Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача та третіх осіб з позовом про визнання договору оренди землі недійсним. На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач, являється власником земельної ділянки площею 4,5555 га., яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, що підтверджується Державним актом серії ЧР № 138034 від 02.09.2004 року. 21.09.2004 року, між ним та ТОВ "Кищенці", було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради. Згідно договору оренди позивачем було передано ТОВ "Кищенці" земельну ділянку площею 4,5555 га., (державний акт серії ЧР № 138034). Договір оренди було укладено на 10 років, і строк дії договору закінчується 21.09.2014 року. В зв'язку з тим, що він має намір використовувати земельну ділянку для власних потреб, 19.09.2014 року, позивач звернувся до ТОВ "Кищенці", призначити час та місце для складання акту прийому - передачі земельної ділянки від Орендаря до Орендодавця. Листом від 30.09.2014 року, ТОВ "Кищенці" йому повідомили, що 10.09.2008 року між ним та ТОВ "Кищенці" було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки якою змінено строк оренди на 20 років. 06.10.2014 року, позивач звернувся до Маньківського районного виробничого відділу Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", із заявою про надання інформації, ДП "Центр ДЗК" було надано копію додаткової угоди від 10.09.2008 року. Ознайомившись вперше з додатковою угодою він дізнався, що строк дії основного договору продовжено до 21.09.2024 року, та в графі "Орендодавець" підпис не його. Тобто, ТОВ "Кищенці" було сфальсифіковано підпис від його імені для укладення додаткової угоди на їх користь. Позивач вважає додаткову угоду від 10.09.2008 року до договору оренди землі від 21.09.2004 року між ним та ТОВ "Кищенці" недійсною, виходячи із наступного: - відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", від 01.07.2004 року (редакція станом на 2008 рік), ст. 2, передбачено, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень; - об'єкт нерухомого майна - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці (будівля, споруда тощо), переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення; - п. 5 ст. 3 вказує, відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Позивач, як власник земельної ділянки ні якої заяви на реєстрацію додаткової угоди від 10.09.2008 року до Маньківського районного відділу Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", не писав і ні кого по даному питанню не уповноважував, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись з даною позовною заявою в суд. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали свої вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Прокурор в судовому засіданні при вирішення даного спору поклався на думку суду. Представник Маньківського районного виробничого відділу Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" в судовому засіданні при вирішення даного спору поклався на думку суду. Представники відділу Держкомзему у Маньківському районі Черкаської області в судове засідання не зявилися, але надав суду письмові заяву про слухання справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення у відповідності до ст. ст. 203, 215, 626, 651 ЦК України, ст. ст. 93, 124, 152 ЗК України, оскільки судом встановлено, що дійсно має місце факт, що 21.09.2004 року, між позивачем та ТОВ "Кищенці", було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради. Згідно договору оренди позивачем було передано ТОВ "Кищенці" земельну ділянку площею 4,5555 га., (державний акт серії ЧР № 138034). Договір оренди було укладено на 10 років, і строк дії договору закінчується 21.09.2014 року. 10 вересня 2008 року між позивачем, як орендодавцем та відповідачем ТОВ "Кищенці", як орендарем укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки якою змінено строк оренди на 20 років який був зареєстрований у відділі Держземагенства у Маньківському районі 16 січня 2009 року за № 04097900011. Встановлено, що згідно умов даного договору орендодавець, тобто позивач надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для виробництва с/г продукції, яка знаходиться на території Маньківської селищної ради. Згідно договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,5555 га. Додаткову угоду укладено на 20 років. Проте в судовому засіданні встановлено, що позивачу про укладення додаткової угоди нічого відомо не було до 30 вересня 2014 і позивач 06.10.2014, звернувся до Маньківського районного виробничого відділу Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", із заявою про надання інформації, ДП "Центр ДЗК" було надано копію додаткової угоди від 10.09.2008. Ознайомившись вперше з додатковою угодою позивач дізнався, що строк дії основного договору продовжено до 21.09.2024, та в графі "Орендодавець" підпис не його, тобто позивач не підписував дані документи (додаткову угоду) і нікого не уповноважував підписувати і своєї згоди на укладення додаткової угоди не надавав і його волевиявлення щодо укладення додаткової угоди не було. Проте відповідач не бажає в добровільному порядку розірвати дану додаткову угоду. Згідно ухвали суду від 25.11.2014 по даній справі призначено судово -почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово - технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи №1632/14-23 №63/15-23 від 27.01.2015 встановлено, що підписи від імені позивача у графі "Орендодавець" в додатковій угоді від 10.09.2008 року до договору оренди землі №156 від 17.12.2004 укладеному між [PERSON], та ТОВ "Кищенці" - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів, підпис від імені [PERSON] в графі "Орендодавець" в додатковій угоді від 10.09.2008 року до договору оренди землі №156 від 17.12.2004 укладеному між [PERSON], та ТОВ "Кищенці" - виконаний не [PERSON], а іншою особою. Показання представника відповідача про те, що дана додаткова угода є дійсною, оскільки позивач отримував орендну плату, в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження, оскільки строк дії первинного договору оренди був до 21.09.2014 року і отримання позивачем орендної плати йшло в період первинного договору, що підтверджується як матеріалами справи так і показами самого позивача в судовому засіданні, а строк дії додаткової угоди був до 21.09.2024 року, про яку як було вже встановлено в судовому засіданні позивач не знав і не укладав, що дає підстави суду вважати, що отримання орендної плати було в межах первинного договору оренди. Крім того представник відповідача не надав суду інших доказів того що дана додаткова угода є дійсною. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України вбачається, що правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною для провадження підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюються за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відсутність вільного волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання такого правочину недійсним, тому дослідивши докази які містяться в матеріалах справи, оцінивши їх належність та допустимість, позовні вимоги задоволенню підлягають в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved