Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до Оноківської сільської ради та [PERSON] про скасування рішення сільської ради, скасування державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до\~державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серія ЯИ\~№532898\~ вона є власником земельної ділянка площею 0,0945 га. за кадастровим № 2124884801:03:001:0325, яка розташована в с. Оноківці, мікрорайон «Шахта» Ужгородського району. Вказана земельна ділянка має цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до цільового використання вказаної земельної ділянки, 14.08.2012 року, було замовлено та отримано у відділі регіонального розвитку, містобудування та архітектури Ужгородської РДА будівельний паспорт за №223/2012 на будівництво індивідуального житлового будинку, а відтак, 15.08.2012, відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності», повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстроване Інспекцією ДАБК у Закарпатській області за №06212141100. У цьому ж році, у відповідності до проектної документації, було розпочато будівництво житлового будинку. Згідно із Схемою забудови вказаної земельної ділянки, розробленої на підставі проектних рішень забудови «Жилого мікрорайону «Шахта», яка затверджена начальником відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Ужгородської РДА, було визначено місце розташування житлового будинку, господарських будівель, а також під`їзду до будівель і споруд. Так, у відповідності до цієї Схеми, під`їзд до будівель та споруд було визначено із провулку під позначкою № 7. Дотримуючись цієї схеми, було розміщено місце побудови будинку, господарських будівель та під`їзду до них, а саме через земельну ділянку, яка прилягає до земельної ділянки і відноситься до земель загального користування. Готовність збудованого житлового будинку, господарських будівель та під`їзду до них, на сьогоднішній день складає більше 70%. Однак, позивач не може користуватися своїм правом власності на житловий будинок та земельну ділянки у повному обсязі, оскільки ХV сесія VІІ скликання другого засідання Оноківської сільської ради №354 від 13 лютого 2017 року прийняла рішення про надання громадянину [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] на складання проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, у розмірі 0,12 га на території Оноківської сільської ради, мікрорайон «Шахта». При цьому, як вбачається, із вказаної вище схеми забудови, частина земельної ділянки, а саме приблизно 0,08 га, накладається на землі загального користування, позначені на державному акті та схемі від літери А до літери Б. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що факт про те, що вказана земельна ділянка відноситься до земель загального користування - «сільські дороги», також підтверджується листом відділу містобудування та архітектури Ужгородської РДА №62/01-2 від 03.07.2017. Позивач зазначає що розташування земельної ділянки, що виділяється громадянину [PERSON] , позбавляє її можливості заїзду до будинку, господарських споруд і земельної ділянки, а тому вказане вище рішення Оноківської сільської ради порушує її конституційне право на приватну власність. Позивач зверталася до Оноківської сільської ради із зверненням про порушення її прав, проте згідно листа №283/02-3 від 12.05.2017 року їй надано відповідь про те, що Оноківська сільська рада не вбачає порушень її права землекористування. Оноківський сільський голова вважає, що сільська рада діяла у межах своїх повноважень та компетенції. В подальшому Оноківська сільська рада наступним своїм рішенням XVIII сесії VII скликання від 04.08.2017 року за № 475 (яке не було оприлюднене належним чином і на сайті Оноківської сільської ради - відсутнє), затверджує проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки площею 0,1043 га. кадастровий номер 2124884800:11:011:0190 та передає її у власність [PERSON] для індивідуального садівництва. Дізнавшись про таке рішення і наявність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивач звернулася із скаргою до головного Управління Держгеокадастру у Закарпатській області. На її звернення від 15.11.2017 щодо порушення її прав Оноківською сільською радою Ужгородського району при прийнятті рішення від 13.02.2017 №354, Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області проінформувало про те що "земельна ділянка площею 0,0945 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим № 2124884801:03:001:0325, яка розташована в мікрорайоні „Шахта" с. Оноківці Ужгородського району, належить праві приватної власності гр. [PERSON] (витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.07.2017 №НВ-2102086422017) Відповідно до плану меж вищевказаної земельної ділянки, суміжним землекористувачем від точки Г до А є землі загального користування (дорога). За інформацією відділу містобудування та архітектури Ужгородської районної державної адміністрації від 03.07.2017 № 62/01-21 земельна ділянка [PERSON] 1.1., відповідно до затвердженого у 2015 році генерального плану с. Оноківці, примикає до земель загального користування (вулиці). Рішенням 15 сесії 7 скликання Оноківської сільської ради від 13.02.2017 № 354 гр. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для індивідуального садівництва в мікрорайоні „Шахта" с. Оноківці. На підставі вищевказаного рішення ПП [PERSON] розроблено проект із землеустрою щодо відведення гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва в с. Оноківці, мкр-н „Шахта". З наявної в проекті із землеустрою кадастрової зйомки, суміжним землекористувачем від точки Б до В є гр. [PERSON] . В Акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами від 30.03.2017, підпис суміжного землекористувача [PERSON] відсутній. У зв`язку з тим, що суміжним землекористувачем [PERSON] було відмовлено у погодженні меж земельної ділянки, представниками земельної комісії Оноківської сільської ради, за розглядом заяви [PERSON] , складено Акт щодо погодження меж земельної ділянки площею 0,1043 га для ведення індивідуального садівництва (дата та номер Акту відсутній), за відсутності підстав у відмові гр. [PERSON] погодження межі." Позивач вказує що рішення XVIII сесії VII скликання Оноківської сільської ради від 04.08.2017 № 475 прийнято всупереч вимогам пункту 3.12 Інструкції "Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", яка затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376/ Враховуючи вищезазначене, земельну ділянку за кадастровим номером 2124884800:11:011:0190 гр. [PERSON] передано у власність із земель загального користування, що є порушенням вимог пункту „а" частини 4 статті 83 Земельного кодексу України. Зазначає що відповідь управління Держгеокадастру від 14.12.2017 року за № Л4620/0-8472/6-17, підтверджують її доводи викладені в позові. А тому на підставі вищенаведеного просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, з підстав зазначених у позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Марина В.Г. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позов. З наявного у матеріалах справи відзиву на позовну заяву відповідача [PERSON] , у якомувідповідач заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, та вказує що позивач не надав належних доказів того, що частина земельної ділянки, а саме 0,08 га, яка передана у власність [PERSON] відноситься до земель загального користування «сільські дороги». Лист відділу містобудування та архітектури Ужгородської РДА №62/01-2 від 03.07.2017 року на який посилається позивач як доказ того, що частина земельної ділянки передана у власність [PERSON] відноситься до земель загального користування, позбавлений інформативності. У вище вказаному листі не зазначено з якого боку земельна ділянка позивача примикає до земель загального користування «сільські дороги», по яким вулицям та напрямкам. Схема забудови земельної ділянки позивача від 10.08.2012 року, погоджена начальником відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Ужгородського РДА [PERSON] виконана із невірними розрахунками площ, так як ширина ділянки, яка знаходиться між дорогою та ділянкою позивача визначена як 4,5 метри, однак видана [PERSON] земельна ділянка має ширину з одного боку 19,57 метрів, з іншого 8,49 метрів, що вбачається плану меж земельної ділянки від 2017 року. Також наголошено, що відповідно до довідки головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №К-121570/0-1224/6-17 від 11.04.2017 року [PERSON] є власником земельної ділянки яка відведена для здійснення індивідуального садівництва. Аналогічна інформація міститься в довідці 6-ЗЕМ від 14.08.2017 року, яка оформлялась при виготовлені проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] вказаної земельної ділянки. Крім того, в матеріалах проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] вказаної землі міститься висновок державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки від 21.09.2017 року №11434/82-17 де також визначено ці землі як сільськогосподарського призначення і порушень земельного законодавства не встановлено. Наведене підтверджується також викопіровкою із генплану від 13 лютого 2017 року. Разом із тим, відповідач стверджує про те, що у відділі регіонального розвитку, містобудування та архітектури Ужгородського РДА взагалі відсутні будь-які достовірні дані про земельні ділянки, які розташовані в межах мікрорайону «Шахта», у зв`язку з чим працівники вищевказаного відділу надають інформацію про склад та призначення земель, не маючи для цього достатніх даних. На самій викопіровці з генплану с. Оноківці, що надана позивачем, чітко видно що між його ділянкою та дорогою існує ще одна земельна ділянка, а землями загального користування в даному випадку є лише дорога, а не те, що біля неї. Відповідач також звертає увагу , що держгеокадастром також погоджено було передачу землі [PERSON] у власність, на кадастровому плані міститься їх погодження від 02.10.2017 року, і такі землі ними погоджувались як передача земель для індивідуального садівництва. Наведене свідчить про те, що дана установа також не володіє всією інформацією по даній землі, або ж надала помилкові дані позивачеві. Крім того, як зазначає відповідач у відзиві , що належна [PERSON] земельна ділянка в розмірі 0,08 га позбавляє позивача можливості заїзду до будинку. Разом з тим, останній просить скасувати реєстрацію речового права на дві земельні ділянки, одна з яких до проїзду не має жодного відношення. Відповідно до червоної лінії містобудівної документації (п.5 Експлікації Схеми забудови земельної ділянки позивача від 10.082012 року), вбачається, що позивач, має можливість заїхати на свою земельну ділянку з боку [ADDRESS] , що вказує на відсутність порушення будь-яких прав позивача. Також відповідач наголошує, що схема забудови земельної ділянки є частиною будівельного паспорта який в даному випадку позивачем не було долучено до матеріалів справи, так як із останнього, ймовірно, вбачатиметься що існують інші підїзди до будинку, господарських будівель та земельної ділянки яка перебуває у власності позивача. Також, відповідач вказує у відзиві , що відповідно до Постанови Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 28 березня 2018 року, у справі №681/1039/15-ц, погодження меж земельної ділянки є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію не законним. Підписання акта про погодження меж самостійного значення немає, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Отже, відповідач зазначає, що відсутність підпису суміжного користувача, в акті погодження меж, не є підставою для скасування рішення Оноківської сільської ради №475 від 04 серпня 2017 року, про надання у власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,1043 га (кадастровий номер №2124884800:11:011:0190). Просить суд застосувати в даній справі вищевказану правову позицію Верховного суду. Представник відповідача Оноківської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву з якого вбачаться, що Оноківська сільська рада вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що земельна ділянка громадянки [PERSON] розташована в [ADDRESS] , відповідно заїзд до земельної ділянки повинен відбуватися з [ADDRESS] , що потрібно було врахувати при виготовленні проектної документації на будинок. Сільська рада приймаючи рішення про виділення земельної ділянки суміжної з земельною ділянкою [PERSON] керувалася ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 121 ЗК України. Громадянка [PERSON] відмовила у погодженні меж земельної ділянки, а представниками земельної комісії Оноківської сільської ради, за розглядом заяви [PERSON] складено Акт щодо погодження меж земельної ділянки площею 0,1043 га для ведення індивідуального садівництва. Зазначив, що відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верхового Сууду від 28.03.2018 року у справі № 681/1039/15-ц, погодження меж земельної ділянки є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акт погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Таким чином, відсутність підпису суміжного землекористувача в акті погодження меж, не є підставою для скасування рішення Оноківської сільської ради № 475 від 04.08.2017 року про надання у власність громадянину [PERSON] земельної ділянки площею 0,1043 (кадастровий № 2124884800:11:011:0190). Отже, Оноківська сільська рада діяла в межах наданих їй повноважень та у спосіб встановлений законами та Конституцією України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного. Як встановлено в ході розгляду справи, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0945 га. за кадастровим №2124884801:03:001:0325, яка розташована в с. Оноківці, мікрорайон «Шахта», Ужгородського району, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №532898. Відповідно до вищевказаного державного акту цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також судом встановлено, що відповідно до цільового використання вказаної земельної ділянки, 14.08.2012 року, позивачем було замовлено та отримано у відділі регіонального розвитку, містобудування та архітектури Ужгородської РДА будівельний паспорт за №223/2012 на будівництво індивідуального житлового будинку, та в подальшому повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстроване Інспекцією ДАБК у Закарпатській області за №06212141100. Згідно із Схемою забудови вказаної земельної ділянки, розробленої на підставі проектних рішень забудови «Жилого мікрорайону «Шахта», яка затверджена начальником відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Ужгородської РДА, було чітко визначено місце розташування житлового будинку, господарських будівель, а також під`їзду до будівель і споруд через земельну ділянку, яка прилягає до земельної ділянки і відноситься до земель загального користування. Згідно опису меж зазначених в державному акті, від літери А до літери Б ділянка позивача межує з землями загального користування. В той же час, як встановлено в ході розгляду справи, згідно рішення ХV сесії VІІ скликання другого засідання Оноківської сільської ради №354 від 13 лютого 2017 року громадянину [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, у розмірі 0,12 га на території Оноківської сільської ради, мікрорайон «Шахта». Згідно рішення XVIII сесії VII скликання від 04.08.2017 року за № 475, затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки площею 0,1043 га. кадастровий номер 2124884800:11:011:0190 та передано її у власність [PERSON] для ведення індивідуального садівництва. Зазначена земельна ділянка прилягає до земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 2124884801:03:001:0325, яка належить на праві приватної власності [PERSON] ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області згідно листа від 14.12.2017 року № Л-4620/0-8472/6-17 у відповідь на звернення [PERSON] щодо порушення її прав надало відповідь про те, що рішення XVIII сесії VII скликання Оноківської сільської ради від 04.08.2017 № 475 прийнято всупереч вимогам пункту 3.12 Інструкції "Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", яка затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, а також про те, що земельну ділянку за кадастровим номером 2124884800:11:011:0190 гр. [PERSON] передано у власність із земель загального користування, що є порушенням вимог пункту „а" частини 4 статті 83 Земельного кодексу України (до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Крім того, на запит [PERSON] , згідно листа від 03.07.2017 року № 62/01-21, відділ містобудування та архітектури Ужгородської РДА розглянувши надані документи, а саме будівельний паспорт на забудову, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 532898 повідомив, що будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 2124884801:001:0325) від 10.08.2012 року виданий відділом з врахуванням проектних рішень "Жилого мікрорайону "Шахта". У 2015 році затверджений генеральний план с. Оноківці та згідно генплану земельна ділянка [PERSON] примикає до земель загального користування - сільських доріг (вулиць). Посилання відповідача на те, що вказана відповідь позбавлена інформативності, оскільки у вказаному листі не зазначено з якого боку земельна ділянка позивача примикає до земель загального користування - сільські дороги", по яким вулицям та напрямкам є безпідставним, оскільки відповідно до плану меж земельної ділянки визначено з якого боку земельна ділянка [PERSON] примикає до земель загального користування. Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Згідно із п. 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Відповідно до статті 12 ЗК України, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Згідно з ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. За змістом ст. ст. 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до п. а частини четвертої статті 83 Земельного кодексу України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Частина 1 ст.15 ЦК закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як встановлено судом до земельної ділянки позивачки прилягає земля загального користування і саме її частину передано у власність відповідачу [PERSON] оскаржуваним рішенням, а тому вимога про скасування рішення XVIII сесії VII скликання Оноківської сільської ради від 04.08.2017 № 475 в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки за кадастровим номером 2124884800:11:011:0190 у власність гр. [PERSON] [INFO] підлягає задоволенню Що стосується вимоги про скасування реєстрації речового права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером 2124884800:11:011:0206 площею 0,0928 га., яке зареєстроване 01.02.2018 року номер запису 24694793, та на земельну ділянку з кадастровим номером 2124884800:11:011:0207 площею 0,0115 га. яке зареєстровано 01.02.2018 року номер запису 24693985 судом встановлено що згідно інформаційної довідки отриманої з бази Державного Земельного Кадастру - відповідач по справі поділив ділянку що є предметом спору кадастровий номер 2124884800:11:011:0190 на дві ділянки. З відповіді відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на адвокатський запит Бойко Б.Б. слідує що земельна ділянка з кадастровим номером 2124884800:11:011:0206 площею 0,0928 га., та земельна ділянка з кадастровим номером 2124884800:11:011:0207 площею 0,0115 га. утворилися в результаті поділу спірної ділянки кадастровий номер 2124884800:11:011:0190. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Скасування рішення XVIII сесії VII скликання Оноківської сільської ради від 04.08.2017 № 475 про передачу земельної ділянки за кадастровим номером 2124884800:11:011:0190 гр. [PERSON] яка в подальшому була поділена на дві окремі ділянки - є підставою для скасування державної реєстрації речового права на ці ділянки.

Outcome: approved