Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Металургійної районної територіальної громади в особі Металургійної районної у місті [PERSON] ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що28 листопада 2013 року помер [PERSON], [INFO], після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом у вигляді у вигляді ? частки квартири [ADDRESS] Ріг.Померлим за життя було складено заповіт, згідно якого все своє майно він заповідав позивачу - [PERSON]. Заповіт було складено 12.09.2006року і належним чином посвідчено держнотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-3757. Позивач від спадщини не відмовлялась і згідно діючого законодавства особисто у встановлений законом строк подала приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини. Заява була подана 29.04.2014р.за № 49 і тоді ж була відкрита спадкова справа №8/2014. Інші особи із заявою про прийняття спадщини за законом не звертались.Отже єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач - [PERSON]. Проте після спливу шестимісячного строку після смерті спадкодавця, під час оформлення спадщини, виявилось, що свідоцтво про право власності на квартиру, котре є правовстановлюючим документом, загубилось. Внаслідок відсутності у позивача, оригіналів правовстановлюючих документів на кв. № З в буд. № 2 по вул.Семашко, виданих на імя [PERSON] - приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті 28.11.2013 року [PERSON]. Постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії було постановлено 20.10.2014р. Таким чином позивач [PERSON], позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначену квартиру. Проситьвстановити юридичний факт належності при житті [PERSON], померлому 28.11.2013 року, право власності на частку чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] (Медична) в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, загальною площею 93.4 кв.м. та житловою площею 64,7 кв.м. Визнати за позивачем, [PERSON], 12.11.1961р.н., право власності в порядку спадкування за заповітом на майно, яке відкрилось у вигляді спадщини після смерті [PERSON], померлого 28.11.2013 року - на ? частку чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] (Медична) в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, загальною площею 93,4 кв.м. та житловою площею 64,7 кв.м. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень до позову не надходило. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 28 листопада 2013 року помер [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 538649, виданого 29.11.2013 року, актовий запис № 1030. 12.09.2006 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все майно, яке йому буде належати на момент його смерті позивачу [PERSON], що підтверджується копією вказаного заповіту, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №1-3757, який знаходиться у матеріалах справи. Позивач, як спадкоємець за заповітом, своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа №8/2014. Відповідно до копії спадкової справи№8/2014, яка була досліджена судовому засіданні, інших спадкоємців за заповітом, а також спадкоємців, які мають обовязкову частку спадщині, немає. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № 44 від 08.02.2002р., виданого Органом приватизації Управлінням житлово-комунальногогосподарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № Дз-303 від 30.11.2001р. квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Право власності належним чином зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» - в реєстровій книзі за № 208П-323, що вбачається з довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ». Оскільки право власності шляхом приватизації на вищезазначену квартиру було набуто [PERSON] разом із [PERSON], то відповідно із ч.2 ст.355, ст.368, ст.370 ЦК України, ст.ст.60,61 СК України - кожному із них належить по ? частині вищезазначеної квартири. З метою отримання дубліката свідоцтва про право власності на вищезазначене житло, позивач зверталасьдо УБЖП виконкому міської ради,однак їй було відмовлено в видачі дубліката, оскільки від одного із співвласників відсутня заява про втрату Свідоцтва про право власності на вищезазначену квартиру і це унеможливлює оформлення документів для дубліката, що вбачається з копії відповіді на звернення, вих.№ 6896/8 від 14.10.2014 року. Отримати заяву про втрату Свідоцтва від [PERSON], котра є співвласником квартири, не є можливим, оскільки як вбачається з рішення Дзержинського районного суду від 12.04.2006р. [PERSON] була знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] і її місце знаходження на даний час невідоме. Внаслідок відсутності у позивачаТараненко Т.А., оригіналів правовстановлюючих документів на кв. № З в буд. № 2 по вул.Семашко, виданих на імя [PERSON] , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті 28.11.2013 року [PERSON]. Постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії було постановлено 20.10.2014р. Пунктом 5 ч. 1 ст. 234 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 4.2 ст.256 ЦПК України передбачено, що «У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення». Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення, суд може встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: факт володіння будівлею на праві приватної власності. При цьому, встановлення судом факту володіння будівлею на праві власності можливе, якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку. На підтвердження цього факту заявник подає докази щодо неможливості одержання ним відповідного документа або його поновлення. Суд вважає можливим встановити факт належності при житті [PERSON], померлому 28.11.2013 року, право власності на частку чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] (Медична) в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, загальною площею 93.4 кв.м. та житловою площею 64,7 кв.м., оскільки при розгляді справи зібрано достатньо доказів, які підтверджують даний факт. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється по заповіту або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд враховує, що в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 5 указано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України). А в п. 6 цього ж Пленуму прописано, що «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України), проте, право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Окрім того згідно з положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому законодавством. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У ч. 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини ( ч.Зст.1235 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 1233, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть належати йому у майбутньому. Відповідно до\~\~ч. 1\~ст.\~\~16 ЦК України, кожна особа має право звернутися\~\~до суду\~\~за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Одним з таких способів є визнання права, в тому числі і права власності. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. В порядку, передбаченому ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.З цього випливає, що спадкоємець має право звернутись до суду із позовом про визнання права власності. У відповідності із Рішенням № 634 від 22.06.2016р. Криворізької міської ради Про внесення змін до рішення міської ради від 24.12.2008 № 2920 "Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, бульварів, вулиць, провулків міста", а також у відповідності із розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державноїадміністрації від 19.05.2016р. №Р-223/0/3-16 "Проперейменування топонімів у населених пунктах області "(додаток) - вулиця Семашка в м. Кривому Розі перейменована на назву Медична, а Дзержинський район у м. Кривому Розі - в Металургійний. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачем права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved