Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника. Обгрунтовує позов тим, що 14 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та відповідачем укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11298970000, відповідно до якого відповідач отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 39 330 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов"язання повернути кредит у повному обсязі в строк до 13 лютого 2015 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором Рущак О.М. передав у заставу автомобіль марки BMW, модель Е 87\~118 і, тип - легковий комбі, 2007 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер ВС 8858 ВН, номер шасі WBAUF31050PV59757, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВСС № 059276, виданого Львівським МРЕВ ДАІ від 13.02.2008 року. Згідно Договору застави, вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 223615 грн. 98 коп. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ "УкрСиббанк" у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України "Про акціонерні товариства" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк". В подальшому, 20 квітня 2015 року між ТзОВ "Довіра та Гарантія" та ПАТ "УкрСиббанк" укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 11298970000 від 14 лютого 2008 року укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON], перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія". Відповідно до витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін), первісним кредитором здійснено заміну заставодержателя з АКІБ "УкрСиббанк" на ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", на підставі чого останній набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що виступив гарантом виконання зобов'язань. Через неналежне виконання умов Договору у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 772 041,12 грн. Оскільки відповідач неналежно виконує зобов'язання, забезпечені заставою, тому позивач просить в судовому порядку задовольнити позов шляхом продажу предмету застави автомобіля із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст. ст. 26, 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Просить врахувати, що позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж, оскільки відповідач не забезпечує доступу до автомобіля. Представник позивача [PERSON] (згідно довіреності від 06.12.2016) у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомих для суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, про розгляд справи належним чином повідомлявся. Суд зазначає, що\~відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача з врахуванням доказів, які є в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, оглянувши оригінали документів, які витребовувались за клопотанням представника відповідача, суд знаходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 2 ст. 589 ЦК України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 14.02.2008 між АКІБ "УкрСиббанк", який в подальшому був переіменований у ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №1129897000, за умовами якого банк надав відповідачу для купівлі автомобіля кредит у розмірі 39 330 доларів США, що еквівалентно 198 616, 50 грн. за курсом Національного Банку на день укладення договору, строком на 7 років, з кінцевим терміном погашення 13.02.2015, а позичальник зобов'язувався повернути отримані кошти, сплатити проценти в розмірі 12,5% річних та здійснювати повернення кредитних коштів щомісячно частинами згідно з графіком погашення платежів. Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору [PERSON] передав у заставу автомобіль марки BMW, модель Е 87\~118 і, тип - легковий комбі, 2007 року випуску, колір - сірий, реєстраційний номер ВС 8858 ВН, номер шасі WBAUF31050PV59757, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВСС № 059276, виданого Львівським МРЕВ ДАІ від 13.02.2008 року. Згідно Договору застави, вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 223615 грн. 98 коп. З врахуванням положень п. 9.6 Договору - Банк як позичальник обумовив своє право передавати права та обов'язки банку за цим договором третій особі без отримання на це додаткової згоди позичальника, тим самим сторони обумовили право позикодавця без попередньої згоди позичальника відступити право вимоги за договором і таке право ПАТ "УкрСиббанк" було реалізоване. 20 листопада 2009 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11298970000 від 14.02.2008 щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації. Судом встановлено, що 20.04.2015 між ПАТ "УкрСиббанк" та ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" укладено договір факторингу №17, відповідно до якого ПАТ "УкрСиббанк" відступив на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" своє право вимоги заборгованості. З копії акту прийому передачі від 20.04.2015 вбачається, що ПАТ "УкрСиббанк" передав право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11298970000 від 14.02.2008. Встановлено, що на час укладення Договору факторингу 20.04.2015 - у відповідача наявна заборгованість. Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 27.01.2015, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість, на даний час не виконано. Пункт 1 ч.1 ст.512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач набув право вимоги до відповідача за його зобов'язаннями за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. З копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №49382348 вбачається, що 11.04.2016 зареєстровано обтяження на автомобіль марки BMW, 2007 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер ВС 8858 ВН, обтяжувач ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія". Зясовано, що відповідач допустив невиконання умов договору, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 772041,12 грн., яка складається: 332\~078, 78 грн. сума простроченного основного боргу за кредитом; 73794,02 грн.- сума прострочених процентів; 1143,85 грн.- сума нарахованих процентів; 328\~064,59 грн.- суми збитку від інфляції; 36720,03 грн. три відсотки річних від простроченої суми. Суд приймає до уваги наданий представником позивача розрахунок та вважає таким, що проведений вірно,\~факт існування і розмір заборгованості відповідачем не спростований жодними допустимими доказами. Судом встановлено, що відповідач отримав кредит, користується ним, зазначена сума кредиту до теперішнього часу\~банку не повернута. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, позивач повністю довів обставини, на які посилається. Відповідач своїх зобовязань за договором кредиту не виконав, та не представив суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору застави, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобовязання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. \~Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що[PERSON] допустив порушення взятих на себе зобовязань за кредитним договором. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими та доведеними, в рахунок погашення заборгованості за договором слід звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб, який зареєстрований на імя відповідача. Відсутність у відповідача транспортного засобу не є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати. А тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений позивачем при подачі до суду позову - судовий збір . На підставі ст. ст. 11, 526, 530, 554, 572, 589, 590, 1054 ЦК України, Законом України "Про заставу", Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень",

Outcome: approved