Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

До Лебединського районного суду Сумської області надійшла позовна заява [PERSON] до Ворожбянської сільської ради Лебединського району Сумської області, він просить визнати за ним, спадкоємцем першої черги за законом, померлої [INFO] у с. Ворожба Лебединського району Сумської області [PERSON] право на земельну частку (пай) в розмірі 3,12 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилася в колективній власності КСП "Мир" Лебединського району Сумської області, розташована на території Ворожбянської сільської ради Лебединського району Сумської області та належала [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 30.04.1996 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій ствердив позовні вимоги в повному обсязі, просить провести розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив (а.с.29). Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] в с. Ворожба Лебединського району Сумської області померла дружина позивача [PERSON] (а.с.6), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,12 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилася в колективній власності КСП «Мир» Лебединського району Сумської області , розташована на території Ворожбянської сільської ради Лебединського району Сумської області на належала померлому [INFO] чоловіку його дружини - [PERSON] (а.с.9), на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 30.04.1996 року . Спадщину якого його дружина прийняла шляхом спільного проживання із померлим , що стверджується довідкою Ворожбянської сільської ради. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], за заявою позивача заведено спадкову справу №777/2009 від 24.11.2009 року та видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2010 року за реєстровим № 277, № 279 (а.с.32-53). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] в с. Ворожба Лебединського району Сумської області [PERSON], постійним місцем проживання та реєстрації якого було с. Ворожба Лебединський район Сумської області вул. [ADDRESS], на право на земельну частку (пай), яка належала [PERSON], відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який знаходився в колективній власності АТЗТ «Мир» с. Ворожба Лебединського району Сумської області в розмірі 3,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), виданий Лебединською райдержадміністрацією Сумської області, що підтверджуються довідкою виданою Управлінням Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області від 11.05.2018 року № 347/106-18 (а.с.15), спадкоємцем після смерті якого була дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але померла [INFO] не оформивши своїх спадкових прав, спадкоємцем після якої був чоловік [PERSON], місця проживання якого - [ADDRESS] що встановлено з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 14). Із дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 777/2009 слідує (а.с. 32-53), що крім позивача, інших осіб, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає. Крім того встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачено, про що зроблено офіційне оголошення у друкованому засобі масової інформації "Життя Лебединщини» (а.с.18). Факт належності померлому [PERSON] сертифіката серії [NUMBER] від 30.04.1996 року стверджується витягом з Книги реєстрації сертифікатів (а.с. 16) Як слідує із змісту п. п. 5, 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред'явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4/-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Відповідно до п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. З системного аналізу вищевикладеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки, в ході судового розгляду достовірно встановлено неможливість позивача реалізувати свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку, то суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивача та вважає за необхідне позов задовольнити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved