Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач 28.04.2017 року уклали кредитний договір №CSPGA00000095, згідно якого банк зобов»язався надати відповідачу кредит в сумі 29 700 доларів США на термін до 28.04.2017 року , а відповідач зобов»язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором CSIPGA00000095. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 28.08.2015 року має заборгованість - 12629.25 [Долар США], яка складається з наступного: - 10061.59 [Долар США] - заборгованість за кредитом; -1185.15 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; -485.25 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -284.69 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: -11.73 [Долар США] - штраф (фіксована частина). -600.83 [Долар США] - штраф (процентна складова). Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. В зв»язку з цим позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 12 629.25 [Долар США], що за курсом 21.31 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2015 року складає 269129.22 гри. за кредитним договором № CSIPGA00000095 від 28.04.2007 року та судові витрати. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 18.11.2015 року уточнив свої позовні вимоги, які мотивував наступним. Згідно Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - це зобов'язання, яке може бути виражене в іноземній валюті. Відповідно і виконанню підлягає таке зобов'язання саме в іноземній валюті. Зважаючи на те, щo банківський кредит це не тільки зобов'язання надати грошові кошти, але й зворотне зобов'язання такі грошові кошти повернути та сплатити проценти за користування ними, то банківський кредит - це зобов'язання , в якому банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (в тому числі в іноземній валюті) в кредит в обмін на зобов'язання позичальника повернути такі грошові кошти (в тій самій валюті) та сплатити проценти за користування такими грошовими коштами (також в валюті кредиту). Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних кримінальних справ від 30.03.2012 року банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19,47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на нашій вимог пункту 1 розділу II Закону України віт 15.02.2011 року №3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензію на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету "Про валютне регулювання"). Пункт 12 вказаної Постанови передбачає, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких сів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК України. Таким чином, якщо позовні вимоги банку ставляться в доларовому еквіваленті, тому і стягнення суми боргу рішенням суду повинно бути також у іноземній валюті. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися «ним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за конання грошового зобов'язання. Тому позивач просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 12 629.25 Долар США за кредитним договором № CSIPGA00000095 від 28.04.2007 року та судові витрати. [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ К «ПриватБанк» про визнання правочину удаваним, зобов»язання внести зміни до кредитного договору та провести перерахунок заборгованості. Ухвалою суду від 29 березня 2016 року, дані позови були об»єднані в одне провадження. Позивач [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що нею та та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» укладено договір про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2007 року за №CSIPGA00000095 Пунктом 7.1. кредитного договору встановлено: банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу, у вигляді не поновлюваної лінії, в розмірі 29700 доларів США на наступні цілі: 27000,00 USD на споживчі цілі, а також у розмірі 2700,00 USD на сплату страхових платежів, зі оплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0.92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором, а саме 428,89 USD, що дорівнювало 2165,90 грн. Вказана сума дорівнює 136 350 грн. Сума сплачених позивачем коштів становить 362356,56 гривень, що із розрахунку співвідношення курсу гривні до долару США, що діяв на момент укладення Кредитного договору, становить - 71753.78 доларів США. Цей кредит носить споживчий характер, та іноземна валюта була видана на споживчі цілі, тобто для здійснення правочину з резидентами України. Відповідно із ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Дана норма, є нормою прямої дії. Згідно ст.ст. 524, 533 Цивільного кодексу України, ст. 35 Закону України «Про Національний банк України», ст. З Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю, Ст. 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національний банк України» гривня (банкноти і монети), як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів. Ст. 533 Цивільного кодексу України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ч. 1). Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2). Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3). Частиною 3.3 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено - Гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів. Відповідно до ч. 1 ст. З Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Укладений в іноземні валюті Кредитний договір суперечить вищевказаним нормам. Частиною 2 статті 215 ЦК України визначено, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За кредитним договором гривневий еквівалент не встановлений взагалі. Для встановлення порядку повернення кредитних коштів до кредитного договору має додаватися «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», який є невід'ємною частиною кредитного договору. Графік відсутній. З підстав відсутності графіку , кредитний договір не відповідає нормам діючого законодавства. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. У Рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) зазначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Про необхідність врахування вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Рішення КСУ №15-рп/2011 від 10.11.2011 року, зазначено у пунктах 14 та 16 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Згідно Закону № 3795-VI від 22.09.2011, ч. 1 ст. 11 доповнено абзацом третім Закон України «Про захист прав споживачів», де зазначено, надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Пунктом 7.1 кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальнику на споживчі цілі. Позивачем, [PERSON], дані кошти були витрачені на придбання земельної ділянки площею 500 кв. м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.04.2007 року. Договором купівлі-продажу земельної ділянки площею 500 кв м за адресою: Енгельса, б. 46/2, м. Черкаси, пунктом 3, визначено, що за придбання ділянки сплачено 121 290,00 гривень. Що підтверджує правовідносини у національній валюті гривні. Волевиявлення позичальника, як споживача, при укладенні кредитного договору , виражалось у діях по придбанню товару в розстрочку та у гривнях, а видана валюта була формою видачі гривні і не відображала у свідомості позичальника валютних правовідносин. Тому у правовідносинах між кредитодавцем та позичальником відбувся дефект волі з боку позичальника. Тому кредитний договір з визначенням іноземноі валюти, як предмету кредиту вчинений з приховуванням дійсних гривневих правовідносин. За правовими наслідками такий правочин є удаваним відповідно до ст. 235 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови від 06 листопада 2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Таким чином, укладений сторонами кредитний договір в частині визначення валюти кредитування як долару США є удаваним, адже вчинений у відповідній частині для приховання укладення кредитного договору з надання кредиту саме в національній валюті України - гривні. В зв»язку з цим позивач просить постановити рішення, яким зобов'язати відповідача частково змінити договір про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2007 року за № CSIPGA00000095, а саме: внести зміни в пункт 7.1 кредитного договору зазначивши всі суми у національній валюті України - гривні, із розрахунку співвідношення долару США до гривні за курсом Національного банку України діючим на день укладення договору про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2007 року за № CSIPGA00000095, з моменту укладення кредитного договору - 28 квітня 2007 року. Та викласти пункт 7.1 кредитного договору від 28 квітня 2007 року за № CSIPGA00000095 в наступній редакції: 7.1. банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 28 квітня 2007 р. по 28 квітня 2017 р. включно, у вигляді непоновлюваної лінії (далі - кредит) у розмірі 149 985,00 гривень (сто сорок дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят п'ять гривень 00 коп.), що в доларовому еквіваленті становить 29700, 00 USD (двадцять дев'ять тисяч сімсот доларів США 00 центів) на наступні цілі: 136350,00 гривень (сто тридцять шість тисяч триста п'ятдесят гривень 00 коп.), що в доларовому еквіваленті становить 27 000,00 USD (двадцять сім тисяч доларів США 00 центів) - на споживчі цілі, а також у розмірі 13635,00 грн., що в доларовому еквіваленті становить 2700,00 USD - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3,2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, щомісячної комісії у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. Періодом сплати вважається період з 25 по 31 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2165,90 гривень , що в доларовому еквіваленті становить 428,89 USD (чотириста двадцять вісім доларів США 89 центів) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок сплачених платежів за період з 28 квітня 2007 року по дату винесення рішення суду та виплатити позивачу надлишково сплачені кошти. Звільнити позивача від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач [PERSON] 10.03.2016 року уточнила свої позовні вимоги , які мотивувала наступним. Згідно статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Вважає, що свої зобов'язання перед ПАТ КБ "Приватбанк" виконала в повному обсязі, про що свідчить довідка № АТРВ-КА9І-1_81Ю-КМЮ від 08.02.2016 видана самим ПАТ КБ "Приватбанк". В зв»язку з цим просить постановити рішення, яким визнати удаваним кредитний договір № С8ІРСА00000095 від 28 квітня 2007 року . Зобов'язати відповідача частково змінити договір про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2007 року за № С8ІРСА00000095, а саме: внести зміни в пункт 7.1 кредитного договору зазначивши всі суми у національній валюті України - гривні, із розрахунку співвідношення долару США до гривні за курсом Національного банку України діючим на день укладення договору про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2007 року за № С8ІРСА00000095, з моменту укладення кредитного договору - 28 квітня 2007 року та а викласти пункт 7.1 кредитного договору від 28 квітня 2007 року за № С8ІРСА00000095 в наступній редакції: 7.1. Банк зобов'язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 28 квітня 2007 р. по 28 квітня 2017 р. включно, у вигляді непоновлюваної лінії (далі - кредит) у розмірі 149 985,00 гривень (сто сорок дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят п'ять гривень 00 коп.), що в доларовому еквіваленті становить 29700, 00 USD (двадцять дев'ять тисяч сімсот доларів США 00 центів) на наступні цілі: 136350,00 гривень (сто тридцять шість тисяч триста п'ятдесят гривень 00 коп.), що в доларовому еквіваленті становить 27 000,00 USD (двадцять сім тисяч доларів США 00 центів) - на споживчі цілі, а також у розмірі 13635,00 гривень (тринадцять тисяч шістсот тридцять п'ять гривень 00 коп.), що в доларовому еквіваленті становить 2700,00 USD (дві тисячі сімсот доларів США 00 центів) - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, щомісячної комісії у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважається період з 25 по 31 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2165,90 гривень (дві тисячі сто шістдесят п'ять гривень дев'яносто копійок), що в доларовому еквіваленті становить 428,89 USD (чотириста двадцять вісім доларів США 89 центів) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок сплачених платежів за період з 28 квітня 2007 року по дату винесення рішення суду та виплатити позивачу надлишково сплачені кошти. Достроково припинити зобов'язання за кредитним договір №С8ІРСА00000095 від 28 квітня 2007 року, в зв'язку з повним погашенням кредитної заборгованості. Звільнити Позивача від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві, позов [PERSON] не визнав та просив в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримала та просила його задовольнити, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала, підтримала заперечення на позов та просила в позові відмовити, про порушення свого права дізналася після звернення банку з позовом до суду про стягнення боргу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, в результаті їх повного об"єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач 28.04.2017 року уклали кредитний договір №CSPGA00000095, згідно якого банк зобов»язався надати відповідачу кредит в сумі 29 700 доларів США на термін до 28.04.2017 року , а відповідач зобов»язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором CSIPGA00000095. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Умови кредитного договору відповідач порушила в листопаді 2014 року. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 28.08.2015 року має заборгованість - 12629.25 Долар США, яка складається з наступного: - 10061.59 долар США - заборгованість за кредитом; -1185.15 Долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -485.25 Долар США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -284.69 Долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: -11.73 Долар США - штраф (фіксована частина). -600.83 Долар США - штраф (процентна складова). Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних кримінальних справ від 30.03.2012 року банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19,47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на нашій вимог пункту 1 розділу II Закону України віт 15.02.2011 року №3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензію на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету "Про валютне регулювання"). Пункт 12 вказаної Постанови передбачає, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких сів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК України. Таким чином, поскільки позовні вимоги банку ставляться в доларовому еквіваленті, то і стягнення суми боргу за рішенням суду повинно бути постановлено в іноземній валюті. Укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 05.09.2007 року, з якими під час укладання погодилася відповідач. Тому позов підлягає до задоволення. Що ж стосується вимог [PERSON] про визнання кредитного договору удаваним, то ці вимоги до задоволення не підлягають. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що кошти видавалися їй на споживчі цілі і вона 28.04.2017 року придбала земельну ділянку, вартістю 121 290 грн. та вважає, що з її боку при укладенні кредитного договору відбувся дефект волі. Однак з такими твердженнями позивача суд не погоджується. Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів, з приводу того , що при укладенні кредитного договору, сторони при його укладенні приховували інший правочин. Також не можуть бути покладені в основу судового рішення доводи позивача про те, що вона для придбання земельної ділянки сплачувала не долари США, а гривні. Поскільки відсутні підстави для визнання правочину удаваним, то відсутні підстави і зобов»язувати відповідача внести зміни до кредитного договору та провести перерахунок заборгованості. Сторони, при укладенні кредитного договору домовилися про суттєві умови договору і зауважень чи не згоди з цього приводу не вказували. Тому доводи позивача про необхідність зобов»язати банк внести зміни до договору з приводу валюти договору, проведення порахунку надлишково сплачених коштів та дострокового припинення зобов»язання, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах закону. Не можуть стати підставою для задоволення позову посилання [PERSON] на довідку № АТРВ-КА9І-1_81Ю-КМЮ від 08.02.2016 про те, що вона не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк», так як дана довідка видана за підписом заступника керівника напрямку «Кредитні карти та зарплатні проекти» ГО Соколюк І.О., не містить вказівки про номери будь-яких договорів, підпису керуючого банку, головного бухгалтера. Тому позов до задоволення не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно стягнути судові витрати - судовий збір в сумі 4 036 грн. 94 коп. ( позивач при зверненні з позовом до суду платіжним дорученням від 15.09.2015 року сплатив судовий збір на вищевказану суму). Поскільки позивач [PERSON] від сплати судових витрат звільнена, то ці витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved