Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного 16.11.2007 року б/н кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 3000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконав своїх зобовязань за кредитним договором, в звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 26.08.2014 року становить 27 508 грн. 39 коп. та складається з : 3000 грн. заборгованості за кредитом, 14 112,28 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 8610 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до умов договору, 500 грн. штрафу (фіксована складова) та 1286,11 грн. штрафу (процента складова). На підставі викладеного, позивач прохав суд стягнути з відповідача 27 508 грн. 39 коп. заборгованості за кредитним договором. (а.с. 2-5). Відповідач по справі [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним кредитного договору, мотивуючи свої вимоги тим, що договір б/н від 16.11.2007 року ним із ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не укладався, оскільки ним не підписувався, підписи на документах, що надав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від його імені вчинено не ним. Ніяких грошових коштів за кредитним договором б/н від 16.11.2007 року він не отримував. На підставі викладеного, ст. ст. 202, 203, 215 ЦК України позивач [PERSON] прохав суд визнати недійсним договір б\\н від 16.11.2007 року, укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (а.с. 34-35). Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2014 року зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК про визнання недійсним кредитного договору прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та обєднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с. 58). В судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК не з»явився, від ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК до суду надійшла заява, згідно якої ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК прохає розглядати справу без свого представника, власні позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК прохав суд задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] проти задоволення позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК заперечував, оскільки кредитні кошти він не отримував та кредитний договір не підписував, власні позовні вимоги підтримав та прохав суд визнати недійсним укладений кредитний договір, оскільки він його не підписував. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] М»якота В.В. прохав суд відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, а позовні вимоги [PERSON] задовольнити на тій підставі, що [PERSON] кредитні кошти не отримував та кредитний договір не укладав і не підписував. Також представник [PERSON] М»якота В.В. прохав суд застосувати до позовних вимог ПАТ КБ ПРИВАТБАНК строк позовної давності та відмовити у позові ПАТ КБ ПРИВАТБАНК також і у зв»язку з пропуском строку позовної давності, про що заявив у судовому засіданні та надав до суду письмову заяву. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним кредитного договору відмовити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що 16.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач по справі ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку №22222209273352 в розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,0 % на місяць. Розмір комісії за кредитним договором визначено 2,5 % щомісяця, про що вказано на зворотній стороні заяві від 16.11.2007 року (а.с. 10). Згідно інформації про картку /рахунок по номеру карти №22222209273352 [PERSON], яка була надана ПАТ КБ ПРИВАТБАНК на запит суду, її фінансовий ліміт становить 3000 грн., дата відкриття рахунку 16.11.2007 року, строк дії карти 11/09. У заяві від 16.11.2007 року зазначено, що [PERSON] ознайомився і погодився з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку. (а.с. 10 зворот). З матеріалів справи, зокрема розрахунку боргу ПАТ КТ ПРИВАТБАНК (а.с. 6-9), виписки з особового рахунку, наданого за запит суду, вбачається, що відповідач за первісним позовом [PERSON] свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 26.08.2014 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 27 508 грн. 39 коп., яка складається з : 3000 грн. заборгованості за кредитом, 14 112,28 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 8610 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до умов договору, 500 грн. штрафу (фіксована складова) та 1286,11 грн. штрафу (процента складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін. Крім того, відповідно до пункту 6.4 умов і правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. Пунктом 8.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як вбачається з умов та правил надання банківських послуг, зокрема, п. 9.3, картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням умов, передбачених в п.п. 9.6, 9.7 даних умов. Пунктом 9.12 передбачено, що договір дії 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до начала місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя карти про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. 3.1.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою»). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). З розрахунку заборгованості за кредитним договором, виписки з особового рахунку, вбачається, що після зняття кредитного ліміту в сумі 3000 грн. [PERSON] грошові кошти, направлені не погашення заборгованості за кредитним договором від 16.11.2007 року, не вносилися. Згідно інформації про карту/рахунок №22222209273352, відкриту 16.11.2007 року, видану [PERSON], строк її дії закінчився 11/09, тобто у листопаді 2009 року, в той час як позов предявлено тільки 15.10.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові, оскільки в судовому засіданні представником [PERSON] заявлено про застосування до позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності. Суд зазначає, що аналогічна правова позиція щодо застосування строку позовної давності викладена Верховним Судом України в своєму рішенні від 19.03.2014 року. Так, згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Також у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. На підставі зазначених правових висновків, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні первісного позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв»язку з пропуском строку позовної давності. Разом із тим, суд також не знаходить підстав і для задоволення зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним кредитного договору з підстав, визначених позивачем за зустрічним позовом, враховуючи наступне. Так, зі змісту ст. 202, ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, на які посилався [PERSON] у зустрічній позовній заяві , вбачається наступне. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.ч. 1,2,5, ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Також стаття 204 ЦК України передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З висновку судової почеркознавчої експертизи № 2317 від 30.04.2015 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] у договорі б/н від 16.11.2007 року «БЫСТРЫЕ НАЛИЧНЫЕ» укладеним між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» , розташований над графою «Подпись», на аркуші паперу з копіями аркушів паспорта НН 066486 на обох сторонах, розташовані праворуч рукописного напису «Копія верна 16.11.2007р» , на аркуші паперу з копіями аркушів паспорту НН 066486 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, розташований праворуч рукописного запису «Копія вірна 16.11.2007р» - виконані [PERSON] (а.с. 110-125). Також відповідно до вищезазначеного висновку судової почеркознавчої експертизи № 2317 від 30.04.2015 року рукописні записи : «Копія верна 16.11.2007 р ([PERSON]) » та «Копія вірна 16.11.2007р ([PERSON]) » на двох аркушах паперу з копіями аркушів паспорту НН 066486 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера виконані [PERSON] (а.с. 110-125). Таким чином, суд вважає безпідставними посилання [PERSON] на те, що він кредитний договір не укладав та не підписував. Належних та допустимих доказів того, що кредитний договір від 16.11.2007 року від імені [PERSON] було підписано іншою особою та того, що кредитні кошти за даним кредитним договором [PERSON] не отримувалися , а даний кредитний договір [PERSON] взагалі не укладав, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено обставини, якими він обгрунтовував свої позовні вимоги, а тому в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed