Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Адвокат Желанова О.Б., яка діє від імені [PERSON] на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання громадянки СРСР [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Шевченково, Велико-Писарівського району Сумської області УРСР, на території України за станом на 24 серпня 1991 р. В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Шевченково, Велико-Писарівського району Сумської області, УPCP, звідки дитиною разом з батьками переїхала до м. Богодухів Харківської області. Тут з 1974 року заявниця навчалась у середній школі № 2, де закінчила 8 класів. Після закінчення школи, з вересня 1982 р. по жовтень 1983 р. заявниця здобувала професійну освіту у Професійно-технічному училищі панчішної фабрики, після чого залишилась працювати на тій же фабриці до березня 1985 року. З січня 1989 року по березень 1994 року заявниця працювала на Харківському велозаводі та проживала в Харкові. Після звільнення переїхала до с. Бабаї Харківського району, де проживає до сьогодні. У квітні 1983 року Червонозаводським РВВС у м. Харкові [PERSON] була документована паспортом громадянина СРСР серії [NUMBER] , який втратила у період 1996-1997 рр., з заявою про шо звернулась до Харківського PB ГУ ДМС України в Харківській області, де у 2018 році встановили її особу, однак не встановили належність до громадянства будь-якої держави. Оскільки станом на сьогодні паспорт громадянина СРСР заявниці втрачено, для встановлення належності її до громадянства України та подальшого документування паспортом громадянина України до територіального підрозділу Державної міграційної служби України необхідно подати ряд визначених чинним законодавством документів, серед яких - рішення суду про встановлення факту проживання особи на території України за станом на день проголошення її незалежності - 24 серпня 1991 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження. Представник заявника - адвокат Желанова О.Б. у судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області Легеза А.П. надала суду відзив на заяву, в якому зазначила, що на підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року [PERSON] надала копію трудової книги з зазначенням, що остання з січня 1989 по березень 1994 р. працювала на Харківському велозаводі. Достатність даних доказів вправі оцінити лише суд, а тому представник заінтересованої особи просить вирішити дане питання на розсуд суду. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого ВРАЦС с.Дмитрівка Велико-Писарівського району Сумської області, [PERSON] народилась [INFO] в с.Шевченкове Велико-Писарівського району Сумської області, УPCP У період з 18 січня 1989 року по 04 березня 1994 року [PERSON] працювала на Харківському велозаводі, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Відповідно до довідки №1 від 27.04.2018 вих.№6351/5336, виданої Харківським РВ ГУ ДМС України в Харківській області, [PERSON] зверталась до Харківського РВ ГУ ДМС України в Харківській області із заявою щодо видачі паспорта у зв`язку з втратою. Проведеною перевіркою за заявою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно з частинами першою та другою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік справ про встановлення фактів, що мають значення, які розглядаються судом закріплений в частині першій статті 315 ЦПК України, даний перелік не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. [PERSON] у своїй заяві вказує на те, що встановлення факту її постійного проживання на території України необхідно для підтвердження належності до громадянства України та подальшого отримання паспорта. Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі-Порядок). Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства Указом Президента України покладено на Державну міграційну службу України та її територіальні органи. Статтею 3 зазначеного вище Закону встановлено, що громадянами України є:1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3)особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Згідно з вимогами ст.ст.6, 7 вказаного Закону громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України від осіб без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, є громадянином України. Особа, яка народилася за межами України від осіб без громадянства, які постійно на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства іншої держави, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України, одному з батьків якої надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків або набула за народженням громадянство того з батьків, якому надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України від іноземця і особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства того з батьків, який є іноземцем, є громадянином України. Новонароджена дитина, знайдена на території України, обоє з батьків якої невідомі (знайда), є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 44 Порядку № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Аналіз наявних письмових доказів в їх сукупності та відзив представника заінтересованої особи у системному зв`язку з положеннями діючого законодавства України дають підстави для висновку про доведеність факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року. Суд, всебічно та повно оцінивши наявні докази, вважає підтвердженим факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Шевченково, Велико-Писарівського району Сумської області УРСР, на території України за станом на 24 серпня 1991 р. На підставі наведеного,

Outcome: approved