Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [INFO] померла його мама [PERSON], та після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], яка належала [PERSON], як голові двору робітника. Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, та державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. було встановлено факт прийняття ним спадщини та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON], 1929 року народження, зокрема на земельну ділянку площею 0,24 га, яка розташована на території в с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER]. Однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з тим, що у правовстановлюючих документах існують розбіжності у вказанні власника майна (у правовстановлюючому документі на житловий будинок допущена помилка у прізвищі померлої, де вказано «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть «[PERSON]»). Оскільки він не може підтвердити факт належності його матері [PERSON] вищезазначеного нерухомого майна та отримати свідоцтво про право на спадщину, просить захистити його право шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок загальною площею 26,0 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м. з надвірною побудовою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності позов визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засіданні не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до виданого 04.12.1963 року свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] в с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області та його батьками є «[PERSON]»- батько, «[PERSON]» - мати. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в 1962 році про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. 25 травня 1975 року на ім'я [PERSON] видано трудову книжку. На підставі рішення виконкому Дичківської районної Ради народних депутатів №32 від 07.03.1992 року [PERSON] 30.04.1992 року видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок по [ADDRESS]. Станом на 01 липня 1990 року по [ADDRESS] рахувався житловий будинок, як двір робітника, членами якого були: [PERSON] - голова двору, що підтверджується довідкою Великогаївської сільської ради від 11.09.2018року № 488. Як суспільна група, робітничий двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP "Про введення в дію Закону Української PCP "Про власність", якою було введено в дію Закон України «Про власність». Згідно роз'яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. [PERSON] померла [INFO] в с.Дичків Тернопільського району Тернопільської області. Згідно довідки №488 виданої 11.09.2018 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області жилий будинок по [ADDRESS] рахується за померлою [PERSON]. Із довідки № 489 від 11.09.2018 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, вбачається що [PERSON] постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку до дня смерті в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], має загальну площу 26,0 кв.м., а житлову 21,1 кв.м. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із зазначених вище документів - свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження, свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, трудової книжки, свідоцтва про смерть, довідок, виданих Великогаївською сільською радою [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, а розбіжність у написанні прізвища спадкодавця виникла при видачі документів у різні часи під час перекладу з російської на українську мову. У суду не виникає жодного сумніву, того, що житловий будинок з надвірною побудовою за адресою: [ADDRESS] належав померлій 10 жовтня 2010 року [PERSON] і за правилами ст. 1218 ЦК України входить до спадкового майна. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. 15.06.2011 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON], 1929 року народження, зокрема на земельну ділянку площею 0,24 га, яка розташована на території в с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER]. 15.06.2011 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з тим, що у правовстановлюючих документах існують розбіжності у вказанні власника майна (у правовстановлюючому документі на житловий будинок допущена помилка у прізвищі померлої, де вказано «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть «[PERSON]»). Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [INFO] своєї матері [PERSON], а саме житловий будинок загальною площею 26,0 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м. з надвірною побудовою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з розбіжністю написання прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть останньої та у свідоцтві про право власності на спірне нерухоме майно. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту шляхом визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 26,0 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м. з надвірною побудовою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області. На підставі ст.ст.16, 25, 26, 392, 1218, 1220, 1223,1233-1235,1261,1268 ЦК України,

Outcome: approved