Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до відділення №20 філії "Одеське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про розірвання договору №7233/370-13 банківського вкладу від 20.08.2013 року, стягнення суми вкладу в розмірі 20000 грн., про розірвання договору №328823/109991/370-14 банківського вкладу від 24.12.2014 року, стягнення суми вкладу в розмірі 3728,9 євро, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 серпня 2013 року між акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» №7233/370-13. Згідно цього договору банківського рахунку Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок [NUMBER]. Згідно договору банківського вкладу №7233/370-13 Банк прийняв кошти [PERSON] у розмірі 20000,00 (Двадцять тисяч грн. 00 коп.). Цей вклад було прийнято Банком строком на 1 рік зі сплатою 19,10 відсотків річних. Датою повернення коштів зазначено 25 серпня 2014 року. 26 серпня 2014 року був подовжений строк депозитного договору до 31 серпня 2015 року зі сплатою 23,1 відсотків річних. 24 грудня 2014 року між акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» №328823/109991/370-14. Згідно цього договору банківського рахунку Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок [NUMBER]. Згідно договору банківського вкладу №328823/109991/370-14 Банк прийняв кошти [PERSON] у розмірі 3728,90 (Три тисячі сімсот двадцять вісім євро 90 євроцентів). Цей вклад було прийнято Банком строком на 1 рік зі сплатою 13,10 відсотків річних. Датою повернення коштів зазначено 29 грудня 2015 року. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною третьою статті 1058 Цивільного кодексу України визначено, що відносини банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Таким чином, на відносини пов'язані з виконанням умов укладеного між [PERSON] та Банком Договору поширюються положення норм глав 71, 72 Цивільного кодексу України (статті 1046 - 1076), а також положення Договору, якими регулюються відносини з приводу здійсненого [PERSON] банківського вкладу. Відповідно до частини другої статті 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином позивач за договором банківського вкладу №7233/370-13 та №328823/109991/370-14 відповідно до статті 1060 Цивільного кодексу України вправі вимагати повернення здійснених вкладів від Банку в будь-який момент, а Банк отримавши відповідну заяву повинен видати вклади у повному обсязі. Порядок дострокового повернення вкладу, визначений розділом 5 договору банківського вкладу. 12 травня 2015 року позивач звернувся до банку із заявою про повернення депозитів, але Відповідач відмовив у законній вимозі, не обґрунтувавши свою позицію. Згідно зі статтею 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною третьою статті 1058 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 названого Кодексу (статті 1066 - 1076)), якщо інше не встановлено главою 71 Кодексу (статті 1046 - 1065) або не випливає із суті договору банківського вкладу. Як зазначалось вище, статтею 1060 Цивільного кодексу України, яка застосовується до договорів депозитних вкладів в силу статті 1058 цього ж Кодексу, визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, Цивільний кодекс України, як основний акт цивільного законодавства, передбачає право вкладника вимагати повернення внесеного ним депозиту у повному обсязі у будь-який момент. Цей же закон передбачає обов'язок Банку видати депозит на першу вимогу вкладника. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав стаття 16 Цивільного кодексу України визначає примусове виконання обов'язку в натурі. Отже, належним способом захисту порушених прав Позивача з боку Банку стане примушення Банку виконати свій обов'язок в натурі, тобто примусове стягнення з Банку суми вкладу. Позивач просить розірвати договір банківського вкладу, укладений між Позивачем і Відповідачем відповідно до вимог статей 1058, 1075 Цивільного кодексу України. Позивач в судовому засіданні позовні вимог підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення проти позову, згідно яких просить справу слухати в його відсутність та в задоволенні позову відмовити так як рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року №171 призначено уповноважену особу цього фонду щодо АТ «Банк «Фінанси та кредит» на строк до 17.12.2015 року, та відповідно до чинного законодавства припиняються всі повноваження органів управління банку та не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2013 року між акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» №7233/370-13. Згідно цього договору банківського рахунку Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок [NUMBER]. Згідно договору банківського вкладу №7233/370-13 Банк прийняв кошти [PERSON] у розмірі 20000,00 (Двадцять тисяч грн. 00 коп.). Цей вклад було прийнято Банком строком на 1 рік зі сплатою 19,10 відсотків річних. Датою повернення коштів зазначено 25 серпня 2014 року. 26 серпня 2014 року був подовжений строк депозитного договору до 31 серпня 2015 року зі сплатою 23,1 відсотків річних. 24 грудня 2014 року між акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» №328823/109991/370-14. Згідно цього договору банківського рахунку Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок [NUMBER]. Згідно договору банківського вкладу №328823/109991/370-14 Банк прийняв кошти [PERSON] у розмірі 3728,90 (Три тисячі сімсот двадцять вісім євро 90 євроцентів). Цей вклад було прийнято Банком строком на 1 рік зі сплатою 13,10 відсотків річних. Датою повернення коштів зазначено 29 грудня 2015 року. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною третьою статті 1058 Цивільного кодексу України визначено, що відносини банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Таким чином, на відносини пов'язані з виконанням умов укладеного між [PERSON] та Банком Договору поширюються положення норм глав 71, 72 Цивільного кодексу України (статті 1046 - 1076), а також положення Договору, якими регулюються відносини з приводу здійсненого [PERSON] банківського вкладу. Відповідно до частини другої статті 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином позивач за договором банківського вкладу №7233/370-13 та №328823/109991/370-14 відповідно до статті 1060 Цивільного кодексу України вправі вимагати повернення здійснених вкладів від Банку в будь-який момент, а Банк отримавши відповідну заяву повинен видати вклади у повному обсязі. Порядок дострокового повернення вкладу, визначений розділом 5 договору банківського вкладу. 12 травня 2015 року позивач звернувся до банку із заявою про повернення депозитів, але Відповідач відмовив у законній вимозі, не обґрунтувавши свою позицію. Згідно зі статтею 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною третьою статті 1058 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 названого Кодексу (статті 1066 - 1076)), якщо інше не встановлено главою 71 Кодексу (статті 1046 - 1065) або не випливає із суті договору банківського вкладу. Як зазначалось вище, статтею 1060 Цивільного кодексу України, яка застосовується до договорів депозитних вкладів в силу статті 1058 цього ж Кодексу, визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, Цивільний кодекс України, як основний акт цивільного законодавства, передбачає право вкладника вимагати повернення внесеного ним депозиту у повному обсязі у будь-який момент. Цей же закон передбачає обов'язок Банку видати депозит на першу вимогу вкладника. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав стаття 16 Цивільного кодексу України визначає примусове виконання обов'язку в натурі. Отже, належним способом захисту порушених прав Позивача з боку Банку стане примушення Банку виконати свій обов'язок в натурі, тобто примусове стягнення з Банку суми вкладу, а договір банківського вкладу, укладений між Позивачем і Відповідачем, підлягає розірванню відповідно до вимог статей 1058, 1075 Цивільного кодексу України. Згідно п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»). Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належну якість продукції й обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканим. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до відділення №20 філії "Одеське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про розірвання договору №7233/370-13 банківського вкладу від 20.08.2013 року, стягнення суми вкладу в розмірі 20000 грн., про розірвання договору №328823/109991/370-14 банківського вкладу від 24.12.2014 року, стягнення суми вкладу в розмірі 3728,9 євро, необхідно задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму депозиту за зазначеними договорами та судовий збір на користь держави, обчислюючи суму судового збору з урахуванням довідки про курс іноземних валют, яка міститься в матеріалах справи.

Outcome: approved