Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до ТОВ "Росвен Інвест Україна", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 709 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 94#00017553128 від 12.04.2013 p., укладеним між позивачем та AT «Сбербанк», право вимоги за яким перейшло відповідачу, на підставі договору факторингу 475/БД06-2/19 від 19.12.2019 року. Виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця Табінського О.В., виконавче провадження № 63320631. Позивач зазначає, що 05.11.2020 року до приватного виконавця був направлений адвокатський запит про надання копій всіх документів, на підставі яких було відкрито виконавче провадження. У відповідь на адвокатський запит, листом № 47298 від 11.11.2020 року приватний виконавець надав наступні документи: копію виконавчого напису; копію заяви відповідача про відкриття виконавчого провадження; копію постанови про відкриття виконавчого провадження; копію кредитного договору. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 19.12.2019 року по 22.06.2020 року. Сума заборгованості становить 47 433, 18 грн., що складається з: -15 321, 08 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; -32 112, 10 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису третьою особою на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плату із відповідача в розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача за виконавчим написом. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача за виконавчим написом складає 47 933,18 грн. Позивач зазначає, що виконавчий напис був вчинений 29.09.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. на підставі кредитного договору № 94#00017553128 від 12.04.2013 p., укладеного між позивачем та AT «Сбербанк» та додатків до нього, який не є нотаріально -посвідченим кредитним договором. Крім того, він вчинений після набрання законної сили Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року № 826/20084/14, відповідно до якої визнано незаконним та нечинним розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин" "Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 р., яка була внесена до Постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". У зв`язку із викладеним позивач звернувся до суду із позовом про визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить стягнути із відповідача на його користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 31.12.2020 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 709, вчиненого 29.09.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. до набрання законної сили судовим рішенням ухваленим за наслідками вирішення позову. Ухвалою суду від 31.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження і призначено до підготовчого засідання. В ході підготовчого провадження, ухвалою суду від 04.03.2021 року, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального окургу Григорян Д.Г. витребувано копії всіх документів, на підставі яких 29.09.2020 року був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №709 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна"заборгованості. Ухвалою суду від 20.04.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Хейніс О.Г. не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача - ТОВ "Росвен Інвест Україна" - у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, письмовий відзив на позов не подав, заяву про відкладення розгляду справи не подав. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин. Заяв та клопотань до суду не надала. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 12.04.2013 pоку, між [PERSON] та AT «Сбербанк» укладено кредитний договір № 94#00017553128 на суму 16 400 грн. 29.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 709 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 94#00017553128 від 12.04.2013 pоку. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.12.2019 року по 22.06.2020 року. Сума заборгованості становить 47 433, 18 грн., що складається з: -15 321, 08 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; -32 112, 10 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису третьою особою на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плату із відповідача в розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача за виконавчим написом. 16.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 63320631. 21.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до довідки виданої Вінницьким державним педагогічним університетом ім. М. Коцюбинського - Воропаєва Н.О. дійсно працює в даному закладі на посаді провідного концертмайстра та з її доходів здійснюється відрахування згідно постанови ВП №63320631 від 21.10.2020 року, виконавчий напис №709 виданий 29.09.2020 року. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - небільше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У виконавчому написі від 29.09.2020 р. за реєстр. № 709 Нотаріус зазначає, що строк платежу за Кредитним договором № 94#00017553128 від 12.04.2013 pоку настав, при цьому нотаріус не вказав конкретну дату настання строку платежу. Період, за який Нотаріус провів стягнення - з 19.12.2019 р. по 22.06.2020 р. вказаний період є нічим не обґрунтованим та безпідставним, так як відповідно до умов кредитування, які застосовані у кредитному договорі № 94#00017553128 від 12.04.2013 pоку, на підставі якого звернуто стягнення виконавчим написом, строк дії кредитної лінії становить 5 років, тобто строк повернення кредиту закінчується 11.04.2018 р., а отже і право вимоги у банку виникло 11.04.2018 року. Таким чином, виконавчим написом стягнуто заборгованість, яка виникла після закінчення строку кредитування та за період більше ніж два роки. Разом з тим, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Із копії виконавчого напису, вбачається, що нотаріусом здійснено виконавчий напис на підставі наданого не повного розрахунку боргу, який в свою чергу не може вважатись документом, що підтверджує безспірність вимог банку до боржника, тому з цього випливає, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріус не переконався в безспірності існуючої заборгованості. Зокрема, при вчиненні виконавчого напису Нотаріус повинен впевнитися у безспірності заборгованості, але надати належну оцінку розрахункам може особа, яка володіє спеціальними бухгалтерськими знаннями. У Нотаріуса відсутні спеціальні бухгалтерські знання, тому це доводить, що він не міг перевірити безспірність заборгованості Позивача перед Відповідачем. При цьому ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даному випадку кредитор, після завершення строку кредитування, мав право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у виді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим стягнення штрафів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, а саме після 11.04.2018 р., є незаконним. 15 серпня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 761/13715/13-ц, провадження № 61-11145св18 (ЄДРСРУ № 75970017) в черговий раз підтвердив позицію викладену у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого і не позбавляє права боржника звертатися до суду за захистом свого порушеного права шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до змісту оскаржуваного виконавчого напису, сума заборгованості позивача за суму кредиту у період з 19.12.2019 року по 22.06.2020 року складає 15 321,18 грн. за 186 днів. Сума процентів, яка стягується за виконавчим написом складає 32 112,10 грн. за 186 днів. Умовами кредитного договору, за яким стягується заборгованість за виконавчим написом, була встановлена процентна ставка у розмірі 33% річних та предбачено 4,3% комісії за видачу кредиту. Тому виходячи з розрахунку: 15 321,08 грн. (прострочена заборгованість за сумою кредиту за виконавчим написом) *33:100:365 = 13,85 грн. - сума процентів за один день користування кредитом. 13,85 грн.*186 днів (кількість днів, за які стягується заборгованість за виконавчим написом) =2 576,10 грн.- сума процентів за 186 днів. 13,85 грн (сума процентів за один день користування кредитом)* (365*3) = 15 165,75 грн. сума процентів за три роки, проте як у виконавчому написі зазначено лише за 186 днів складає 32 112,10 грн. Із вказаного слідує, що нотаріус не перевірив безспірності боргу і відповідності вимог кредитора як умовам договору так і вимогам закону. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків: Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Що ж стосується заявлених вимог в частині стягнення із відповідачів на користь позивача судових витрат, то суд виходить із наступного. Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Надання позивачу кваліфікованої правничої допомоги підтверджується договором про надання правової допомоги від 28.05.2020 року, та додатковою угодою №2 до Договору про надання правової допомоги від 28.05.2020 року, від 05.11.2020 року, а розмір понесених витрат на правничу допомогу, підтверджується долученою квитанцією до прибуткового касового ордера від 05.11.2020 року на загальну суму 5 000,00 грн. Враховуючи те, що при розгляді справи було встановлено порушення прав позивача безпосередньо відповідачем, то суд вважає, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення судових витрат із відповідача ТОВ «Роствен Інвест Україна» на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., підлягають до задоволення. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн. сплаченого судового збору та 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного, та

Outcome: approved