Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

29 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн, щомісячно, з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що 16 листопада 2016 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявляється у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на його утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Добровільно виділяти кошти на її утримання [PERSON] відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. Тому позивач [PERSON] вважає, що необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн на місяць до досягнення сином повноліття. Також, у зв`язку з тим, що вона не працює та проживає з дитиною, вважає, що слід стягнути з відповідача на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (одна тисяча) гривень. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, у якій змінила свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 грн, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини у розмірі 1000 грн, щомісячн,о до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач [PERSON] подав заяву, у якій змінені позовні вимоги визнає та просить розглядати справу у його відсутності. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи та ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Судом встановлено, що сторони 16 листопада 2016 року зареєстрували шлюб, про що Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області вчинено відповідний актовий запис за №182 (а.с.7). Під час перебування у шлюбі у сторін даного цивільно правового спору народилася дитина син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Позивач [PERSON] не працює, оскільки перебуває вдома з дитиною. Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини судом не встановлено. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-3 ст. 181 СК України установлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частини 1, 2 ст. 184 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Окрім того, відповідно до частин 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Статтею 7 Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 грн на місяць. Позивач, як мати несе рівні з відповідачем витрати по утриманню дитини, але при цьому доглядає дитину з інвалідністю на відміну від відповідача, що впливає на її можливість покращити заробіток, тому розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. За таких обставин суд приходить до висновку, що право сина [PERSON] , [INFO] на матеріальне утримання з боку батька [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Крім того, суд вважає, що позивач [PERSON] також має право на утримання, оскільки з нею проживає дитина. Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921 грн на місяць. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягувати аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду та досягнення дитиною трьох років, оскільки судом установлено, що позивач потребує такого утримання, а відповідач визнав цю вимогу у своїй заяві. Водночас, аліменти на утримання позивача слід стягувати не з часу пред`явлення позову до суду, про що просила позивач, а з дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки ч. 1 ст. 191 СК України стосується лише часу присудження аліментів на дитину. Отже, зважаючи на усе викладене вище, суд вважає, що змінені позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 768,40 грн. В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved