Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що проведеною перевіркою Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області встановлено, що [PERSON] здійснено самочинне будівництво, а саме: будівлі літ. "В", навісу літ. "в", адміністративної будівлі літ. "Б", прибудови літ. "а", "а1" за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, [ADDRESS], посилаючись на ст.ст. 125, 126, 212 ЗК України просить суд зобов'язати [PERSON] знести самочинне будівництво та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Представник Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області, надав суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без фіксації технічними засобами. Представник Білгород-Дністровської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.(а.с.50) Представник Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області у судове засідання не з'явився, причина неявки суду невідома. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.51). Враховуючи, що у відповідності до ст.169 ЦПК України підстав для відкладення справи судом не виявлено, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутність не з'явившехся осіб за наявними в матеріалах справи доказами. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно довідки № 797 від 08.11.2011 року, виданої КП "Білгород-Дністровське БТІ", [PERSON] самовільно побудовано двоповерхова адміністративна будівля літ. "Б" розміром 10,79*5,0 загальною площею 55,6 кв.м., прибудова літ. "а" розміром 3,55*5,04, загальною площею 12,5 кв.м.;прибудова літ. "а1" розміром 19,49*7,28+(7,42*4,50) загальною площею 130,7 кв.м. (використовується під сауну); будівля літ. "В" розміром 7,90*6,41, загальною площею 32,8 кв.м., навіс літ. "в" розміром 4,0*1,67 (а.с.24). Згідно висновку про проведення технічного обстеження будівельних конструкції адміністративної будівлі (літ. "Б"), прибудови (літ. "а"), прибудови (літ. "а1"), будівлі (літ. "В"), навісу (літ. "в"), та інженерних мереж, за адресою: [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський Одеської області є капітальним будівництвом.(а.с.10-21). За фактом здійснення самовільного будівництва Головним державним інспектором інспекції ДАБК в Одеській області Галицьким С.П. 31 серпня 2011 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.97 КУпАП стосовно [PERSON] та постановою № 2155 начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області Борисик В.В. притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів у сумі 170 грн.(а.с.22,23). Як вбачається з матеріалів справи, Білгород-Дністрвоською міською радою був виготовлений проект рішення "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду", яким надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3097 га в оренду терміном на 49 років за адресою: м.Білгород-Дністровський, [ADDRESS] для обслуговування будівель виробничо-побутового комплексу з кафе (а.с.27). Згідно інформаційного листа №01-09/210 від 22.01.2014 року відділу Держземагенства у м.Білгород-Дністровському Одеської області, станом на 31.12.2012 року відсутня інформація щодо реєстрації правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності або користування на земельну ділянку [PERSON] на території м.Білгород-Дністровський Одеської області (а.с.25). У відповідності до інформаційного листа виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 02/15-19-6399/70 від 03.01.2014 року, рішення про передачу земельної ділянки по [ADDRESS] в м.Білгород-Дністровський [PERSON] у власність чи оренду не приймалися (а.с.26). Згідно ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. У відповідності до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю; у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин та території сіл, селищ, міст зокрема належить: - розпорядження землями територіальних громад; - передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. У сенсі положень ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 ЗК України ( з наступними змінами), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі ( на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідач не отримував правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку, такий документ не проходив державну реєстрацію, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) йому не виносились. Враховуючи викладене вище, відповідач неправомірно приступив до використання спірної земельної ділянки всупереч вимогам ст. 125 ЗК України. Відповідно до ст.ст. 20, 23 24, 29 Закону України "Про планування і забудову територій" фізичні і юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування (тобто капітальних будівель або споруд) на земельних ділянках, повинні отримати у відповідних виконавчих органів дозвіл на таке будівництво. В матеріалах справи відсутні належні документи, які б свідчили, що самочинно збудовані об'єкти нерухомості, збудовані відповідно до вимог чинного законодавства, із дотриманням встановлених державних стандартів, відповідає вимогам безпеки, екологічним, пожежним, санітарним, будівельним вимогам тощо. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. У даному випадку вказана земельної ділянки є комунальною власністю . Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. З матеріалів справи убачається, що відповідного дозволу на виконання відповідачем будівництва будинку з спорудами не видавалось. Будівництво здійснювалось без належних документів, що засвідчують право землекористування, і дозволу інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю. Отже судом достовірно встановлено, що будівництво відповідачем здійснено без отримання на це дозвільних документів відповідно до чинного будівельного законодавства України та на земельній ділянці, яка є комунальною власністю, а тому у відповідності до вимог ст. 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved