім'я позивача 10 400 грн (з урахуванням комісії), а з картки № [NUMBER] (Золота картка для виплат) перевили на ім'я третьої особи 5400 грн. В той же день за допомогою системи "Приват 24" з картки № [NUMBER] (Золота картка для виплат) перевели на її картку [NUMBER] (Золота картка «Універсальна») 6 038,48 грн, та 9997,82 грн з картки [NUMBER]. Після цього маючи несанкціонований доступ до системи "Приват 24" оформили на ім'я позивача кредитні кошти сумі 75 000 грн (25 000 грн відповідно до угоди №18082516606071, 25 000 грн відповідно до угоди №18082516606071, 26148,46 грн відповідно до угоди № DNH0CTCT0084108), з послідуючим їх зарахуванням на картку [NUMBER] (Золота картка «Універсальна»), Кредитні кошти оформлено шляхом розміщення відповідних заявок в системі "Приват -24" та акцептовано кредитні угоди від імені позивача шляхом підтвердження ОТП - паролем, що було надіслано на фінансовий номер телефону позивача. З підстав того, що сім -карту фінансового номеру телефону було перевипущено, позивач ОТП - пароль особисто не отримувала та не здійснювала акцепт кредитних угод, тобто оформлення кредитних коштів відповідно до вищевказаних кредитних угод не відповідало волевиявленню позивача. Після зарахування кредитних коштів на картку в магазині "Комфі" за адресою Полтавська обл. м. Кривий Ріг, вул. Лєрмонтова, 37, "безконтактним способом", використовуючи мобільний телефон з додатком "Приват- 24", від імені позивача невстановлені особи здійснили операції на суму 75796,00 грн.( а.с.17-22) Позивач розрядження про списання коштів не давала, будь яких дій, що могли би призвести до списання та зняття грошових коштів не вчиняла, жодних операцій в магазині "Комфі" за адресою Полтавська обл. м. Кривий Ріг, вул. Лєрмонтова, 37 не виконувала, так як знаходилася в м. Пирятин. 27 серпня 2018 року [PERSON] звернулася із заявою до Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області з заявою, у якій просила прийняти міри до осіб, які шахрайським діями заволоділи її грошовими коштами у сумі 78000 грн 25.08.2018 та здійснили ними оплату в інтеренет магазині «Комфі». ( а.с.13) Пирятинським ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області 27 серпаня 2018 року за вказаним фактом внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань, відкрито кримінальне провадження № 12018170290000312, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с.12), [PERSON] визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні, що підтверджується копією протоколу допиту потерпілого від 27 серпня 2018 року та копією протоколу додаткового допиту потерпілого від 29.08.2018. Досудове розслідування триває. ( а.с. 14-16) 28 серпня 2018 року позивачка звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою з проханням провести службове розслідування за вищезазначеним фактом та 07 вересня 2018 року було надіслала листа з викладеними вище обставинами та вимогою, відповідно до ст. 1073 ЦК України негайно зарахувати на її картковий рахунок № 5168-7422-1186-0899 грошові кошти в сумі 83 000 грн, що були безпідствавно списані в період з 24.08.2018 по 25.08.2018. (а.с. 24) Згідно відповіді наданої ПрАТ «ВФ Україна» № СС 1979.12.09 від 12.09.2018 на звернення позивача слідує, що при анонімному користуванні послугами передбачена обов'язкова ідентифікація власника мобільного номера, яка передбачає ряд питань щодо обслуговування, відповіді на які може надати тільки його користувач, фахівцями було проведено аналіз обслуговування номера [NUMBER] впродовж 24-26.08.2018 року та підтверджуємо, що за цей період п'ять разів відбувалася заміна СІМ-карти в результаті розгляду заявок, поданих при дзвінку до ЦОА. В кожному з випадків ця операція була проведена згідно з вимогами законодавства та чинними процедурами компанії щодо ідентифікації. Особа, яка телефонувала, надала необхідні для ідентифікації відомості стосовно обслуговування згаданого вище номера. Заміна СІМ-карти проводилась без звернення в магазин, оскільки компанія пропонує окремий сервіс, який дозволяє виконати зазначену операцію дистанційно (у випадку попереднього придбання спеціального стартового пакету). Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993). Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно п. 3 Правил Держатель Кредитної картки зобов'язаний не розголошувати нікому, в тому числі членам власної родини, номер Картки, ПІН-код та СVV2 код (тризначний номер, нанесений на оборотній стороні Картки поруч/або на смузі для підпису), не зберігати ПІН-код разом з Карткою, не записувати ПІН-код на Картці. Згідно п. 5 Правил Держатель протягом дії Договору несе відповідальність (приймає на себе зобов'язання повністю відшкодувати Банку витрати) за всі операції, здійснені з використанням реквізитів Картки (номеру, строку дії, СVС або СVV2-2 коду) в мережі Інтернет, які в результаті оспорювання не підлягають поверненню через Платіжну систему. Відповідно до пунктів 7, 8, 9 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 13.05.2015 в справі № 6-71цс15, а також аналогічні висновки містяться у Постановах Верховного Суду від 14.02.2018 (справа № 127/23496/15-ц), 18.05.2018 (справа № 190/926/16-ц), 20.06.2018 (справа № 320/1169/16-ц). З наведеного вбачається, що при здійсненні платіжних операцій - покупок товарів та перерахувань, які мали місце 25-27.08.2018 - позивач особисто не використовувала електронний платіжний засіб. Судом не встановлено, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, позивач повідомила правоохоронні органи та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про вчинений злочин, а тому суд приходить до висновку, що позивач не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені за допомогою платіжних карток № [NUMBER] (Золота картка «Універсальна») та № [NUMBER] (Золота картка для виплат). За вказаних обставин та враховуючи правові приписи, суд приходить до висновку, що залишок коштів на карткових рахунках №№ [NUMBER], [NUMBER] [PERSON] та всіма додатковими рахунками згідно угоди № SAMDN52000069607801 від 26.10.2012 підлягає відновленню до того стану, в якому вони перебували перед виконанням операцій у період з 24.08.2018 по 25.08.2018, тобто станом на 23 год 59 хв 23.08.2018. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно пункту 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов'язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Пунктами 9, 11 частини першої статті 1 Закону № 1734-VIII визначено, що споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов'язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. У даному випадку відповідачем порушено одну із істотних умов кредитного договору, а саме позивачу не були надані грошові кошти як позичальнику. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК (435-15) правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК ( 435-15 )), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно з положеннями пунктів 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Згідно з ч. ч. 1, 4, 6 ст. 11 цього ж Закону, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій форма, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. У порушення вказаних норм відповідач не надав позивачу один із оригіналів кредитного договору, що суттєво порушує права позивача. Жодних доказів того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, відповідачем до матеріалів справи долучені не були. Крім того, як встановлено судом позивач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.69). Проте підстав вважати, що між сторонами був укладений саме кредитний договір, у суду немає, оскільки договір позики має укладатися у письмовому вигляді та бути підписаний його сторонами. Самий договір, який би передбачав усі істотні умови, у тому числі предмет та умови кредитування, який підписаний позивачем, відсутній. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач грошові кошти згідно кредитних угод №18082516606071, №18082516606072, №DNH0CTCT0084108 не отримувала, а тому не повинна нести обов'язок щодо повернення грошових коштів відповідно до вказаних кредитних угод. Крім того, відповідачем не були дотримані вимоги закону «Про захист прав споживачів» щодо передачі позивачу кредитного договору. Як вказано вище Позивач не приймала умов угод №18082516606071, №18082516606072, №DNH0CTCT0084108, не підписувала їх ні в якому вигляді, в тому числі і відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронним цифровим підписом та ОТП- паролем. Ці обставини свідчать про відсутність волевиявлення позивача на укладення таких угод. За приписами ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Вказані обставини свідчать про відсутність вільного волевиявлення Позивача як учасника вищевказаних правочинів і невідповідність її внутрішній волі. У зв'язку з викладеними обставинами суд не може визнати кредитний договір між сторонами укладеним, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині визнання кредитних договорів недійсними. За вказаних обставин та враховуючи правові приписи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача. Позивачем надано суду кошторис витрат згідно договору про надання правової допомоги № 05/09-1 від 05 вересня 2018 року та акт наданих послуг 05/09-2, згідно яких загальна вартість Послуг адвоката [PERSON], до яких входять складання позовної заяви про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, робота зі збиранням доказів, аналіз наявної судової практики, формування юридичної позиції, участь у судових засіданнях за позовом про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, становить 4000,00 грн (а.с. 9-10,83). Зазначені витрати позивачем документально підтверджені та доведені, є співмірними у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тому дана вимога підлягає задоволенню. Судові витрати стягуються пропорційно до задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з урахуванням звільнення позивачки від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ухвалення рішення на користь позивача, такий підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1762,00 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved