Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.05.2015 року по 11.11.2015 року у сумі 6881,70 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача. дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з фізичної-особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 19822,83 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 24889,90 грн. та витрати, пов"язані з проведенням судової експертизи, у сумі 900,48 грн. В позові [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення вихідної допомоги відмовлено за їх недоведеністю та безпідставністю. Вирішено питання судових витрат. Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області 29 травня 2015 року рішення Рівненського міського суду від 25 березня 2015 року частково змінено, зменшено суму заборгованості із заробітної плати, яка підлягає стягненню з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] з 19 822, 83 грн. до 16 590,83 грн., а суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 24 889, 90 грн. до 3 000 грн. В решті рішення місцевого суду залишено без змін. Рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області набрало законної сили з моменту його проголошення, тобто 29 травня 2015 року. 02 липня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області видав виконавчий лист про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі у сумі 16 590 (шістнадцяти тисяч п"ятсот дев"яносто) грн. 83 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з у сумі 3 000 (трьох тисяч) грн. та витрат, пов"язаних з проведенням судової експертизи, у сумі 900 (дев"ятсот) гривень 48 копійок, який був звернений до виконання. 17 листопада 2015 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції, при примусовому виконанні, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.11.2015 року на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у зв"язку із фактичним повним виконанням згідно пл.дор.№1043 від 11.11.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов"язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов"язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-144цс13 на засіданні Судової палати у цивільних справах 29 січня 2014 року, предметом якої був спір про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, про те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Як вбачається із матеріалів справи, рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/22174/13-ц про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні набрало чинності 29 травня 2015 року, а фактично виконане було лише 11 листопада 2015 року, як зазначено в постанові державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції від 17.11.2015 року. Відповідно до п.8 постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати"нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи проводяться шляхом множення середньоденного ( годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку Згідно абз. 3 п.4 Постанови №100 в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно п. 3 трудового договору № 22221100374 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, від 09 грудня 2011 працювала у фізичної особи-підприємця, встановлено розмір заробітної плати - мінімальна заробітна плата на місяць. Розміри мінімальної заробітної плати на 2015 рік затверджено Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 p. N 80-VIII з 01 січня 2015 року становив 1218 грн.(затримка розрахунку відбулась у 2015 році). Середньоденна заробітна плата складає: 1218 (розмір мінімальної заробітної плати передбачена трудовим договором) / 20(середня кількість робочих днів у місяці) = 60,90 грн. Кількість робочих днів затримки повного розрахунку з 29.05.2015 року по 11.11.2015 року =113 днів. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 29.05.2015 року по 11.11.2015 року проводиться наступним чином: 60.90 грн. (середньоденна заробітна плата) X 113 (Кількість робочих днів затримки повного розрахунку) = 6881.70 грн. З врахуванням того, що з вини Фізичної особи-підприємця [PERSON] розрахунку зі [PERSON]. як працівником, у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України не було здійснено, це є підставою для виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд рахує, що з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.05.2015 року по 11.11.2015 року. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, відповідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved