Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

23.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]І, [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, мотивуючи свій позов тим, що відповідачі, які проживають за адресою: вул. 600-річчя, 40А/132 у м. Вінниці, уникають від сплати заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, в добровільному порядку сплатити борг відмовляються, чим порушують вимоги чинного законодавства. У звязку з цим виникла заборгованість з оплати комунальних послуг, що станом на 25.02.2016 року складає: 46727,25 грн, з яких: 31043,72 грн борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 1848,64 грн 3% річних; 13834,89 грн інфляційні, яку позивач просив стягнути з відповідачів. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 3732,76 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 42994,49 грн. Вирішено питання стягнення судових витрат. В подальшому ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2018 року заочне рішення суду від 26.04.2016 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ході розгляду справи 01.02.2018 року представником позивача подано клопотання про залучення в якості співвідповідача [PERSON] Таким чином, з урахуванням заяви про залучення співвідповідача, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» просило стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на свою користь борг за спожиті послуги централізованого теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних на загальну суму 46727,25 грн за період з листопада 2009 року по січень 2016 року та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача вказав, що відповідно до постанови КМУ рішення про встановлення автономногоопалення вирішує місцевий орган самоврядування, а не КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго". По квартирі 132 будинку 40а вул. 600-річчя в м. Вінниці відсутнє. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала просила суд відмовити в його задоволенні, подала заяву про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, повідомив про те, що у придбаній квартирі були відсутні з"єднання з системою централізованого опалення, відсутній договір з позовачем про надання послуг, а, отже, він не отримував послуги позивача. В подальшому він встановив автономне опалення, яке позивач не визнає та продовжує нараховувати кошти для сплати послуг. Квартиру він купував з торгів виконавчої служби в будинку з централізованим опаленням. Встановивши відсутність підключень до системи опалення він не звертався до виконавчої служби з вимогою про визнання угоди купівлі- продажу не дійсною. Інші відповідачі до судового засідання не з'явились про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. [PERSON] підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених «Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року за №1875. Суд приймає як загальновідомий факт те, що будинок 40а по вул. 600-річчя в м. Вінниці забезпечується централізлованим опаленням та тепловодопостачанням. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у період з листопада 2009 року по грудень 2015 року проживали та були зареєстровані за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, 40А/132, та забезпечувались послугами централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № 07003477 (на 5-6 а.с.) Згідно наданого розрахунку позовних вимог з урахуванням 3% річних та суми втрат від інфляційних процесів, заборгованість відповідачів перед позивачем становить 46727,25 грн, з яких: 31043,72 грн борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 1848,64 грн 3% річних; 13834,89 грн інфляційні. Відповідно до акту про реалізацію предмета іпотеки від 19.11.2015 року [PERSON] 30.10.2015 року придбав трьохкімнатну квартиру № 132 в будинку № 40 по вул. 600-річчя в м. Вінниці (на 52 а.с.). Згідно свідоцтва від 18.12.2015 року [PERSON]М, належить на праві власності майно, що складається з трьохкімнатної квартири розташованої за адресою м. Вінниця, вул. 600-річчя, 40/132, що раніше належала [PERSON] (на 53 а.с.). Суд критично відноситься до повідомлення [PERSON] про відсутність договору про надання послуг між позивачем і сторонами, оскільки відповідно до вимог п. 1 ч.3 ст. 20 ЗУ " Про житлово-комунальні послуги, в редакції, що діяли на момент придбання ним квартири, обов"язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, покладений на споживача. При цьому суд приймає до увагите, що [PERSON] не надав доказів відмови позивача укласти з ним дговір про надання послуг. Суд критично відноситься до посилання відповідача про відсутність підключень до системи централізованого опалення та постачання гарачої води, оскільки придбавши квартиру, відповідач повинен був здійснити заходи , що до укладення договорів, відновлення підключень або вирішення питання про відключення від системи централізованого опалення та гарячого теплопостачання та встановлення автономного опалення відповідно до норм законодавства ( Постанова КМУ від 21.07.2005 року № 630 " Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" та ЗУ " Про теплопостачання"). Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незважаючи на волі інших осіб. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти що до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.4 вказаної статті , - власність зобов"язує. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, власники житла мають право володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном відповідно до закону, зобов"язані утримувати майно, яке їм належить , якщо інше не встановлено договором або законом в тому числі своєчасно уклададти договори з про надання комунальних послуг та сплачувати комунальні послуги, вирішувати у відповідних органах питання про відключення від централізованої системи опалення та постачання гарячої води . Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо відносяться до комунальних полуг,оплата за які повиннв вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, в тому чи визначила що цивільні права та обов'язки виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов'язку. [PERSON] став власником квартири № 132 розташованої по вул. 600-річчя 40а в м. Вінниц в результаті проведених торгів 19.11.2015 року, тому вимого до нього можуть бути пред"явлені лише з моменту отримання права власності. Діючим законодавством не передбачено обов'язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Разом з тим, п 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. З ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, на [PERSON] не може бути покладено обов'язок по сплаті заборгованості за надані послуги теплопостачання вказаної вище квартири, в період часу до грудня 2015 року, тобто до оформлення права власності на квартиру, однак підлягає стягнення заборгованість тільки за січень місяць 2016 року в розмірі 1792,19 грн з яких: 1375,60 грн борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 149,58 грн 3% річних; 267,01 грн інфляційні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Сторона відповідачів не надала належних доказів того, що означені в розрахунку заборгованості житлово-комунальних послуги не надавались або надавались не належним чином (не в повному обсязі, неналежної якості і т.п.), що тарифи на ці послуги у період з листопада 2009 року по січень 2016 року були скасовані або змінені. Докази звернення відповідачів у встановленому законом порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Як зазначив ВСУ, зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно цивільно-правового договору є грошовим зобовязанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобовязаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобовязанням. Таким чином, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якій кореспондується право вимоги кредитора про оплату наданих послуг. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобовязань, до таких правовідносин застосовується і норма ст. 625 ЦК, що встановлює обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. З урахуванням викладеного суд вважає вимоги КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», щодо стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання обґрунтованими і доведеними. 13.02.2018 року відповідачем [PERSON] заяву про застосування строку позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Частиною 1 ст. 264 даного Кодексу передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. За змістом ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення, Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже позовну давність належить застосувати до [PERSON], який подав відповідну заяву. [PERSON] і [PERSON] зяґв про застосування строку позовної давності не подавали. Як вбачається з розрахунку позовних вимог з урахуванням 3% річних та суми втрат від інфляційних процесів, позивач нараховує борг з листопада 2009 року. Судом не встановлено, а позивачем не підтверджено наявності об'єктивно непереборних обставин, які не залежали від його волевиявлення чи обставин, які були б пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з вказаними позовними вимогами. Виходячи з цього, суд вважає, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» пропущений строк в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з листопада 2009 року по січень 2013 року, а тому в позові до [PERSON] в даній частині слід відмовити в звязку зі спливом строку позовної давності, та визнати за ним борг тільки за період з лютого 2013 року по грудень 2015 року, солідарно стягуючи його також з відповідачів [PERSON], [PERSON] в розмірі 31072,08 грн з яких: 15805,14 грн борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 1699,06 грн 3% річних; 13567,88 грн інфляційні. Заборгованість за період з листопада 2009 року по січень 2013 року включно підлягає солідарному стягненню тільки з [PERSON] та [PERSON] в розмірі 13862,98 грн, оскільки заява про застосування строку позовної давності поширюється тільки на особу яка заявила відповідне клопотання, та її дія не поширюється на інших відповідачів. При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої у разі задоволення позову судові витрати стягуються з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру позовних вимог. Таким чином з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягнення 408.85 грн, з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 916,37 грн. та з [PERSON] 52,78 грн на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial