Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, відповідно до якого просить змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на підставі заочного рішення Тиврівського районного суду Вінницької області по справі №2-336/2009р. на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 225 гривень щомісячно на кожну дитину на 1/3 всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття щомісячно. Вказує, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Шлюб між ними було розірвано. На підставі заочного рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.06.2009 року з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 225 гривень щомісячно на її користь на утримання кожного з дітей. З моменту винесення відповідного рішення пройшло вже 10 років. Дана сума не є такою, що здатна належним чином допомогти їй утворювати належні умови для проживання та виховання дітей та не відповідає навіть мінімальним вимогам чинного законодавства, щодо забезпечення кожним з батьків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Їхні спільні діти постійно потребують нормального харчування, придбання одягу, лікування та витрат на навчання. Для всього цього необхідно мати значні кошти, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, вона сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. Їй відомо, що відповідач постійно працює та отримує регулярний дохід, але їй невідомо де саме, вважає, що встановлення аліментів у вигляді конкретної частки від доходу відповідача є найбільш доцільним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.5,6). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.06.2009 р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі по 225 грн. на кожну дитину. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років складає 2027 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Відповідач [PERSON] працездатний, фізично здоровий, має тимчасові заробітки, а тому спроможний надавати позивачці допомогу в утриманні їхніх спільних дітей. За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для способу та розміру аліментів і визначення їх у 1/3 частці від доходу відповідача. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved