Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

10.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Компанієць Ірина Юріївна , Орджонікідзевський ВДВС Запорізького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису недійсним і таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві зазначав, що 21.02.2006 року між АКБ соціального розвитку " Укрсоцбанк" в особі заступника керуючого ЗОФ АКБ „ Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06А020-К та договір застави № 06А020-3 транспортного засобу, а саме автомобіль КІА Соренто, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER]. 14 червня 2010 року, на виконання вимог ч.5 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про акціонерні товариства", найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Відповідно до умов договору банк надав позивачу кредит у сумі 166500 грн зі сплатою відсотків 15% річних та порядку повернення кредиту та сплати відсотків згідно графіку погашення та кінцевим строком погашення 20.02.2012 року. У звязку із наявною заборгованістю ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса і отримало виконавчий напис нотаріуса № 2292. Вищезазначений виконавчий напис нотаріуса було пред'явленню до Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ для примусового виконання. Вважаючи, що виконавчий напис приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Компанієць І.Ю. № 2292 від 09.11.2010 є недійсним та таким, що не підлягає виконанню оскільки вчинено нотаріусом із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться ; безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки [PERSON] не була отримана письмова вимога кредитора про усунення порушень основного зобов'язання та не доведено безспірність заборгованості за кредитним договором. Крім того, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Просив суд визнати виконавчий напис № 2292 від 09.11.2010 виданий приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Компанієць І.Ю. недійсним та таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на задоволенні їх в повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» заперечує проти задоволення позову, надав суду письмові заперечення. У судове засідання відповідач приватний нотаріус Компанієць І.Ю. не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа Орджонікідзевський ВДВС в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Заслухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). Як встановлено судом, 21.02.2006 року між АКБ соціального розвитку " Укрсоцбанк" в особі заступника керуючого ЗОФ АКБ „ Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06А020-К та договір застави № 06А020-3 транспортного засобу, а саме автомобіль КІА Соренто, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER]. 14 червня 2010 року, на виконання вимог ч.5 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про акціонерні товариства", найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Відповідно до умов договору п.1.1 банк надав [PERSON] кредит у сумі 166500 грн зі сплатою відсотків 15% річних та порядку повернення кредиту та сплати відсотків згідно графіку погашення та кінцевим строком погашення 20.02.2012 року, а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах , що передбачені кредитним договором.. У звязку із наявною заборгованістю ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Компанієць І.Ю. 09.11.2010 року вчинено виконавчий напис № 2292. щодо звернення стягнення на автомобіль автомобіль КІА Соренто, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER]. у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] обов'язків за кредитним договором від 21.02.2006 року. Вищезазначений виконавчий напис нотаріуса було пред'явленню до Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ для примусового виконання і згідно з постановою відділу державної виконавчої служби Орджонікдізевського районного управління юстиції ЗМУЮ від 26.11.2010 року відкрито виконавче провадження № 22906531 з виконання зазначеного виконавчого напису. Згідно з ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: - передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; - продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; - відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; - переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тотожна правова позиція викладена у правовій позиції по справі №6-70 цс 12 Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03.10.2012 року. Дане рішення було ухвалено за наслідками розгляду заяви про неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень подібних правовідносинах. Отже у відповідності до ст. 360-5 ЦПК України дане рішення є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Таким чином, звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (09.11.2010 року). Отже позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису вчиненого 09 листопада 2010 року приватним нотаріусом щодо звернення стягнення на автомобіль марки КІА Соренто, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 зазначеної статті передбачено обов'язок суду вирішувати спори лише в межах заявлених особами вимог. Разом із тим, визначених законом підстав для визнання виконавчого напису недійсним позивач у позові не зазначив і вказані вимоги у судовому засіданні не довів, а відтак в частині вимог про визнання виконавчого напису недійсним суд відмовляє. Враховуючи, що позивач про стягнення судового збору не просив, виходячи із ст.10 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: partial