Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТзОВ"Фінпром Маркет", третя особа: приватний нотаріус Київського МНО Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позивач посилається на те, що 23.09.2020р. за номером №16748 приватним нотаріусом Київського МНО Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис за заявою ТОВ «Фінпром маркет» про стягнення з неї заборгованості в сумі 21021,29грн., а 21.07.2021р. старшим державним виконавцем Надвірнянського відділу ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості, 2102,13 грн. виконавчого збору та 229, 80 грн. витрат виконавчого провадження . 25.07.2021р. вона отримавши поштовим зв`язком копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №66139624 дізналася про виконавчий напис, до того часу жодних документів про вищевказане не отримувала. Вважає, що вчинений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки оскаржуваний нею виконавчий напис №16748 від 23.09.2020р. вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій та вимог ЦК (ЦПК) України щодо строків позовної давності. Оскільки право вимоги ПАТ «Банк Фінанси та кредит» як основного та первісного кредитора минуло приблизно у 2009-2010 роках. Позиція сторони не може базуватись на припущеннях, проте, станом на сьогоднішній день за відсутності основного кредитного договору №003-Р/001531 від 12.08.2008 р. вона не пригадує події 13-річної давності, а тим більше строк дії даного договору. Тобто, враховуючи вимоги ЦК України (ст.257-261) щодо строків позовної давності, то право вимоги банку до неї про стягнення боргу було законним в межах трьох років з дня, коли кредитор довідався про порушення свого права (останній платіж позичальника, дата прострочення платежів, дата отримання вимоги, тощо), а його відступлення третім особам (ТОВ ФК`Арбімаркет») у червні 2018 року після спливу 10 років спливом строку позовної давності. Похідним від вищевикладеного є пропущення строків позовної давності із вимогами до неї про стягнення боргу від ТОВ «ФК «Арбімаркет» та ТОВ «Фінпром маркет». Стислий виклад позицій сторін: Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, заперечує врегулювання спору за участю судді . Представник відповідача ТзОВ"Фінпром Маркет", в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про визнання позовних вимог та стягнення з ТОВ « Фінпром Маркет» судового збору в розмірі 454 грн. за подання позовної заяви та 227 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Третя особа приватний нотаріус Київського МНО Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення засідання повідомлялася завчасно належним чином рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки третя особа не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2021 року по даній справі відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.08.2021 року по даній справі задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.10.2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті, а в задоволенні клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді відмовлено . Фактичні обставини, встановлені судом: 23.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №16748 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет»заборгованості коштів в сумі 21021,29 грн. (а.с. 20). 21.07.2021 року на підставі вказаного виконавчого напису старшим державним виконавцем Надвірнянського відділу ДВС у Надвічнянському районі Івано-Франківської області відкрито виконавче провадження № 66139624 ( а.с.17). Позивач [PERSON] зверталася з заявами до старшого державного виконавця Надвірнянського відділу ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області з приводу надання їй документів, що стали підставою для відкриття виконавчого провадження ВП № 66139624 від 21.07.2021, до приватного нотаріуса Київського МНО Остапенко Є.М. з приводу надіслання копій наявних документів на підставі яких було вчинено наказ № 16748 від 23.09.2020, до ТОВ « Фінпром Маркет» з приводу надіслання копій наявних документів на підставі яких було подано заяву про вчинення наказу № 16748 від 23.09.2020( а.с. 21-24). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, якою залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, яка набрала законної сили з моменту проголошення, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 зробила наступний правовий висновок «… постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14…Приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.» Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому, у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, зокрема, недотриманням під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На спростування викладеного стороною відповідача не надано суду докази того, що виконавчий напис від 23.09.2020 був вчинений на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, що є обов`язковим з 22.02.2017. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви та 454,00 гривень за подання заяви про забезпечення позову , а всього1362,00 грн сплаченого судового збору Висновки суду: З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, відсутні підстави вважати, що заборгованість є безспірною, однак нотаріус зазначені обставини не прийняв до уваги та здійснив виконавчий напис, який не підлягає до виконання. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача ТзОВ"Фінпром Маркет" на користь позивача [PERSON] слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: 1362,00 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999року та

Outcome: approved