Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа Новоукраїнський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис № 21651 про стягнення з неї [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 43952,15грн. у рахунок погашення несплаченої в строк заборгованості за Генеральною угодою № б/н від 11.03.2015 року, строк за який провадиться стягнення - 952 дні, а саме з 11.03.2015 року по18.10.2017 року. Постановою державного виконавця Новоукраїнського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області [PERSON] від 29.01.2018 р. відкрито виконавче провадження №55653631 із примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Вважає виконавчий напис нотаріуса № 21651 від 17.11.2017 року про стягнення з [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) коштів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» незаконним та таким, що не підлягає виконанню, тому що відповідно до ЗУ «Про нотаріат» передбачено вчинення нотаріусом виконавчого напису, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. До обов'язку нотаріуса входить перевірка безспірності боргу після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання, однак безспірність боргу нотаріусом не перевірена. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 17.11.2017 року приватним нотаріусом Київсського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі №21651, про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 43952,15 грн. за Генеральною угодою від 11.03.2015 р. таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач та її представник не з'явились. Через канцелярію представник позивача [PERSON] суду подала заяву, в якій просить справу розглядати в їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі . Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги не визнає, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задовленні позову, оскільки вважає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис був здійснений відповідно до вимог чинного законодавства, ст..87 ЗУ «Про наторіат», п.2.1. гл.16 Наказу МЮУ від 22.02.2012 року «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, що свідчить про спростування доводів позивача. Згідно умов кредитного договору, укладеного між позивачем та банком встановлено, що вказаний договір діє до повного виконання сторонами зобов?язання, до даного часу, отже зазначені строки не пропущені. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу в судове засідання не з"явився, до суду надіслав відзив на позов де зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх зодоволені, посилаючись на те, що весь перелік документів для одержання виеконавчого напису по кредитним договорам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 є вичерпним. Інші документи для вчинення виконавчого напису нормативно-правовими актами не передбачені, тому посилання позивача про порушення відповідачем перевірки беспірності заборгованості є невірни. Безспірність заборгованості при вчинені виконавчого напису визначається нотаріусом відповідно до п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., тільки на підставі наданих документів передбачених переліком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягненнягрошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Просить справу розглядати у його відсутність, про що надіслав відповідну заяву. Третя особа представник Новоукраїнський районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з"явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що у зв"язку з тим, що станом на 31.12.2014 року в позивачки виникла заборговваність перед Приватбанком в розмірі 20767,44 грн. "Приватбанк" звернувся до Новоукраїнського районного суду з позовом до [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги були визнані та 05.03.2015 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської областівинесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором б/н від 23.07.2008 року в розмірі 20764.44 грн. (а.с.23). Однак позивачку було поставлено до відома про те, що 11.03.2015 року була видана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Після чого мав зменшетись розмір заборгованості перед банком. Однак Угода по своїй суті представляла новий кредитний договір. Із 05.03.2015 року по теперішній час представника банку не повідомляли про стан заборгованості та не зверталися до Новоукраїнського відділу ДВС на предмет пред"явлення для виконання виконавчого листа , який було отримано ПАТ КБ "ПриватБанк" 26.03.2015 року. 11.03.2015 року між Приватбанк"та [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с. 26,27). 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис №21651 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 43952,15грн.у несплачену в строк за Генеральною угодою №б/н від 11.03.2015 року за період з 11.03.2015 року по 18.10.2017 року (а-с.28). Постановою державного виконавця Новоукраїнвського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON]. від 29.01.2018 року відкрито виконавче провадження №55653631 з примусового виконання вище виконавчого напису нотаріуса (а-с.25). За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Судом встановлено та учасниками справи не надано доказів протилежного, що позивач протягом 2015-1017 років не отримувала від ПАТ КБ «Приватбанк» будь-яких листів (вимог) щодо усунення порушення виконання грошового зобов'язання. А отже, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається із матеріалів справи, нотаріусом виконаний виконавчий напис щодо заборгованості за період з 11.03.15 р. по 18.10.17 р. Доказів щодо зміни строків позовної давності встановлених ст..ст.256,257,258 ЦК України відповідачем до суду не надано. Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку про те, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Статтею ст.141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 704.80 грн., що підлягає відшкодуванню, квитанція від 28.03.2018 р. На підставі викладеного та

Outcome: approved