Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» м.Дніпро звернувся з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р., виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області про звернення стягнення, а [PERSON] звернулася із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» м.Дніпро, Виговського Костянтина Юрійовича, за участю третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р. про визнання недійсним договору іпотеки. Обґрунтовуючи позовну заяву, подану 15 квітня 2013 року, позивач за первісним позовом [PERSON] посилається на те, що відповідно до укладеного договору № CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року отримав кредит у розмірі 40000.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 16 березня 2017 року. Відповідно до умов зазначеного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен подавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та понесених витрат по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цих коштів. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями за кредитним договором, відповідач станом на 25 березня 2013 року має заборгованість - 14185,84 доларів США, яка складається з: 11416.47 доларів США - заборгованість за кредитом; 1442.58 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 640.00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 689.79 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач [PERSON] , [INFO] , уклали договір іпотеки №CSR0GA01160076, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 252.80 кв.м., житловою площею 109.80 кв.м., який розташований за адресою [ADDRESS] . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. У відповідності до ст. 6 Закону України "Про іпотеку", іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, загальною площею 0,115 га, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Земельна ділянка розташована за адресою [ADDRESS] . Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 255 000 грн. 00 коп.. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором іпотеки, іншими документами вказаними в додатках до позовної заяви. В зв`язку тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» не є власником заставленого майна, прийнято рішення звернутися в суд із вимогами про звернення стягнення на заставлене майно, а саме на житловий будинок загальною площею 252,80 кв.м., житловою площею 109.80 кв.м., розташований за адресою [ADDRESS] та виселення громадян з даного будинку, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року, в розмірі 14185.84 доларів США, що за курсом 7.99, відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 25 березня 2013 року складає 113344.86 грн.. Обгрунтовуючи зустрічну позовну заяву, подану 23 січня 2014 року, позивач [PERSON] , посилається на ті обставини, що 04 вересня 1993 року уклала шлюб із відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований районним відділом запису актів громадянського стану м.Городище Черкаської області за актовим записом №109. Від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи у шлюбі, у 2002 році закінчили будівництво будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , в якому стали проживати однією сім`єю і де проживають до теперішнього часу. 16 березня 2007 року, відповідач [PERSON] , без її згоди та відому, уклав кредитний договір №CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року із ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого отримав кредит у розмірі 40000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 березня 2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань, які взяв на себе відповідач [PERSON] за кредитним договором №CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року, між нею та банком було укладено договір іпотеки №CSR0GA01160076, згідно якого надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 252.80 кв.м., житловою площею 109.80 кв.м., який розташований за адресою [ADDRESS] . Вказаний договір 16 березня 2007 року був посвідчений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р., на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим була накладена заборона на відчудження будинку та зареєстрована в реєстрі заборон за № 224. Правовстановлюючі документи залишилися зберігатися в архіві приватного нотаріуса. Ні про укладення вищевказаного кредитного договору, ні про укладення договору іпотеки їй відомо не було. Вони були укладені без її згоди та відому. Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Крім того, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ч.1 ст. 65 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною зго¬дою. Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із под¬ружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстра¬ції, а також договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути по¬дана письмово, а згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчен¬ня і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про іпотеку", ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку (заставу) лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встанов¬лені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину супере¬чить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. При порушенні вказаних вимог настають наслідки у вигляді визнання договору недійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердже¬ної постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року за №410 запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов`язковим зазначенням порядкового номера запису. Згідно п. 2.1.2. Інструкції про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєст¬ру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерст¬ва юстиції України 18 серпня 2004 року за №85/5 заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна подається: державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є реєстраторами, - у зв`язку з накладенням (зняттям) ни¬ми заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту). Підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного за¬конодавства саме на момент вчинення правочину. Оспорюваний договір іпотеки являється недійсним, а тому предмет іпотеки підлягає виключенню з Державного реєстру іпотек, у зв`язку з чим просить визнати іпотечний договір №CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року, посвідчений 16 березня 2007 року приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р., зареєстрований у реєстрі №223. недійсним та виключити з Державного реєстру іпотек, реєстратором якого є Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, реєстраційний запис стосовно майна, що є предметом іпотеки. Стягнути понесені нею судові витрати. 09 жовтня 2013 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, включив до складу сторін відповідача [PERSON] , та просив звернути стягнення на будинок загальною площею 252.80 кв.м., житловою площею 109.80 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, на підставі договору іпотеки № CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. Стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати (а.с.67-70 том 1). 19 листопада 2013 року позивач подав заяву у якій просив позовні вимоги до відповідача [PERSON] залишити без розгляду(а.с.78 том1). 05 грудня 2016 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про звернення стягнення залишено без розгляду (а.с.95том 3). 19 березня 2014 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області первісний та зустрічний позови об`єднані в одне провадження (а.с.92 т.1). 03 липня 2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» подав уточнену позовну заяву про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у розмірі 11521.35 доларів США, що за курсом 26.21 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 15 червня 2018 року складає 301974.58 грн. та судові витрати. (а.с.78-79том4), від підтримання якої відмовився в судовому засіданні. Позивач АТ КБ «Приватбанк» первісний позов підтримав, просив звернути стягнення на будинок загальною площею 252.80 кв.м., житловою площею 109.80 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, на підставі договору іпотеки № CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідачів [PERSON] та [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку та стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. Проти задоволення позовних вимог відповідача-позивача [PERSON] за зустрічним позовом, заперечив, мотивуючи тим, що нотаріус, перевіривши всі документи, які були надані [PERSON] , не здійснив жодного порушення прав та інтересів сторін у справі, нотаріальне посвідчення вчинив згідно вимог діючого законодавства, а тому визнавати договір іпотеки №CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року недійсним, підстав не має. Подано заперечення проти позову (а.с.216 том1). Відповідач за первісним і зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнав, мотивуючи виконанням зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] визнав повністю, підтвердив, що не перебували у нотаріуса при посвідченні договору іпотеки. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги банку не визнала, заперечила щодо підстав для виселення із будинку, так як не була обізнана із наявністю кредитного зобов`язання у чоловіка, не давала своєї згоди на кредитування, просила задоволити вимоги за зустрічним позовом повному обсязі. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р. за первісним та зустрічним позовом, до суду не прибула, представником [PERSON] надано свідоцтво про смерть [PERSON] , відповідно до якого вона померла [INFO] (а.с.227-228 том 3). Із пояснень наданих представником [PERSON] у судових засіданнях з її участю, суду пояснила, що позовні вимоги не визнає ні за первісним, ні за зустрічним позовами, остільки порушень при вчиненні нотаріальних дій приватний нотаріус не допускала, такі твердження є надуманими (а.с.166том3). Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору за первісним позовом виконавчий комітет Городищенської міської ради Черкаської області, повідомлена належно про слухання справи, через канцелярію суду подано клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечив, самостійних вимог не заявляє, зазначив, що спірне житло за адресою [ADDRESS] , на обліку у житловому фонді міста не перебуває (а.с.165 том 3). Суд, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог за первісним і зустрічним позовом, заслухавши пояснення сторін у справі, враховуючи належне повідомлення учасників процесу про судовий розгляд та зміст надісланих до суду від них заяв і клопотань, допитавши експертів [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що підписи від імені [PERSON] в графі «підпис» заяви від 16 березня 2007 року, зареєстрованої у реєстрі за №222, та у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р. виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів і виконано його самою [PERSON] в результаті опрацювання наданих на дослідження зразків підпису у судовій справі, дослідивши та оцінивши всі докази за первісним і зустрічним позовом у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити, виходячи з таких вимог чинного законодавства. Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачі за первісним і зустрічним позовами повинні зазначити і довести підстави позовів, тобто обставини, з якими вони, як з юридичними фактами, пов`язують свої матеріально-правові вимоги. Із наданих до суду сторонами доказів вбачається наступне. За первісним позовом: відповідно до кредитного договору № CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року [PERSON] 16 березня 2007 року отримав кредит у розмірі 40000.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 березня 2017 року (а.с.25-29 том 1) та підтверджується відповідними квитанціями (а.с.30-31 том 1). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] , 16 березня 2007 року було укладено договір іпотеки №CSR0GA01160076, предметом якого став будинок загальною площею 252.80 кв.м., житловою площею 109.80 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.32-35 том1). Вказаний договір, цього ж дня, був посвідчений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р., зареєстрований в реєстрі №223 та накладено заборону на відчуження, про що зроблено запис в реєстрі заборон №224 (а.с.36 том 1). У забороні від 16 березня 2007 року зазначено, що житловий будинок належить [PERSON] (а.с.36 том 1), що підтверджується і свідоцтвом про право власності на жилий будинок по [ADDRESS] (а.с.37 том 1). Відповідно до розрахунку заборгованості від 25 березня 2013 року, заборгованість за кредитом становить 14185,84 доларів США (а.с.9-17 том 1). Позивач - відповідач, встановивши вказану заборгованість, 18 лютого 2013 року за №30.1.0.0/2-004, звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про усунення порушення зобов`язання та в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, згідно вимог ст.40 Закону України «Про іпотеку», добровільно звільнити нерухоме майно у виді житлового будинку загальною площею 252.80 кв.м., житловою площею 109.80 кв.м., який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.19 том 1), що підтверджується реєстром поштових відправлень - заказних листів з увідомленням від 19 лютого 2013 року та рекомендовами повідомленням про вручення поштового відправлення №4994503628422 від 20 лютого 2013 року про отримання вимоги особисто [PERSON] (а.с.21-24 том 1). Згідно будинкової Книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.76-77 том 1). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.109 том 1). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.110 том 1). Згідно листа Служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 10 лютого 2014 року №37, дозвіл на передачу в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк» нерухомого майна, а саме житлового будинку по [ADDRESS] , в якому на той час була зареєстрована неповнолітня [PERSON] , не надавався (а.с.119 том 1). Заяви відповідача-позивача [PERSON] про надання згоди на іпотеку, подана нею до приватного нотаріуса Городищенського нотаріального округу від 16 березня 2007 року, зареєстрована в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій №1-1314 (а.с.21-23 том 2). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року у цивільній справі задоволено клопотання відповідача-позивача, з підстав, що підпис на заяві від 16 березня 2007 року, зареєстрованої у реєстрі №222 та у реєстрі нотаріальних дій за березень 2007 року їй не належить, та призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконані підписи на заяві від 16 березня 2007 року, яка зареєстрована у реєстрі за №222 про надання згоди [PERSON] на передачу будинку, що розташований по [ADDRESS] в іпотеку та у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за березень 2007 року приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р., [PERSON] ; чи виконаний рукописний текст « [PERSON] » на заяві від 16 березня 2007 року [PERSON] (а.с.82 том 2). На виконання експертизи, за клопотанням експертів надано всі необхідні матеріали та зразки підписів [PERSON] .. Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи від 12 березня 2015 року №93/192/15-23, підписи від імені [PERSON] в графі «підпис» заяви від 16 березня 2007 року, зареєстрованої у реєстрі №222 та у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р. (номер нотаріальної дії 222 від 16 березня 2007 року) виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Підпис від імені [PERSON] у графі «підпис» заяви від 16 березня 2007 року про надання згоди [PERSON] на передачу будинку, що розташований по [ADDRESS] в іпотеку, зареєстрованої у реєстрі №222 та у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р. (номер нотаріальної дії 222 від 16 березня 2007 року) виконані самою [PERSON] . Рукописний напис « [PERSON] » у графі «підпис» заяви від 16 березня 2007 року про надання згоди на передачу будинку в іпотеку, виконаний [PERSON] (а.с.111-115 том 2). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2016 року, у зв`язку з виниклою необхідністю, задоволено клопотання представника позивача-відповідача про допит у судовому засіданні судових експертів Мамчур О.В. та [PERSON] (а.с.94 том 3). Згідно ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2016 року, задоволено клопотання представника позивача-відповідача та залишено позовні вимоги в частині звернення стягнення стосовно [PERSON] , остільки вона не є зареєстрованою у будинку по [ADDRESS] , який є предметом позовних вимог і у відношенні неї не вбачаються правові підстави для виселення (а.с.95 том 3). Згідно розрахунку заборгованості від 26 вересня 2017 року за кредитним договором № CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року, заборгованість [PERSON] складає: 11416,47 доларів США - заборгованість за кредитом, в тому числі 1789,56 доларів США - прострочене тіло кредиту; 1442,58 доларів США - заборгованість за відсотками, в тому числі 1382,38 - прострочені відсотки; 640,00 доларів США - заборгованість з комісії, в тому числі 640,00 - прострочена комісія; погашено пені, в тому числі списано - 2624,69 доларів США; заборгованість з пені - 686,79 доларів США, а всього заборгованість [PERSON] перед банком становить 14185,84 доларів США (а.с.183-197 том 3). Відповідачем та його представником, 11 червня 2018 року у судовому засіданні заявлено та подано письмове клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, остільки в матеріалах справи відсутній розрахунок боргу, який би відображав кошти внесені відповідачем в рахунок виконання кредитного зобов`язання, що суперечить умовам кредитного договору від 16 березня 2007 року та розмір внесених ним коштів про повне виконання ним кредитного зобов`язання (а.с.26 том 4). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 11 червня 2018 року, у задоволенні вище вказаного клопотання було відмовлено, з підстав, що запитання у поставлених запитаннях до експерта про те чи відповідає станом на 25.03.2013 року сума заборгованості по кредиту у розмірі 11416,47 доларів США, зазначена у позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором; чи відповідає станом на 25.03.2013 року сума заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 1442,58 доларів США зазначена у позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором; чи відповідає станом на 25.03.2013 року сума заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 640 доларів США зазначена у позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором; чи відповідає станом на 25 березня 2013 року сума заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов`язання у розмірі 686,79 доларів США, зазначена у позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором в межах строку позовної давності в один рік, виходять за межі позовних вимог про звернення стягнення та про визнання недійсним договору іпотеки з врахуванням невиконаного кредитного зобов`язання за кредитним договором (а.с.49-50 том 4). У судовому засіданні 11 червня 2018 року відповідачем та його представником, заявлено та подано письмове клопотання про призначення у цивільній справі повторної судово-почеркознавчої експертизи (а.с.27 том 4). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 11 червня 2018 року, у задоволенні вище вказаного клопотання відмовлено, з підстав, що запитання відповідача до експерта про те чи виконано підпис в заяві від 16 березня 2007 року поданій до приватного нотаріуса Городищенського нотаріального округу Панасенко О.Р. від її імені [PERSON] після слова «Підпис» та рукописний текст «підпис» нею безпосередньо, було предметом попередньої судово-почеркознавчої експертизи за ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року у цивільній справі, що розглядається, і крім цього було проведено 11 червня 2018 року допит експертів, які виконували експертизу та обґрунтували в ході їх допиту висновок, який було зроблено ними щодо [PERSON] .. Суд, не знаходить обґрунтованими підстави для проведення повторної судово-почеркознавчої експертизи і тому, що із змісту висновку експертів вбачається, про використання для порівняльного дослідження зразків почерку та підпису [PERSON] безпосередньо і за 2007 рік, тобто мотивувати повторність дослідження не використанням зразків підпису максимально наближених до цього періоду, не обгрунтовано (а.с.47-48 том 4). Із наданих відповідачем квитанцій вбачається, що в період з 26 лютого 2008 року по 02 квітня 2011 року ним здійснювалася сплата платежів у виді погашення прострочених процентів, погашення комісії, погашення заборгованості (а.с.30-45 том 4). Із наданих доказів підтверджується, що відповідач сплачував кошти в рахунок заборгованості до квітня 2011 року. Згідно відповіді на запит адвоката Павленка С.І. від 01 листопада 2017 року, Приватне Акціонерне Товариство «Страхова Компанія «Інгосстрах», повідомляє, що 16 березня 2007 року між ЗАТ «Страхова Компанія «Інгосстрах» та [PERSON] укладено договір особистого страхування № CSR0LК00008296 та договір страхування майна №CSR0GA00008295 (а.с.46 том 4). В ході судового розгляду, 03 липня 2018 року представник позивача-відповідача через канцелярію суду за вхідним №3929 подав уточнену позовну заяву, за змістом якої вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , 16 березня 2007 року уклали кредитний договір № CSR0GA01160076. Згідно договору Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 40000,00 доларів США на термін до 16 березня 2017 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № CSR0GA01160076. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15 червня 2018 року має заборгованість 86124,44 доларів США, яка складається з наступного: 11521,35 доларів США- заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 17011,35 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4480,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 53111,74 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Остільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, то заборгованість до стягнення становить 11521,35 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом (тіла кредиту) та зазначив, що до стягнення підлягають і понесені позивачем-відповідачем судові витрати (а.с.78-87 том 4). У судовому засіданні 30 червня 2020 року представник відповідача-позивача надав письмове клопотання про зупинення провадження у цивільній справі на підставі п.6 ч.1.ст.251 ЦПК України до вирішення цивільної справи №691/870/19 за позовною заявою [PERSON] до Приватного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ про визнання кредитного договору таким, що припинив свою дію та стягнення надміру сплачених коштів на виконання кредитного договору. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 30 червня 2020 року, у задоволенні вище вказаного клопотання було відмовлено, з підстав, що представник відповідачів-позивачів не навів суду переконливих доводів на підтвердження необхідності зупинення провадження у справі (а.с.189-190 том 4). За зустрічним позовом: відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , власником домоволодіння є відповідач [PERSON] (а.с.139-147 том1). Згідно повідомлення про реєстрацію іпотеки від 16 березня 2007 року №0620-439, боржником є відповідач [PERSON] , об`єктом є житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , розмір зобов`язання - 44525 доларів США, строк виконання зобов`язання до 16 березня 2017 року (а.с.179 том 1). За даними Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 лютого 2007 року №13736051, власником житлового будинку по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданим на підставі рішення виконкому Городищенської міської ради від 26 березня 2002 року, є [PERSON] (а.с.181 том 1). Згідно довідки Виконавчого комітету Городищенської міської ради від 19 лютого 2007 року №1216, відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] (а.с.182 том 1). Як вбачається із змісту заяви відповідача-позивача [PERSON] , подану нею до приватного нотаріуса Городищенського нотаріального округу від 16 березня 2007 року, вона дала згоду на іпотеку, згідно договору укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та її чоловіком [PERSON] на жилий будинок по [ADDRESS] , при цьому вказала, що такий правочин відповідає інтересам їх сім`ї, погодилась, щоб умови договору іпотеки, в тому числі і сума договору, визначалися її чоловіком самостійно і відповідали спільному волевиявленню та зазначивши, що внаслідок іпотеки не буде порушено прав та інтересів інших осіб, неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних та інших осіб, яких вони зобов`язані утримувати за законом чи договором, під час засвідчення заяви, було перевірено факт перебування у шлюбі, згідно даних паспортів подружжя (а.с.183 том 1). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №11654601 від 16 березня 2007 року на житловий будинок по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , приватним нотаріусом Городищенського нотаріального округу Панасенко О.Р. накладено обтяження у виді заборони, арешту (а.с.184 том 1). Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №11654433 вуід 16 березня 2007 року боржником вказано [PERSON] (а.с.185 том 1). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Городищенського нотаріального округу Панасенко О.Р. від 16 березня 2007 року №930259-2932, станом на 14 год 20 хв 29 сек. 16 березня 2007 року будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , під забороною не перебуває (а.с.186 том 1). Дана обставина підтверджує, що на момент посвідчення договіру іпотеки №CSR0GA01160076 у нотаріальному порядку 16 березня 2007 року, заборони на вище вказане будинковолодіння не було. Згідно Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №11656743 від 16 березня 2007 року на житловий будинок по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , приватним нотаріусом Городищенського нотаріального округу Панасенко О.Р. накладено обтяження у виді заборону на підставі договору іпотеки (а.с.187 том 1), що підтверджується і Витягом про реєстрацію у Державному реєстрв іпотек №11657021 від 16 березня 2007 року (а.с.188 том 1). Предметом вимоги позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за первісним позовом є порушення відповідачами у справі, вимог ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.526, 527, 530, 1054 Цивільного Кодексу Українита вимог Закону України «Про іпотеку». Предметом вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] є недотримання відповідачем вимог ст.ст.60,65 Сімейного Кодексу України, ст.6 Закону України «Про іпотеку» та застосування наслідків недійсності правочину у зв`язку з недодержанням вимог до правочину на момент його вчинення, як то визначено ст.ст.203,215 ЦК України. Правові відносини, які склалися між сторонами у справі, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язальне право. Для вирішення спірних правовідносин суд застосовує вимоги Цивільного Кодексу України, Сімейного Кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про іпотеку». У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статтей 525 та 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено главою 49 «Забезпечення виконання зобов`язання» ЦК України та Законом України «Про іпотеку». За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якого є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», частиною другою якої, у редакції на дату ухвалення рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Виселення з іпотечного майна проводиться у порядку, встановленому законом (частина перша статті 40 Закону України «Про іпотеку»). Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, відповідно до частини другої якої громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке придбане не за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення частини другої статті 39 та/або частини першої статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і частини другої статті 109 ЖК Української РСР. Особам, яких виселяють із житлового будинку (житлового приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК Української РСР постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла в судовому порядку, відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15, від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1049цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-1892цс15, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2020 року у справі № 320/10637/14-ц (провадження № 61-670св19). Позивач ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до Городищенського районного суду з позовом 15 квітня 2013 року, тобто до закінчення встановленого строку (терміну) виконання кредитного зобов`язання. 03 липня 2018 року представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк», через канцелярію суду за вхідним №3929 подав уточнену позовну заяву, в ході судового розгляду за змістом якої змінив предмет позову та просив стягнути з відповідача 11521,35 доларів США - тіло кредиту і судові витрати (а.с.78-87 том 4), яку суд не прийняв до провадження з підстав, з підстав визначених ч.3 ст.49 ЦПК України, остільки лише до закінчення підготовчого засідання позивач мав право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. За таких обставин, позивач наполіг на продовженні судового розгляду в межах раніше заявлених вимог. Як встановлено із досліджених судом доказів за первісним і зустрічним позовом в ході судового розгляду цивільної справи, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» м.Дніпро звернувся з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р., виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області про звернення стягнення. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним і відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено кредитний договір № CSR0GA01160076, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 40000.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 березня 2017 року (а.с.25-29 том 1). Предмет договору - кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 40000.00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] , 16 березня 2007 року було укладено договір іпотеки №CSR0GA01160076, предметом якого став будинок загальною площею 252.80 кв.м., житловою площею 109.80 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.32-35 том1). Вказаний договір, цього ж дня, був посвідчений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р., зареєстрований в реєстрі №223 та накладено заборону на відчуження, про що зроблено запис в реєстрі заборон №224 (а.с.36 том 1). У забороні від 16 березня 2007 року зазначено, що житловий будинок належить [PERSON] (а.с.36 том 1), що підтверджується і Свідоцтвом про право власності на жилий будинок по [ADDRESS] , яке видано 26 березня 2002 року на підставі рішення виконкому міської ради від 19 квітня 2002 року (а.с.37 том 1). Відповідно до розрахунку заборгованості від 25 березня 2013 року, заборгованість за кредитом становить 14185,84 доларів США (а.с.9-17 том 1). Позивач - відповідач, встановивши вказану заборгованість, 18 лютого 2013 року за №30.1.0.0/2-004, звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про усунення порушення зобов`язання та в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, згідно ст.40 Закону України «Про іпотеку», просив добровільно звільнити нерухоме майно у виді житлового будинку загальною площею 252.80 кв.м., житловою площею 109.80 кв.м., який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.19 том 1). Згідно будинкової Книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.76-77 том 1). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.109 том 1). Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.110 том 1). Згідно листа Служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 10 лютого 2014 року №37, дозвіл на передачу в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк» нерухомого майна, а саме житлового будинку по [ADDRESS] , в якому на той час була зареєстрована неповнолітня [PERSON] , не надавався (а.с.119 том 1). Заява відповідача-позивача [PERSON] про надання згоди на іпотеку, подана нею до приватного нотаріуса Городищенського нотаріального округу 16 березня 2007 року, зареєстрована в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій №1-1314 (а.с.21-23 том 2). Як вбачається із змісту заяви відповідача-позивача [PERSON] , вона дала згоду на здійснення іпотеки, згідно договору укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та її чоловіком [PERSON] щодо жилого будинку по [ADDRESS] , при цьому вказала, що такий правочин відповідає інтересам їх сім`ї, погодилась, щоб умови договору іпотеки, в тому числі і сума договору, визначалися її чоловіком самостійно і відповідали спільному волевиявленню та зазначивши, що внаслідок іпотеки не буде порушено прав та інтересів інших осіб, неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних та інших осіб, яких вони зобов`язані утримувати за законом чи договором, під час засвідчення заяви, було перевірено факт перебування у шлюбі, згідно даних паспортів подружжя (а.с.183 том 1). Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи від 12 березня 2015 року №93/192/15-23, підписи від імені [PERSON] в графі «підпис» заяви від 16 березня 2007 року, зареєстрованої у реєстрі №222 та у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р. (номер нотаріальної дії 222 від 16 березня 2007 року) виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Підпис від імені [PERSON] у графі «підпис» заяви від 16 березня 2007 року про надання згоди [PERSON] на передачу будинку, що розташований по [ADDRESS] в іпотеку, зареєстрованої у реєстрі №222 та у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р. (номер нотаріальної дії 222 від 16 березня 2007 року) виконані самою [PERSON] . Рукописний напис « [PERSON] » у графі «підпис» заяви від 16 березня 2007 року про надання згоди на передачу будинку в іпотеку, виконаний [PERSON] (а.с.111-115 том 2). З врахуванням вищезазначеного, суд, беззаперечно встановив, що переданий в іпотеку банку житловий будинок, був набутий у власність іпотекодавцем [PERSON] не за рахунок кредитних коштів за кредитним договором від 16 березня 2007 року, остільки кредитування було на умовах задоволення споживчих потреб, підтвердженням чого є отримання майна у власність до часу кредитування ще у 2002 році, тобто правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлені. За відсутності і відомостей про можливість надання відповідачеві одночасного з вирішенням питання про його виселення із спірної квартири іншого постійного житлового приміщення, суд дійшов висновку про відсутність підстав і для задоволення вимоги про виселення відповідача з сім`єю із спірної квартири зі зняттям з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, без надання іншого постійного житлового приміщення, так як в матеріалах справи відсутності відомості про можливість надання відповідачам, одночасного з вирішенням питання про їх виселення із спірного житлового будинку, іншого постійного житлового приміщення. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду з вимогою про звернення стягнення та виселення відповідачів, не зазначив та не запропонував відповідачам інше постійне житло, а тому враховуючи встановлене частиною другою статті 109 Житлового кодексу Української РСР, загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, та відсутності запропонованого відповідачеві іншого постійного жилого приміщення, яке має бути надане відповідачеві одночасно з виселенням, вимоги банку про виселення відповідачів не підлягають до задоволення. Позовні вимоги [PERSON] , за зустрічним позовом про визнання недійсним договору іпотеки, в результаті вивчених і досліджених судом доказів у сукупності із встановленими і перевіреними обставинами справи, теж є такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] , 16 березня 2007 року було укладено договір іпотеки №CSR0GA01160076, предметом якого став будинок загальною площею 252.80 кв.м., житловою площею 109.80 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.32-35 том1). Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору чи його окремих положень, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його чи його окремих положень, недійсним, майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого вона не є, [PERSON] , як позивач, зобов`язана була довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний нею договір порушує її права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Наявність у спірному договорі іпотеки, стороною якого позивач не є, не свідчить про безумовне порушення відповідними умовами договору іпотеки майнових прав відповідача-позивача як особи, власника майна, переданого в іпотеку у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Заявлені у цивільній справі вимоги не спрямовані безпосередньо на відновлення прав позивача, оскільки стосуються зобов`язань, стороною яких є відповідач [PERSON] , що свідчить про неправильно обраний позивачем у наведеному випадку спосіб захисту порушеного, на її думку, права. Предметом позову позивача є визнання недійсним іпотечного договору №CSR0GA01160076 від 16 березня 2007 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та ПАТ "КБ "ПриватБанк", що, в свою чергу, унеможливлює зробити висновок про порушення прав позивача, остільки сторонами, які уклали вище вказаний договір іпотеки є банк та відповідач за первісним і зустрічним позовами [PERSON] .. Крім того, згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи від 12 березня 2015 року №93/192/15-23, підписи від імені [PERSON] у заяви від 16 березня 2007 року, зареєстрованої у реєстрі №222 та у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р. та у заяві від 16 березня 2007 року про надання згоди [PERSON] на передачу будинку, що розташований по [ADDRESS] в іпотеку виконані самою [PERSON] . За таких обставин, слід дійти висновку, що у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити за безпідставністю і необґрунтованістю позовних вимог, так як не встановлено, що оспорювані умови договору іпотеки суперечать Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та порушують права і законні інтереси позивача [PERSON] .. Оскільки суд відмовляє у зустрічному позові за безпідставності позовних вимог, відповідно, не наводиться аналіз доводам усної заяви представника відповідачів-позивача [PERSON] щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності, що відповідає роз`ясненням, викладеним у в п.11 постанови від 18.12.2009 N 14 Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі». За загальним правилом цивільного процесу, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідати завданню цивільного судочинства, і справедливим. Суд не вправі відступити від жодної вимоги та зобов`язаний дотриматися їх при постановленні рішення у справі.Вирішуючи спір між сторонами, та приймаючи рішення у справі, та в частині зустрічного позову, суд, рахує, що дотримався таких вимог, визначених ст.263 ЦПК України, остільки забезпечив ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] , як позивачам і відповідачам у справі, гарантовані Конституцією України права і свободи людини, зафіксувавши це судовим рішенням. При розгляді цивільної справи судові витрати заявлені сторонами до відшкодування, у виді сплаченого судового збору, витрат на правничу допомогу, стягненню не підлягають, остільки відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed