Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 26 лютого 2018 року звернувся до Березанського районного суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що Миколаївською місцевою прокуратурою № 1 виявлено порушення вимог законодавства при розпорядженні землями сільськогосподарського призначення державної власності. Так, [INFO] року на території с.Прогресівка Березанського району Миколаївської області зареєстровано фермерське господарство « Вадима », головою якого стала [PERSON] На підставі розпорядження Березанської районної державної адміністрації №85 від 18 квітня 1997 року [PERSON] видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 38,9 га для ведення селянського (фермерського) господарства в межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Рішенням №1 [PERSON] ввела до складу членів фермерського господарства «Вадима» [PERSON] , про що склала протокол від 25 липня 2012 року та внесла зміни і доповнення до Статуту господарства. Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №615 від 19 жовтня 2012 року надано дозвіл членам фермерського господарства « Вадима », у тому числі [PERSON] , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) по Ташинській сільській раді вартістю 28833,625 грн. (без урахування коефіцієнта індексації) із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства « Вадима » [PERSON] На підставі зазначеного розпорядження виготовлено проект землеустрою, відповідно до якого [PERSON] відведено у власність земельну ділянку площею 9,7125 га. Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №820 від 26 грудня 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства « Вадима » [PERSON] , громадянам України, в тому числі і [PERSON] та надано їй у власність земельну ділянку площею 9,7125 га сільськогосподарських земель, в тому числі 9,7125 га ріллі, для ведення фермерського господарства в межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області. 29 червня 2013 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на земельну ділянку площею 9,7125 га з кадастровим номером [NUMBER] у межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області з цільовим призначенням - ведення фермерського господарства і Реєстраційною службою Березанського районного управління юстиції у Миколаївській області видано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на зазначену земельну ділянку. Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №420171151030000048, яке ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2017 року у справі №469/1130/17 закрито, а [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, встановлено, що [PERSON] не є родичем та членом сім`ї [PERSON] , у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не відноситься до кола осіб, які можуть бути членами фермерського господарства « Вадима », а тому незаконно, з порушенням вимог ст.ст.32, 32 Земельного кодексу України, отримала у власність земельну ділянку площею 9,7125 га з кадастровим номером [NUMBER] , що входила до складу земель, попередньо відведених у користування ФГ « Вадима ». Тому прокурор вважає, що розпорядження №820 від 26 грудня 2012 року Березанської РДА суперечить вимогам законодавства та порушує інтереси держави, що, згідно зі ст.ст.16, 21 ЦК України, ст.152 ЗК України, ст.41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації», є підставою для визнання його недійсним (в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки [PERSON] у власність) у судовому порядку, що, у свою чергу, відповідно до ч.1 ст.21, ст.393 ЦК України призводить до недійсності свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку, яке є похідним документом і лише посвідчує виникнення права власності. Оскільки відповідачкою спірна земельна ділянка отримана незаконно, відповідно до ст.1212 ЦК України вона підлягає поверненню у власність держави в особі територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Посилаючись на викладені обставини, неналежне здійснення захисту інтересів держави Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, що відповідно до статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення цього позову, прокурор просить: - визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації №820 від 26 грудня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства « Вадима » [PERSON] , для ведення фермерського господарства в межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 9,7125 га; - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності [NUMBER] , видане 29 червня 2013 року [PERSON] реєстраційною службою Березанського районного управління юстиції у Миколаївській області на земельну ділянку площею 9,7125 га з кадастровим номером [NUMBER] ; - зобов`язати [PERSON] повернути у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області вказану земельну ділянку. 16 березня 2018 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21 серпня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача Березанської районної державної адміністрації та відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надали. Відповідно до 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з того, що представник відповідача та відповідачка повторно не з"явились у судові засідання, суд, зі згоди прокурора, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Як встановлено у судовому засіданні, 20 червня 1995 року було зареєстровано фермерське господарство «Вадима», розташоване за адресою: [ADDRESS] , голова фермерського господарства [PERSON] , що підтверджується довідкою №109 від 10 серпня 2007 року з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.13), Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №481624 (а.с.12) та статутом фермерського господарства (а.с.15-17). 24 червня 1997 року на підставі розпорядження Березанської районної державної адміністрації №85 від 18 квітня 1997 року [PERSON] видано державний акт [NUMBER] на право постійного користування земельною ділянкою площею 38,9 га для ведення селянського (фермерського) господарства в межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на праві постійного користування землею за №242 (а.с.26-27). Рішенням №1 від 25 липня 2012 року головою ФГ «Вадима» [PERSON] включено до членів фермерського господарства «Вадима» Гречан Вікторію Олегівну та у зв`язку з цим внесено зміни до статуту фермерського господарства (а.с.14, 15-17). Розпорядженням №615 від 19 жовтня 2012 року Березанською районною державною адміністрацією надано дозвіл членам фермерського господарства « Вадима », у тому числі [PERSON] , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) по Ташинській сільській раді вартістю 28833,625 грн. (без урахування коефіцієнта індексації) із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства « Вадима » [PERSON] для ведення фермерського господарства в межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.24). На підставі вказаного розпорядження виготовлено проект землеустрою, відповідно до якого [PERSON] відведено у власність земельну ділянку площею 9,7125 га. (а.с.28-30). Пунктами 1, 2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №820 від 26 грудня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства « Вадима » [PERSON] , громадянам України (4 чоловікам), у тому числі і [PERSON] , та надано їй у власність земельну ділянку площею 9,7125 га сільськогосподарських земель, в тому числі 9,7125 га ріллі, для ведення фермерського господарства в межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.25). На підставі вказаного розпорядження [PERSON] отримано свідоцтво № [NUMBER] від 29 червня 2013 року про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] (а.с.31), що підтверджено витягом та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.32-34). Відповідно до ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Згідно з частинами 1, 3 статті 3 вказаного Закону (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім`ї, родичі, які об`єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Для цілей цього Закону до членів сім`ї та родичів голови фермерського господарства відносяться дружина (чоловік), батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок, рідні та двоюрідні брати та сестри, дядько, тітка, племінники як голови фермерського господарства, так і його дружини (її чоловіка), а також особи, які перебувають у родинних стосунках першого ступеня споріднення з усіма вищезазначеними членами сім`ї та родичами (батьки такої особи та батьки чоловіка або дружини, її чоловік або дружина, діти як такої особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі усиновлені ними діти). Відповідно до ст.ст.31, 32 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесенному до ЄРДР за №42017151030000048 від 06.03.2017 року, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, встановлено, що [PERSON] не є родичем та членом сім`ї [PERSON] , у зв`язку з чим не відноситься до кола осіб, які можуть бути членами фермерського господарства «Вадима», а, отже, отримувати безоплатно у приватну власність земельні ділянки, надані у користування фермерському господарству. Вказані обставини підтверджуються обвинувальним актом у кримінальному провадженні №42017151030000048 від 06.03.2017 року та ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2017 року у справі №469/1130/17, яка набрала законної сили 20 вересня 2017 року, про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження (а.с.42-45). Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, [PERSON] не мала законних підстав отримувати у власність земельну ділянку площею 9,7125 га з кадастровим номером [NUMBER] , що входила до складу земель, попередньо відведених у користування фермерському господарству „ Вадима ". Відповідно до ст.ст.16, 21 Цивільного кодексу України, ст.152 Земельного кодексу України, одним зі способів захисту цивільних прав є визнання незаконними рішень органів державної влади. Суд визнає незаконними та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч.3 ст.43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Оскільки розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 820 від 26 грудня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 9,7125 га суперечить зазначеним нормам законодавства, воно підлягає визнанню недійсним та скасуванню на підставі ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Одночасно із скасуванням незаконного розпорядження Березанської районної державної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність відповідачці [PERSON] підлягає визнанню недійсним і документ, який посвідчує право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Такий висновок суду узгоджується із роз`ясненнями, наданими у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, відповідно до яких свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв`язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути це майно. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи викладене, земельна ділянка площею 9,7125 га з кадастровим номером [NUMBER] в межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області для ведення фермерського господарства відповідачкою отримана незаконно, а отже підлягає поверненню до земель державної власності, оскільки була надана [PERSON] із належних державі земель. Оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, вона підлягає поверненню у власність держави в особі територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області відповідно до ст.122 ЗК України. Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, прокурор посилався на те, що незаконне надання у власність належної державі земельної ділянки порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів, суперечить державній політиці у сфері земельних відносин; Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, який відповідно до пп.13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333, та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, затвердженого наказом держгеокадастру України від 17 листопада 2016 року №308, є органом, що розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності на території Миколаївської області, за наявних порушень інтересів держави, про які йому стало відомо в січні 2018 року за результатами опрацювання запиту прокурора, не вжито жодних заходів щодо усунення вказаних порушень та повернення спірної земельної ділянки у власність держави, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, і відповідно до статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення цього позову. Отже, у позовній заяві прокурором визначено орган, який уповноважений державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах, та підтверджено нездійснення цим органом захисту інтересів держави, що, в свою чергу, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.131-1 Конституції України відноситься до «виключних випадків», які передбачають повноваження прокурора на здійснення представництва інтересів держави в суді, тому суд вважає, що прокурором відповідно до ч.4 ст.56 ЦПК України належним чином підтверджено наявність повноважень для представництва інтересів держави у даній справі. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved