Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про збільшення суми аліментів та стягнення суми додаткових витрат. У судове засідання позивач не з`явилась. Позивач надала письмову заяву у якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, та змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2012 року у справі №2-410/429/12 з 400,00 грн. на новий розмір - 1500,00 грн. та стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1500,00 грн. Стягувати щомісяця з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на оплату навчання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 200 грн. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Просила справу розглянути без її участі. Відповідно до довідки з адресно-довідкового підрозділу ДМС УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи вимоги ст. 128 ЦПК України, [PERSON] є таким, що належним чином повідомлений про слухання справи, та у наданий судом строк та станом на 09 січня 2019 року відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд зі згоди позивача розглядає справу за наявними у справі матеріалами у заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 12 червня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №09 від 12 червня 2004 року вчинений виконкомом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], які мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] -розірвано. Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із вимогами ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, а також за інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 30 січня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного судового рішення, що набрало законної сили 26 березня 2012 року, судом 26 березня 2012 року видано виконавчий лист на примусове стягнення аліментів з [PERSON] З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінився фактичний мінімальний розмір аліментів, купівельна спроможність розміру аліментів, який встановив суд (400 грн.), а відтак попередньо визначений судом розмір аліментів навіть мінімальним вимогам (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України) не відповідає. Позивач самотужки забезпечує неповнолітній доньці належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Неповнолітня донька, як і всі діти, іноді хворіє, що зумовлює несення витрат на її одужання та необхідністю догляду за нею, не працюючи у цей час, і відповідно не заробляючи кошти необхідні для забезпечення належного рівня життя дитини. Відповідно ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати, зокрема, стан здоров'я, матеріальне становище дитини, і інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 №2246-VIII установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01.07.2018-1944 грн. Частинами 1 - 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 Сімейного кодексу України визначаються декілька способів виконання цього обов'язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (ст.ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Позивач самостійно несе витрати на оплату навчання доньки у сумі 3 000 грн. щомісячно. Згідно із ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони,є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Відповідно до вимог ст.ст. 141,142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1 536 грн. 80 коп. за вимоги майнового характеру про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved