Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до Рівненського міського суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "ФІРМА РОМ" на користь [PERSON] компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав на фотографічний твір у розмірі 20 мінімальних розмірів заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, що становить 29000,00 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 статті 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Згідно з частиною 1 статті 54 Конституції, громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв"язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Відповідно до частини 2 статті 54 Конституції, кожен громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. Відповідно ст. 437 ЦК України, ч. 2 ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права", авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Відповідно до ст. ст. 433, 440, 441, 442, 443 ЦК України, ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", об"єктами авторського права є літературні та художні твори. Майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Використанням твору є його: опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; продаж, передання в найм (оренду); імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо, а також інші дії, встановлені законом. Використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Статею 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Також, згідно зі ст. 15 вказаного Закону, до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Стаття 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначає, що виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом; розповсюдження об"єктів авторського права - будь-яка дія, за допомогою якої об"єкти авторського права безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про авторське право і суміжні права", аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як з звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому гухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), -неігровими чи іншими. Відповідно до п.46 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 04 червня 2013 року, під контрафактними примірниками твору, фонограми, відеограми, програм організацій мовлення розуміються примірники об"єктів авторського права і (або) суміжних прав, які виготовлені, відтворені, опубліковані і (або) розповсюджені з порушенням авторського права і (або) суміжних прав (особистих немайнових і (або) майнових), у тому числі примірники захищених в Україні зазначених об"єктів, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб"єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, у яких ці об"єкти ніколи не охоронялися або перестали охоронятися. Відповідно до п.44 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 04 червня 2013 року, пункту "б" статті 50 Закону N 3792-XII (3792-12) розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп"ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об"єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб"єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 04.06.2010 року, належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб"єктів авторського права і (або) суміжних прав. За змістом статті 50 Закону порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб"єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав. Згідно зі ст. 51 Закону, захист особистих немайнових і майнових прав суб"єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством. Згідно із Законом України "Про авторське право і суміжні права", розповсюдження об"єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об"єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об"єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об"єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором. Відповідно до роз"яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" від 4 червня 2010 року № 5, майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону N 3792-XII), шкоди, завданої суб"єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв"язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Так, позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв"язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону N 3792-XII). Відповідач, який заперечує проти позову, зобов"язаний довести виконання вимог Закону N3792-XII при використанні ним об"єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК). З огляду на положення Закону та роз"яснення зазначеної постанови Пленуму, виконання вимог Закону при використанні ним об"єкту авторського права зобов"язаний довести відповідач. Судом встановлено, що в 2012 році, [PERSON] створив та 25.08.2012 року розмістив на порталі "Youtube" аудіовізуальний твір під назвою "Моє Рівне", зазначивши своє авторство, що підтверджується СD-диском дослідженим в судовому засіданні. Позивачу стало відомо, що відповідач незаконно використав його аудіовізуальний твір та розмістив на порталі "Youtube" під власним іменем, зокрема, за посиланням https://www.voutube.com/watch?v=A2-DeSEGYHs розміщено наступну інформацію: Автор - ПП "ФІРМА РОМ", опубліковано 18.04.2013 року за кількістю переглядів - 9361. Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 52 вказаного Закону, при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об"єктів суміжних прав, використанні творів і об"єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об"єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб"єктів авторського права і (або) суміжних прав суб"єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об"єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об"єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об"єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо Стаття 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначає розмір компенсації в мінімальних заробітних платах від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат. Вимогою позивача є стягнення 20 мінімальних заробітних плат, що складає 29000 грн.( 20*1450 грн.), на момент подачі позову до суду. Оскільки відповідачем не заперечується вказана сума компенсації, то суд приймає її уваги. З приводу посилання представника відповідача на те, що позивач прийняв Умови користування веб-сайту YouTube, які містяться за посиланням https://www.youtube.com/static?template=terms, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права", первинним суб"єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права" аудіовізуальні твори є об"єктами авторського права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Відповідно до ч. З ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає право особі, що має авторські права право дозволяти або забороняти: відтворення творів; публічне виконання і публічне сповіщення творів;публічну демонстрацію і публічний показ; будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; переклади творів; переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп"ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп"ютер; імпорт примірників творів. На веб-сайті YouTube, окрім Умов користування сайтом, визначено види контента, які захищені авторським правом, а саме: аудіовізуальні твори: телешоу, фільми, онлайн-відео і т. д.; звукозаписи і музичні композиції; письмові твори: лекції, статті, книги, нотні записи і т. д.; витвори образотворчого мистецтва: картини, плакати, реклама і т. д.; відеоігри і комп"ютерні програми; драматичні твори: п"єси, мюзикли і т. д.. Крім того, щоб використати у своєму ролику матеріали, захищені авторським правом, спочатку треба отримати відповідний дозвіл. YouTube не надає прав на таке використання і не сприяє в пошуку правовласників. YouTube не надає прав на використання контенту, завантаженого на сайт іншими авторами. Якщо особа хоче використати відео іншого автора, необхідно відправити йому особисте повідомлення. Отже, для правомірного використання об"єктів авторського права і суміжних прав у мережі Інтернет, необхідно отримати дозвіл від суб"єктів авторського права і суміжних прав. За таких підстав суд на підставі доказів, наданих позивачем, належним чином оцінених судом, дійшов висновку про те, що аудіовізуальний твір під назвою "Моє Рівне", є самостійним об"єктом відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права", що підлягає правовій охороні Суд установивши, що для ПП "ФІРМА РОМ" позивач жодного дозволу на використання свого аудіовізуального твору під назвою "Моє Рівне", не надавав, задовольняє позов на підставі п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права". У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved