Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся в суд із даним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в позовній заяві вказав, що згідно договору відновлювальної кредитної лінії №2935 від 04.07.2007р., укладеного між банком та відповідачем [PERSON], банк надав позичальнику кредит в сумі 10 000 дол. США із сплатою процентів у розмірі 12.5% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 04.07.2017р. Факт видачі та отримання позичальником кредиту підтверджується заявами індивідуального позичальника на видачу кредиту та розпорядженнями банку. З метою забезпечення належного виконання зобовязання позичальника, що випливає з кредитного договору. Між банком та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір від 04.07.2007р., де предметом іпотеки виступає житлова двохкімнатна квартира №58, загальною площею 52,9кв.м., що знаходиться в м. Сокаль по вул. Героїв УПА, 53 та належить іпотекодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2001р.. 04.07.2009р. між банком та позичальником укладено додатковий договір про зміну умов договору відновлювальної кредитної лінії №2935 від 04.07.2007р., яким зафіксовано суму фактичної заборгованості в розмірі 9887,78 дол. США.. У звязку з тим, що позичальник допускав порушення умов кредитного договору зі сторони банку йому надсилалась письмова вимога №27-02/435 від 22.01.2015р. про усунення порушення зобовязань. Однак, заборгованість не ліквідовувалась, а зростала, а тому банк 10.03.2015р. надіслав вимогу №27-02/2791 про дострокове повернення кредиту в розмірі 5879,39 дол. США протягом 30 днів. Проте така залишилась відповідачами без виконання. Зазначає, що згідно звіту про оцінку майна, здійсненого субєктом оціночної діяльності ТзОВ «Термін ЛТД», станом на 06.04.2015р. вартість предмету іпотеки становить 459200грн., без урахування ПДВ. 11.03.2015р. банком, особам, що зареєстровані в квартирі, направлено вимоги про звільнення житлового приміщення, однак такі не виконані. Станом на 07.05.2015р. заборгованість за кредитним договором становить 6187,17 дол. США, з яких: 2893 дол. США залишок строкового кредиту; 2498,11 дол. США залишок прострочених платежів по кредиту; 55,39 дол. США залишок нарахованих відсотків; 385,95 дол. США залишок прострочених платежів по відсотках; 248.55 дол. США сума нарахованої пені по кредиту; 20,51 дол. США сума нарахованої пені по відсотках; 77,56 дол. США 3% річних від прострочених сум по тілу кредиту; 8,11 дол. США 3% річних від прострочених сум по відсотках. Просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк»шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 04.07.2007р., реєстровий №1331, на нерухоме майно квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 15.02.2011р., з метою погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №2935 від 04.07.2007р., боржником по якому виступає [PERSON], яка станом на 07.05.2015р. становить 6187,17 дол. США, встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки 4592000грн.. визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Виселити відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з квартири, що є предметом іпотеки із зняттям їх з реєстраційного обліку, а також стягнути із відповідачів судовий збір. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, в обгрунтування навів доводи аналогічні викладеним у заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що не відмовлявся від взятих на себе зобовязань за кредитним договором, так як сплачував та сплачує в подальшому кредит, однак не взмозі вносити платежі в необхідному розмірі, що обумовлено істотним зростанням курсу долара США у якому він брав кредит. Крім цього, у нього виникли сімейні обставини, а саме хвороба матері, що також ускладнило виконання ним зобовязань за договором. Заперечує щодо позовної вимоги про виселення, так як квартира передана його дружиною у іпотеку є єдиним житлом їх сім»ї. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, про, що свідчать відповідні розписки про вручення поштових повідомлень, не повідомили суд про причину неявки, заяв та клопотань щодо розгляду справи суду не надали. Представник третьої особи Сокальського районного сектору ГУ ДМСУ у Львівській області в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сокальської РДА в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог в частині виселення неповнолітнього відповідача [PERSON], 1998р.н. заперечила, просить у задоволенні такої вимоги відмовити. Заслухавши учасників судового розгляду, а також дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з таких підстав. З дослідженої в судовому засіданні копії договору відновлювальної кредитної лінії №2935 від 04.07.2007р., укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] встановлено, що останньому банк надає кредит в сумі 10 000 дол. США на споживчі потреби, із сплатою процентів в розмірі 12,5% річних. Кредит надається окремими частками за відновлюваною кредитною лінією, у період до 04.07.2009р. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до 30 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2009р. Остаточним терміном повернення кредиту є 04.07.2017р.. Із копії додаткового договору від 04.07.2009р. до кредитної лінії №2935 від 04.07.2007р., встановлено, що сума фактичної заборгованості за кредитом, становить 9887,78 дол. США. Прийняті на себе зобов"язання ВАТ "Ощадний банк України» виконав, що стверджується заявами індивідуального позичальника на видачу кредиту [PERSON] та розпорядженнями операційному управлінню від 04.07.2007р. ,16.07.2007р., 23.07.2007р., 27.07.2007р.17.08.2007р., із яких встановлено, що позичальнику банком видано кошти в загальній сумі 10 000 дол. США.. Згідно із приписами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно рівними частками до 30 число кожного місяця, починаючи з серпня 2009р. Остаточним терміном повернення кредиту є 04.07.2017р.. У п. 1.2.2. кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником умов цього договору банк має право достроково стягнути кредит та суму нарахованих процентів та інших платежів, що підлягають сплаті. З наданого суду розрахунку суми боргу за договором відновлювальної кредитної лінії №02935 від 04.07.2007р. та звіту щодо розрахунку сум 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, встановлено, що станом на 07.05.2015р. заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 6187,17 дол. США, з яких: 2893 дол. США залишок строкового кредиту; 2498,11 дол. США залишок прострочених платежів по кредиту; 55,39 дол. США залишок нарахованих відсотків; 385,95 дол. США залишок прострочених платежів по відсотках; 248.55 дол. США сума нарахованої пені по кредиту; 20,51 дол. США сума нарахованої пені по відсотках; 77,56 дол. США 3% річних від прострочених сум по тілу кредиту; 8,11 дол. США 3% річних від прострочених сум по відсотках. Крім цього, в забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 04.07.2007р. укладено договір іпотеки, згідно із яким відповідач [PERSON]в. передала в іпотеку банку квартиру, загальною площею 52,9кв.м., житловою площею 30,1кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 20 000 дол. США. Дослідженим витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 22.06.2007р. ДКП ЛОР «Червоноградське МБТІ», встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2001р. на праві приватної власності належить квартира №58 в м. Сокаль по вул. Героїв УПА, буд. 53. Загальна площа квартири 52,9кв.м., з якої житлова 30,1кв.м.. Згідно із п.15.7.1 договору іпотеки, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченого цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за кредитним договором та\\або цим договором, в тому числі: невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором в цілому або будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його часини становить більше 2 місяців. Разом з тим, згідно із ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Також, ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON], не виконавши зобов"язання по умовах кредитного договору, станом на 07.05.2015року має заборгованість перед ПАТ "Державний ощадний банк України» в сумі 6187,17 дол. США. Також судом встановлено, що позичальнику [PERSON] та іпотекодавцю [PERSON], банком 22.01.2015р. надсилались вимоги про усунення порушення зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії від 04.07.2007р. №2935, факт отримання яких відповідачами 27.01.2015р. стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Крім цього, 10.03.2015р. банком надіслано позичальнику [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту у 30-ти денний строк. Вказану вимогу відповідачем отримано 13.03.2015р., про, що свідчить відповідне повідомлення. В свою чергу, у ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, передбаченої статтею 38 цього Закон; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Із копії висновку про вартість майна, наданого ТзОВ «Термін ЛТД», встановлено, що на дату оцінки 06.04.2015р., ринкова вартість обєкту оцінки двохкімнатної квартири загальною площею 52,9кв.м., що за адресою: [ADDRESS], становить 459200грн.. Таким чином, суд приходить до висновку, що в рахунок заборгованості відповідача [PERSON] по договору відновлювальної кредитної лінії №2935 від 04.07.2007р., яка станом на 07.05.2015р. становить 6187,17 дол. США. слід звернути стягнення на майно, що належить на праві власності відповідачу [PERSON], а саме квартиру загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаної квартири ПАТ «Державний ощадний банк України», а саме шляхом проведення прилюдних торгів із встановленням початкової ціни реалізації предмета іпотеки, яка згідно звіту про оцінку майна наданого ТзОВ «Термін ЛТД» станом на 06.04.2015р. складає 459200грн. Що стосується вимоги виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири, що є предметом іпотеки із зняттям їх з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку, що у такій слід відмовити з наступних підстав. Дослідженою довідкою КП «Сокальжитлокомунсервіс» №3033 від 26.06.2015р., встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON], 1971р.н., [PERSON], 1979р.н., [PERSON], 1996р.н., [PERSON], 1998р. та [PERSON], 2007р.н.. Із копій вимог про звільнення житлового приміщення, встановлено, що такі надсилалися 11.03.2015р. банком відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і останніми отримані 17.03.2015р., про, що свідчать копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення. В ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч.1, 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян. За змістом ч.2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідно. ч.2 ст. 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відтак, особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Таким чином, оскільки предмет іпотеки, а саме квартира [ADDRESS] придбана не за кошти отримані згідно договору кредитної лінії №2935 від 04.07.2007р. (споживчий кредит п. 1.2 договору), у позовних вимогах про виселення відповідачів із даної квартири без надання іншого жилого приміщення із зняттям з реєстраційного обліку суд відмовляє. В свою чергу, згідно інформаційних довідок Реєстраційної служби Сокальського РУЮ від 03.07.2015р. встановлено, що за іпотекодавцем [PERSON] зареєстроване нерухоме майно: квартира [ADDRESS], загальна площа квартири 52,9 кв.м., з якої житлова 30,1 кв.м.. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу №474 від 15.02.2001р. Разом з тим, згідно ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; Таким чином, оскільки кредит отримано відповідачем [PERSON] на споживчі цілі та в іноземній валюті, іншого нерухомого житлового приміщення за іпотекодавцем [PERSON] не зареєстровано, загальна площа квартири, що передана в іпотеку становить 52,9кв.м., даний договір підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Разом з тим, згідно ст. 3 Закону, він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Із досліджених платіжних доручень №99913496, №99913635 та №99916323 від 14.05.2015р. встановлено, що позивачем при зверненні в суд із даним позовом сплачено 1276,88грн. щодо вимог про звернення стягнення, 243,60грн. щодо вимог виселення відповідачів, а також 121,80грн. при поданні заяви про забезпечення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог із відповідачів в користь позивача підлягають до стягнення кошти сплаченого судового збору в сумі 1276,88грн. та 121,80грн.

Outcome: partial