Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що він є власником автомобіля марки МАN, LЕ 150С, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. 03 серпня 2015 року цей автомобіль перебував у правомірному користуванні відповідача по справі [PERSON], який на ньому в м.Дніпропетровську по проїжджій частині вул.Виборзької біля будинку №25 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Причина зазначеної пригоди - наїзд на перешкоду, а саме в зазначеному місці над проїжджою частиною низько звисала гілка дерева, внаслідок чого сталося зіткнення. В результаті зазначеної ДТП автомобіль був пошкоджений, а саме: деформовані будка, рама, задній відбійник, ресора заднього лівого колеса, позивачу завдані матеріальні збитки в сумі 88369,13 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження від 27 листопада 2015 року та стало підставою для звернення до суду. Крім того, у зв'язку з пошкодженням належного позивачу транспортного засобу він поніс додаткові витрати в розмірі 2240 грн. за зберігання автомобіля на автостоянці та в сумі 1300 грн. за проведення експертного дослідження. Загальна сума збитків становить 91909,16 грн. Позивач вважає винним у тому, що сталась ДТП, відповідача [PERSON] міську раду, оскільки до її повноважень відноситься забезпечення благоустрою населеного пункту, утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об'єктів благоустрою. Солідарний обов'язок відповідача по справі [PERSON] відшкодувати завдані збитки пояснюється тим, що він на день ДТП користувався транспортним засобом автомобілем на правовій підставі, відповідно він несе відповідальність за всі негативні наслідки, які виникли у зв'язку з користуванням та володінням зазначеним джерелом підвищеної небезпеки. Позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] міської ради з рахунків, відкритих в органах Державної казначейської служби України, на свою користь завдані збитки в розмірі 91909,16 грн. солідарно та понесені судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору в розмірі 919,10 грн. солідарно. В судове засідання представник позивача [PERSON] надав заяву та письмові пояснення, якими підтримав позовні вимоги, просив задоволити, розглянувши справу без його присутності, зазначив, що наїзд на перешкоду, а саме на низько звисаючу гілку над проїжджою частиною в місті Дніпропетровськ по вул.Виборзька біля будинку №25, що стався за участю водія [PERSON], який керував автомобілем МАN, LE 150С, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER], мав характер дорожньо-транспортної пригоди та відбувся в межах міста [PERSON] на дорозі, яка знаходиться у віданні [PERSON] міської ради. [PERSON] відповідно до Правил дорожнього руху України рухався у крайній правій полосі. В момент, коли побачив перешкоду у вигляді гілки уникнути зіткнення не мав можливості, оскільки у лівому ряду по відношенню до [PERSON] рухався інший автомобіль. Автомобіль позивача мав дозволені для руху габарити, оскільки в протилежному випадку протокол про адміністративне правопорушення був би складений на водія [PERSON] за керування вантажним транспортним засобом, який не відповідає встановленим габаритам для руху автомобільними дорогами. Тобто винною особою у завданні збитків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 серпня 2015 року в м.Дніпропетровську по вул.Виборзькій біля будинку №25 є орган місцевого самоврядування, а саме [PERSON] міська рада, оскільки пригода сталася в межах міста на дорозі, яка знаходиться у віданні [PERSON] міської ради. Перешкода у вигляді низько звисаючої гілки є частиною дерева. Всі зелені насадження, виходячи з вимог чинного законодавства повинні, перебувати у безпечному для інших стані. Натомість щодо зазначеного зеленого насадження в порушення прямої вказівки чинного законодавства [PERSON] міською радою не була визначена відповідальна особа (балансоутримувач), відповідальна за стан вказаного зеленого насадження та його утримання. Наведене підтверджує наявність з боку відповідача [PERSON] міської ради бездіяльності, наслідком якої є збитки, що завдані позивачу. Представник позивача заперечує посилання відповідача на відсутність в матеріалах справи свідоцтва судового експерта [PERSON], оскільки інформація про всіх атестованих судових експертів є відритою та внесена до Реєстру атестованих судових експертів. Відповідно до наявної в реєстрі інформації [PERSON] на момент надання висновку експертного дослідження від 27 листопада 2015 року за №52 мав статус судового експерта з автотоварознавчої експертизи, вид експертної спеціальності - визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу. Відповідно до даних, наявних у Централізованій базі даних МТСБУ, станом на 03 серпня 2015 року, тобто на момент дорожньо-транепортної пригоди, автомобіль марки МАN, LE 150С, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER], мав лише поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, тобто на вказану подію він не поширюється. Відповідач [PERSON] надав суду письмові заперечення проти позову, вважає винною в скоєнні ДТП [PERSON] міську раду, просить у задоволенні позову в частині стягнення збитків з нього відмовити (а.с.49-51). Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] надала суду письмові заперечення проти позовних вимог (а.с.96-99), просить розглянути справу без участі представника, пояснила, що відповідно до п.3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10 квітня 2006 року №105 елементами благоустрою є покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об'єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до п.5.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10 квітня 2006 року №105 балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об'єкта. В матеріалах справи є лист №19/1-13158 від 06 листопада 2015 року ГУМВС України в Дніпропетровській області, відповідно до якого балансоутримувач насаджень, які знаходяться по вул.Виборгській в районі будинку №25 в м.Дніпропетровську відсутній. Оскільки [PERSON] міська рада не є балансоутримувачем зелених насадженнь по вул.Виборгській в районі будинку №25, то не є належним відповідачем по справі. Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам. Отже, при ДТП, яка сталась 03 серпня 2016 року, винною особою є відповідач [PERSON], тому що він не переконався, що напрямок руху де стоять зелені насадження буде безпечним. Позивачем не надано доказів того, що ДТП сталася саме у зв"язку з наїздом на перешкоду. Низько звислі гілкі дерев не є перешкодою, а є елементом благоустрою. Позивач вказує на бездіяльність [PERSON] міської ради в частині визначення відповідальної організації, яка б здійснювала конроль за станом зелених насаджень та їх приведення у відповідність до вимог чинного законодавства, що це має причинний зв'язок із самим зіткненням. Ст. 1173 ЦК України передбачає спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їх дій (владно-адміністративний, юридично-обов'язковий, односторонній). До суб'єктів відповідальності за цією нормою належать створені відповідно до Конституції України, Конституції Автономної Республіки Крим і правових актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради і Ради Міністерств Автономної Республіки Крим органи державної влади і управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», їх виконавчі органи та посадові або службові особи вказаних державних органів. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у звязку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійснення ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. Позивачем не доведено причинний зв'язок між шкодою, завданної автомобілю МАN, LЕ 150 С, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та виною [PERSON] міської ради. Відповідно до висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2012 року "Про узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках» за загальними правилами тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Позивачем не надано до матеріалів справи свідоцтво судового експерта [PERSON] для з"ясування судом чи має він право встановлювати розмір збитків, завданому власнику транспортного засобу. В зв"язку з викладеним просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] міської ради в повному обсязі. Представник відповідача Державної казначейської служби України [PERSON] надала суду письмові заперечення проти позовних вимог (а.с.76-78), просить розглянути справу без участі представника, пояснила, що належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди є, як правило, судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або рішення вищестоящих посадових осіб органів державної влади. Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду про визнання бездіяльності [PERSON] міської ради відсутнє. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються заявлені вимоги. Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, встановлюється, що ДКСУ здійснює реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та відповідно до покладених на нього завдань здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, тому ДКСУ не може бути належним відповідачем у даній справі. В зв"язку з викладеним просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державної казначейської служби України про відшкодування збитків відмовити. Суд, врахувавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач є власником автомобіля марки МАN, LЕ 150С, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с.6). 03 серпня 2015 року цей автомобіль перебував у правомірному користуванні [PERSON], який керуючи ним в м.Дніпропетровську по проїжджій частині вул.Виборзька біля будинку №25 потрапив у ДТП, причина якої - наїзд на перешкоду, а саме в зазначеному місці над проїжджою частиною низько звисала гілка дерева, внаслідок чого сталося зіткнення. В результаті зазначеної ДТП автомобіль був пошкоджений, а саме: деформовані будка, рама, задній відбійник, ресора заднього лівого колеса, що підтверджується довідкою сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ з обслуговування м.Дніпропетровськ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.7). Внаслідок зазначеної ДТП позивачу, як власнику автомобіля, завдані матеріальні збитки в сумі 88369,13 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження від 27 листопада 2015 року та стало підставою для звернення до суду. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про автомобільні дороги" вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. На підставі ч.1 ст.18 цього Закону складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Згідно з п.1 ч.1 ст.19 цього Закону основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів. Спеціальним законом, який визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини є Закону України "Про благоустрій населених пунктів", відповідно до п.1 ч.1 ст.1 якого благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. На підставі п.4 ч.1 ст.10 цього Закону до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, в тому числі, визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою. З положень ч.1 ст.2 цього Закону вбачається, що благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов'язків суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів. Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 цього Закону система благоустрою населених пунктів включає, в тому числі, встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів. До системи органів управління у сфері благоустрою віднесені Управління у сфері благоустрою населених пунктів Кабінету Міністрів України, центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень (ст.5 Закону). Повноваження сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів встановлені ст.10 зазначеного Закону. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. За таких обставин, з аналізу норм зазначеного Закону, вбачається, що обов'язок з організації та здійснення контролю за об'єктами благоустрою міста, в тому числі зеленими насадженнями вздовж проїжджої частини, покладено на міську раду, як орган місцевого самоврядування. З листа відділу ДАІ з обслуговування м.Дніпропетровськ від 06 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON] міською радою балансоутримувач зазначених зелених насаджень не визначений (а.с.9), хоча зазначені питання віднесені до її виключної компетенції. Суд вважає, що бездіяльність [PERSON] міської ради в частині визначення відповідальної організації, яка б здійснювала контроль за станом зелених насаджень та їх приведення у відповідність до вимог чинних нормативних актів має причинний зв'язок із самим зіткненням. Солідарний обов'язок відповідача по справі [PERSON] відшкодувати завдані збитки у зв'язку з пошкодженням належного позивачу транспортного засобу пояснюється тим, що відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 03 серпня 2015 року [PERSON] користувався транспортним засобом автомобілем марки МАN, LЕ 150С, 2003 року випуску, д.н.з СА 8641 АК на правовій підставі, тому він несе відповідальність за всі негативні наслідки, які виникли у зв'язку з користуванням та володінням зазначеним джерелом підвищеної небезпеки. На підставі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. За таких обставин суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] міська рада зобов'язані солідарно відшкодувати завдані позивачу збитки. Відповідно до висновку експертного дослідження від 27 листопада 2015 року за №52 та долученої до зазначеного висновку калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля марки МАN, LЕ 150С, 2003 року випуску, д.н.з СА 8641 АК, становить 88369,16 грн. (а.с.12-26). Крім того, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу позивач поніс додаткові витрати в розмірі 2240 грн. за зберігання автомобіля на автостоянці (а.с.10) та в сумі 1300 грн. за проведення експертного дослідження (а.с.11), тому загальна сума збитків становить 91909,16 грн. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.1.9 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 року №1094, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно з наказом МВС України від 28 грудня 2005 року № 1242 "Про затвердження картки обліку дорожньо-транспортних пригод та Інструкції щодо її заповнення" наїзд на перешкоду - це пригода, під час якої транспортний засіб наїхав чи наштовхнувся на нерухомий предмет (опора шляхопроводу чи естакади, стовп, огорожа, дерево, щогла, паркан, будівельні матеріали тощо). Гілка є складовою частиною дерева, тому факт дорожньо-транспортної пригоди належним чином зафіксовано та підтверджено довідкою від 03 серпня 2015 року, виданою сектором оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ з обслуговування м.Дніпропетровськ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Уникнути зіткнення відповідач [PERSON] не мав об'єктивної можливості, оскільки відповідно до ПДР України рухався у крайній правій полосі. В момент, коли побачив перешкоду у вигляді гілки останній уникнути зіткнення не мав можливості, оскільки у лівому ряду по відношенню до [PERSON] рухався інший автомобіль (висновок розгляду матеріалів ДТП, зареєстрованих до ЄО ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за №5725 від 03 серпня 2015 року, рапорт, схема місця ДТП). Автомобіль марки МАN, LE 150С, 2003 року випуску, д.н.з СА 8641 АК, мав дозволені для руху габарити, оскільки в протилежному випадку протокол про адміністративне правопорушення був би складений на водія [PERSON] за керування вантажним транспортним засобом, який не відповідає встановленим габаритам для руху автомобільними дорогами. Згідно до ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією і чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Тобто винною особою у завданні збитків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.08.2015 року в м.Дніпропетровську по вул.Виборзькій біля будинку №25 є орган місцевого самоврядування, а саме [PERSON] міська рада. Оскільки пригода сталася в межах міста, відповідно на дорозі, яка знаходиться у віданні [PERSON] міської ради. Перешкода у вигляді низько звисаючої гілки є частиною дерева. Всі зелені насадження виходячи з вимог чинного законодавства повинні перебувати у безпечному для інших стані. Натомість щодо зазначеного зеленого насадження в порушення прямої вказівки чинного законодавства саме [PERSON] міською, радою не була визначена відповідальна особа (балансоутримувач), відповідальна за стан вказаного зеленого насадження та його утримання. Наведене підтверджує наявність з боку відповідача [PERSON] міської ради бездіяльності, наслідком якої є збитки, що завдані позивачу по справі [PERSON] Станом на 03 серпня 2015 року, тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки МАN, LE 150С, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER], мав поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, який на вказану подію не поширюється (а.с.8).В зв`язку з розглядом справи позивач сплатив судовий збіру у розмірі 919 грн. 10 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved