Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги. В обґрунтування позову посилається на те, що мешканцям будинку, що за адресою: [ADDRESS] надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачам для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання був відкритий особовий рахунок. Однак, відповідачі неналежно здійснюють оплату за дані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого заборгованість за період з 01.07.2014 року по 01.03.2016 року складає 5 378,69 грн. 21.03.2018р. представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої заборгованість за період з 01.07.2014 року по 01.02.2018 року складає 24 307,92 грн. основного боргу, 3% річних 76,27 грн., інфляційні витрати 304,09 грн., а також витрати за оплату судового збору 1 378 грн., яку просить стягнути в судовому порядку, у зв"язку з тим, що відповідачі суму заборгованості добровільно не оплачують. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП «Південне» 23.02.2016 року № 39. Відповідно до ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення" № 630 від 21.07.2005 року, а також в п.3.1 договору приєднання, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Згідно із договором приєднання від 01.07.2014 року про надання послуг з централізованого опалення, та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП "Львівтеплоенерго" відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ст.67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Як вбачається із ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 60 від 21.07.2005р., споживачі зобов'язані оплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Як встановлено судом, відповідачі користуючись наданими послугами, допустили заборгованість за період з 01.07.2014р. по 01.02.2018р. в сумі 24 307,92 грн. Виходячи з положень ст.ст.525,526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. Положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 24 307,92 грн. основного боргу, 3% річних 76,27 грн., інфляційних витрат 304,09 грн. підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 378 грн.

Outcome: approved