Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив, виселити відповідачів , які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS], зі зняттям їх з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № HAH2GI0000006715 від 04.04.2008 року [PERSON] 04.04.2008 року отримав кредит у розмірі 495000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.04.2035 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» , [PERSON] , [PERSON] 04.04.2008 року був укладений договір іпотеки № HAH2GI0000006715 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 69,30 м2, житловою площею 40,70 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачам на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 664828 грн. 51 коп. Зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідачі не надали своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за Кредитним договором не виконав. Позивач також зазначає, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.08.2012 року позовні вимоги ПриватБанку про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, позивач зазначає, що договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотеко держателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотеко держатель не надав своєї згоди на відповідну реєстрацію за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушення умов цивільно-правового договору та ст.629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотеко держателя та повинно відбуватися на підставі рішення. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Прийнявши до уваги доводи позивача, викладені в заяві, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № HAH2GI0000006715 від 04.04.2008 року [PERSON] 04.04.2008 року отримав кредит у розмірі 495000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.04.2035 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] і [PERSON] 04.04.2008 року уклали договір іпотеки № HAH2GI0000006715 . Згідно з договором іпотеки Відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 69,30 м2, житловою площею 40,70 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві власності. 22.082.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення, відповідно до якого, позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAH2GI0000006715 від 04.04.2008 року, в розмірі 2047853,10 грн. звернуто стягнення на квартиру загальною площею 69,30 м2, житловою площею 40,70 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк". Рішення суду в цій частині залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області. Відповідно до листів та реєстрів відправки поштових повідомлень, що знаходяться в матеріалах справи відповідачам були направлені повідомлення, в яких вказано, що оскільки стосовно зазначеного предмету іпотеки ухвалене рішення про звернення стягнення, у тридцяти-денний строк з дня отримання цієї вимоги, вимагається від всіх мешканців предмету іпотеки та всіх зареєстрованих осіб, добровільно звільнити наступне нерухоме майно: квартиру загальною площею 69,30 м2, житловою площею 40,70 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] разом із усіма незареєстрованими у предметі іпотеки членами сімї та іншими мешканцями. Згідно довідки КП "Жилкомсервіс" від 16.09.2014 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON],1975 року народження, [PERSON], 1962 року народження, [PERSON], 1940 року народження, [PERSON],1939 року народження. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючи те, що письмові вимоги про виселення неодноразово направлялись відповідачам, а також враховуючи той факт, що відповідачі достовірно знають про розгляд справи про виселення в суді, оскільки подавали Апеляційні скарги на ухвалу про відкриття провадження по справі та не були позбавлені права заявити свої заперечення проти позову та проти вимог про виселення, суд приходить до висновку про належне повідомлення позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" про необхідність відповідачам звільнити предмет іпотеки та виселитись з нього, тобто вимоги ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та ст. 109 ЖУ України ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо направлення подібних повідомлень дотримані. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне, відповідно до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (згідно з ст. 33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволенними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Таким чином, суд приходить до висновку що вимоги позивача про виселення відповідачів підлягають задоволенню. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003року ( далі- Закон) . Відповідно до ст. 3 Закону реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місця перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про виселення им органом виконавчої влади з питань реєстрації, а тому в даному випадку вирішення цього питання взагалі не потребує судового втручання. З огляду на вищезазначене, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про зняття з реєстрації відповідачів не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачі не надали суду жодного доказу, який би спростував вищевказані доводи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial