Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний Банк "ПриватБанк" (далі Позивач) звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" кредит у розмірі 30000 доларів США на термін до 29.11.2010, та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 01.10.2019 року, має заборгованість в сумі 416108,89 долара США, яка складається з: 26646,75 долара США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 109735,83 долара США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 279726,31 долара США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Проте, враховуючи своє право на стягнення не повної суми заборгованості, просять стягнути лише 7499,82 долара США, що складає заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 04.09.2018 по 01.10.2019 року. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за договором №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року між АТ КБ "Приватбанк" було укладено договір поруки з [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] . Відповідно до умов договору поруки, позивач направив на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором №MKLWGA00000059. Однак, вимога, що була пред`явлена до відповідачів щодо виконання зобов`язань, залишена без задоволення. На підставі наведеного, представник позивача просить стягнути солідарно з Відповідачів в користь Банку заборгованість за кредитним договором №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року в сумі 7499,82 долара США, що за курсом 24.19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.10.2019 року складає 181420,65 гривні, та судові витрати в сумі 1921 гривні, що були понесені банком на оплату судового збору при подачі даної позовної заяви до суду. Відповідно до листа Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" №Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 року, що був надісланий на адресу суду 20.07.2018 року, з 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" змінило сувою назву на Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Ухвалою про відкриття провадження у справі від 10 січня 2020 року було відкрито провадження у даній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а Відповідачам був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Заочним рішення від 30.03.2020 позов Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено повністю. Ухвалою Рахівського районного суду від 04.09.2020 за заявою [PERSON] заочне рішення Рахівського районного суду від 30.03.2020 року у даній справі було скасоване, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, учасникам справи направлено ухвалу та роз`яснено відповідачам право на подання відзиву у п`ятнадцятиденний строк із дня вручення ухвали. У судове засідання представник позивача повторно не з`явився, у позовній заяві [PERSON] просила у випадку неявки в судове засідання представника позивача розглядати без представника банку. Відповідач, [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав. Відзиву у визначений судом строк Відповідач не надіслав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] , 28.10.2020 надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі за наявними матеріалами. Від [PERSON] , як представника [PERSON] 23.09.2020 на електронну адресу Рахівського районного суду надійшов відзив на позову заяву АТ КБ "Приватбанк", де зазначено про те, що солідарний обов`язок [PERSON] за виконання [PERSON] умов кредитного договору №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року (Далі Договір) відсутній з огляду на таке. Сам факт наявності договірних відносин між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] як і сам кредитний договір, що є предметом позову відповідачкою [PERSON] не заперечується. Однак, зазначає, що кінцевою датою повернення кредитних коштів, відповідно до п.1.1 Договору є 29.11.2010 року. Договором поруки від 29.11.2006 року, укладеним між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] , остання поручилася за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року у строк до 29.11.2020 року включно. Разом з тим, п.12 Договору поруки від 29.11.2006 року, порука за цим договором припиняється після закінчення 3 років з дня настання терміну повного погашення кредиту за Кредитним договором. Оскільки кінцевим терміном повного погашення кредиту за кредитним договором є 29.11.2010 року, то договір поруки №1 від 29.11.2006 року припинив свою дію 29.11.2013 року. Таким чином, починаючи з 30.11.2013 року [PERSON] не є поручителем [PERSON] за виконання умов Кредитного договору №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року. Враховуючи, що з даним позовом позивач звернувся лише у листопаді 2019 року, тому вимога АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року є незаконною, а вимога АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення 181420,65 гривні є безпідставною, тому просить таку залишити без задоволення. Представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Єрмолов Є.М. 12.11.2020 надіслав на електронну адресу Рахівського районного суду відповідь на відзив, де зазначив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] порушили свої зобов`язання за кредитним договором №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року. Щодо поруки, то Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Позичальник. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Договором поруки сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов`язань по Кредитному договору. В матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення кредитної заборгованості за договором. Згідно з п.12 договору поруки сторони прийшли згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється у три роки. Виходячи із зазначених обставин слід вважати, що у зв`язку з пред`явленням вимоги до поручителя строк припинення поруки повинен визначатися з дня пред`явлення такої вимоги до [PERSON] , тобто з 30.07.2019 року. Звертає увагу суду, що Відповідачем не заявлено вимоги щодо припинення договору поруки, а лише надано заперечення щодо позову Банку. Порука вважається дійсною до моменту, коли судом не буде встановлено факт припинення договору. Враховуючи наведене, просить задовольнити вимоги Банку в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" кредит у розмірі 30000 доларів США на термін з 29.11.2006 року по 29.11.2010 року включно та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зокрема, п.1.1 передбачав, що погашення заборгованості за цим Договором здійснюється в такому порядку: щомісяця, у період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 852,47 долара США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Також, договором передбачено порядок нарахування відсотків на прострочену заборгованість. Так, п. 3.8 Договору передбачає, що при непогашенні Кредиту в строки зазначені п.п. 1.1, 2.3.3. цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі Кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 3.2 даного Договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Пункт 3.2 передбачає сплату відсотків за користування кредитом на прострочену заборгованість у розмірі 2,46 % на місяць, нараховані на суму залишку заборгованості за Кредитом. Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору Відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Зокрема, він останній платіж на погашення кредиту здійснив 15.11.2010 року. Тоді ж у нього залишалася сума непогашеної заборгованості по тілу кредиту 26646,75 долара США Він періодично протягом строку кредитування вносив кошти, однак не в обсязі, який був встановлений п. 1.1 Договору, зокрема вносив менше ніж обов`язковий платіж (852,47 долара США) У зв`язку з наведеним, станом на 01.10.2019 року, має заборгованість в сумі 416108,89 долара США, яка складається з: 26646,75 долара США заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 109735,83 долара США заборгованості по відсотках за користування кредитом; 279726,31 долара США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Проте, враховуючи право на стягнення не повної суми заборгованості, позивач заявив до стягнення лише 7499,82 долара США, що складає заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 04.09.2018 по 01.10.2019 року. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що Позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання [PERSON] умов Кредитного договору, а [PERSON] жодних доказів відсутності у нього заборгованості перед Позивачем не надав, з іншими заявами, у тому числі про застосування строків давності, як того вимагає ст.267 ЦК України, до суду не звертався, суд вважає, що вимога про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року в сумі 7499,82 Долара США, що за курсом 24,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.10.2019 року складає 181420,65 гривні, тобто в тій, яка була пред`явлена ним до стягнення у позовній заяві, є підставною та підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення боргу з [PERSON] як солідарного боржника, то тут слід зазначити таке. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). На забезпечення умов виконання кредитного договору №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №1 від 29.11.2006, за яким [PERSON] поручилася за виконання [PERSON] умов кредитного договору. Зокрема, відповідно до умов договору поруки (п.2), у випадку невиконання чи неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, поручитель [PERSON] разом із позичальником [PERSON] солідарно відповідають перед Кредитором у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором, як солідарні боржники. Згідно з пунктом 12 договору поруки зобов`язання за цим договором припиняються після трьох років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором позивач надіслав 30 липня 2019 року (згідно з реєстром рекомендованих листів та касового чека Укрпошти) повідомлення (вимогу) про усунення порушень за вказаним договором, однак така залишилася без реагування, у зв`язку з чим Позивач 17 грудня 2019 року звернувся із даною позовною заявою до суду. Порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, що підлягає застосуванню до вказаних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Умови договору поруки №1 від 29.11.2006, що був укладений маж ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] , передбачали, що порука [PERSON] за виконання [PERSON] зобов`язань припиняється після закінчення трьох років з дня настання терміну повного погашення кредиту за Кредитним договором (п.12). Зобов`язання стосувалися зокрема, повернення позичальником кредитних коштів в сумі 30000 доларів США у строк до 29.11.2010 року включно, сплати відсотків за користування кредитом, щомісячного надання грошових коштів (щомісячного платежу, який повинен був вноситись в період з 01 по 05 число кожного місяця) у Період сплати сумою не менш необхідної для погашення заборгованості, сплати відсотків за користування кредитом при порушенні Позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, сплати комісії, пені. Представник Позивача Єрмолов Є.М. у відповіді на відзив зазначив про те, що згідно з п.11 договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, однак дане твердження суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв`язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов`язків. Отже, враховуючи, що строк виконання основного зобов`язання за Кредитним договором №MKLWGA00000059 від 29.11.2006 року був встановлений між сторонами щомісячно по 29.11.2010 включно, тобто останній щомісячний платіж на погашення кредиту повинен був бути внесений Позичальником не пізніше 29.11.2010, банк пред`явив вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, тому відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука [PERSON] за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором припинилася. Посилання представника позивача на те, що Відповідачем не заявлено вимоги щодо припинення договору поруки, суд вважає безпідставним, оскільки дія договору припинилася відповідно до умов договору, що визначений п.12, тому окремого пред`явлення позову про визнання договору поруки в такому випадку не вимагається. Відтак підстави для солідарного стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст.ст.133, 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у зв`язку із розглядом справи в суді Позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 2721,31 гривні, суд стягує з [PERSON] вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь Позивача.

Outcome: partial