Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

27.11.2013 р. ПАТ комерційний банк "Приват Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору третя особа [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 10.11.2003р. [PERSON] Степанвна отримала кредит в розмірі 2600доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитном з кінцевим терміном повернення 09.112005р. Станом на 13.11.20-13р. [PERSON] має заборгованість 9966.83дол. США яка складається з 1952.73дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 8014.190 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 10.11.2003р. між ПАТ КБ»Приватбанк» та [PERSON], було укладено договір іпотеки. Згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме домоволодіння за адресою [ADDRESS], яке належить відповідачу на праві приватної власності. Обумовлена ціна сторонами договору предмету іпотеки становить 27776грн.42коп. Іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку на якій розташований предмет іпотеки та розташована в [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві та просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 036Н від 10.11.2003року в розмірі 9966.83 доларів США , що за курсом 7.99грн відповідного розпорядження НБУ від 13.11.2013р. складає 79634грн 97 коп. повернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається позивач,надав письмові заперечення на позов.Пояснив суду, що відповідно до рішення Надвірнянського районного суду від 25.09.2005р. по цивільній справі за позовом ЗАТ Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, стягнути вс солідарному порядку з відповідачів 18364,43грн заборгованості по кредитному договору . Дане рішенн ним повністю виконано. Крім того вважає , що позивач звернувся до суду пропустивши строк позовної давності, оскільки тіло кредиту ним погашено станом на 29.12.2008р. Просить в позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася , належним чином повідомлена заказною кореспонденцією. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та підтверджено документально, що 10.11.2003р. [PERSON] Степанвна отримала кредит в розмірі 2600доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитном з кінцевим терміном повернення 09.112005р. В забезпечення виконання зобов'язання,що випливають з умов кредитного договору 10.11.2003р. між ПАТ КБ»Приватбанк» та [PERSON] , було укладено договір іпотеки. Згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме домоволодіння за адресою [ADDRESS], яке належить відповідачу [PERSON]на праві приватної власності. Іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку на якій розташований предмет іпотеки та розташована в [ADDRESS]. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Станом на 13.11.20-13р. [PERSON] має заборгованість 9966.83дол. США яка складається з 1952.73дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 8014.190 дол США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором. Загальна сума заборгованості становить 9966.83 доларів США , що за курсом 7.99грн відповідного розпорядження НБУ від 13.11.2013р. складає 79634грн 97 коп. В судовому засіданні встановлено що нарахування пені проводилось з 2005р. Однак до вимог про стягнення пені відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік, сплив якої за умови наявності заяви сторони про застосування позовної давності, згідно ч.4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.41 постанови № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини ( зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність ( п. 6) ч. 1 ст. 3 ЦК України ). Законодавець не випадково приділив в ЦК України увагу формулюванню загальних законодавчих положень ( засад, принципів ). Так, частини 2 та 3 статті 13 ЦК покладають на особу найбільш загальний обов"язок при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Закріплено також, що дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, не допускаються. За допомогою таких категорій, як справедливість, добросовісність та розумність закон встановлює межі здійснення цивільних прав осіб, запобігаючи зловживанню правом з боку останніх. Таким чином, основні засади та принципи входять до складу нормативного регулятора як його повноцінний елемент. Тому вони підлягають застосуванню при вирішенні цивільно-правових спорів поряд з конкретними положеннями, що формулюють права та обов"язки суб"єктів. Враховуючи те, що відповідачем заявлено вимогу про застосуванння позовної давності, то підстав для нарахування пені більше трьох років не має , сума заборгованості значно зменшиться що є істотною обставиною при оцінці співмірності суми заборгованості та вартості іпотечного майна. Як визначено в договору іпотеки, вартість предмету іпотеки становить 75672грн. З наведеного вбачається, що вартість предмета іпотеки -житлового будинку , яка належить на праві власності відповідачу значно перевищує розмір заборгованості за кредитним договором . Суд вважає, що заслуговує на увагу і та обставина, що відповідач виконав значний обсяг своїх зобов'язань за кредитним договором,та не має заборгованості по тілу кредиту. Таким чином, твердження позивача про наявність вказаної в позові заборгованості на час розгляду справи - не відповідає вимогам закону, та такий розрахунок проведено безпідставно. Та таке твердження позивача можливість звернення стягнення на предмет іпотеки суперечить таким засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність. Окрім того, вимога про виселення відповідача та членів її родини не може бути задоволена, так як немає підстав для звернення стягнення на будинок,. Виходячи з викладеного, та враховуючи положення діючого законодавства, суд прийшов до висновку що позивачем не доведено набуття ним права звернення стягнення на предмет іпотеки тому, позов позивача не підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610, 611, 1054 ЦК України, Закону України "Про іпотеку", та

Outcome: dismissed