Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

В позовній заяві позивач вказує, що 22.10.2006 року відповідач отримав від ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк, кредит у розмірі 7300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає стоку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 31.07.2014 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 24895,49 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом 4689,66 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 20205,83 грн.; - штрафу (фіксована частина) 500 грн. - штрафу (процентна складова) 947,41 грн. Судовим наказом Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2008 року на користь позивача з відповідача було стягнуто 5947,27 грн., тому, заборгованість становить 20395,63 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує, пояснивши, що ніколи не укладав з позивачем кредитні угоди, угода, яка є предметом даного спору, підписана не ним, хто саме від його імені її уклав, йому не відомо. Представник відповідача в особі [PERSON] також заперечує проти позову, вважає їх безпідставними, посилаючись на те, що відповідач не укладав з позивачем кредитну угоду, яка є предметом даного спору. Крім того, вона просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь [PERSON] Вікторовича судові витрати на правову допомогу її, як адвоката, в сумі 760 грн. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, відповідно до укладеної 22.10.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк» та невідомою суду особою, остання отримала кредит у розмірі 7300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає стоку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, копії яких є у справі. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеної угоди та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодою строк (термін) її виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а особа, яка уклала вищевказану угоду з банком, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 31.07.2014 року у цієї особи виникла загальна заборгованість в сумі - 20395,63 грн. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі. Таким чином, особа, яка уклала цю угоду з банком, порушує умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Всупереч вимогам ст.ст.11, 58, 59, 60 ЦПК України, позивач не надав суду належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог щодо відповідача [PERSON], оскільки, як вбачається з двох висновків судово - почеркознавчих експертиз від 28.11.2014 року та від 20.04.2015 року які містяться у справі та які були надані на підставі ухвал суду у цій справі, відповідач [PERSON] не підписував заяву позичальника № б/н від 22.10.2006 року, яка є предметом даного позову, а отже, й не укладав з позивачем 22.10.2006 року Кредитну угоду. Зазначені експертні висновки суд приймає в якості належних та допустимих доказів, вони не спростовуються іншими доказами. Отже, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору, виникнення у банка права на стягнення заборгованості за цим договором та відповідного зобов'язання відповідача на його погашення. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач з ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк», кредитну угоду 22.10.2006 року не укладав, кредитних коштів за цим договором не отримував, а отже, не набув прав і обов'язків позичальника за цим договором, тому, банк не має права вимагати від нього погашення заборгованості за кредитним договором, який не був укладений, вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають. Таким чином, підстави для задоволення позову та стягнення суми заборгованості з відповідача, відсутні. У звязку з безпідставністю позовних вимог, суд вважає необхідним, відповідно до ст. 88 ЦПК України, відмовити позивачеві в стягненні з відповідача на його користь судових витрат. Разом з тим, відповідно до ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд вважає необхідним стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу адвоката в сумі 760 грн.

Outcome: approved