Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач просить зняти арешт на все майно, що належить йому, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , накладений ухвалою Долинського районного суду Івано- Франківської області від 18.04.2011р. № 2-576/2011 про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно та оголошення заборони його відчуження, винесеної Долинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано- Франківській області, виключивши дані про арешт із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позову посилається на те, що 25.11.2005 року уклав угоду з ПАТ КБ «Приватбанк» про отримання кредиту. У зв`язку з порушенням умови договору щодо повернення боргу кредитору, у нього виникла заборгованість. В зв`язку з цим, рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2011 року по справі №2-576/2011 року його зобов`язано сплатити на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 9125,96 гривень заборгованості за кредитним договором 23.03.2006 року. На даний час ця заборгованість погашена повністю внаслідок проведення виконавчих дій державними виконавцями Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. 08.09.2011 року старшим державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №27834051. Підставою винесення постанови було фактичне повне виконання рішення. Проте, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованою 14.01.2020 у Реєстрі міститься запис № 11453351 про накладення арешту на невизначене майно, на все нерухоме майно. Підставою обтяження є постанова державного виконавця від 18.05.2011р. № 27574219 про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно. Вважає, що незважаючи на те, що борг, у зв`язку із виникненням якого було накладено арешт на його майно, погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято, що порушує його законні права та інтереси щодо розпорядження майном, власником якого він є. Таким чином, він змушений звертатися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду, оскільки порушено його законні права та інтереси щодо розпорядження майном, власником якого він є. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задоволити (а.с.21). Представник відповідача Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Тиндик С.Б., в судове засідання не з`явився, проте скерував на адресу суду заяву, відповідно до якої, щодо задоволення позову не заперечує та просить розгляд справи проводити за його відсутності(а.с.22). Представник заінтересованої особи: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк» в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч.1 ст. 3, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Ст. 17 Загальної Декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У п.8 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» вказано, що в одному провадженні можуть розглядатися вимоги про визнання права власності та зняття арешту з майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту. Згідно із п. 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Отже, вирішення питання про зняття арешту з майна має вирішуватися судом у відповідності до законодавства, яке є чинним станом на час розгляду цієї справи, тобто згідно із Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року встановлено вичерпний перелік випадків, в яких державний виконавець може самостійно зняти арешт з майна. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 вищевказаного Закону). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2011 року у цивільній справі №2-576/2011 року стягнуто [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 9125,96 гривень (дев`ять тисяч сто двадцять п`ять гривень 96 копійок) заборгованості за кредитним договором 23.03.2006 року, 91,26 гривню (дев`яносто одну гривню 26 копійок) сплаченого судового збору та 120,00 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.(а.с.7). Ухвалою Долинського районного суду Івано-франківської області від 18.04.2011 року у цивільній справі №2-576/2011 року накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; грошові кошти, що обліковуються на рахунках [PERSON] шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, але на суму не більшу, ніж 9125,96 грн. (а.с.8). 27.07.2011 року Відділом державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції при виконанні вище згаданої ухвали суду було відкрите виконавче провадження ВП № 27834051 про накладення арешту на рухоме майно, що належить [PERSON] 08.09.2011 року старшим державним виконавцем Шмега Л.Б. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №27834051. Підставою винесення постанови було фактичне повне виконання рішення (а.с.11-12). Відсутність заборгованості у АТ КБ "Приватбанк" підтверджується довідкою №5UОKOМ9КGGOR84DH від 20.03.2019р., про те, що [PERSON] станом на 20.03.2019 року не має заборгованості перед АТ КБ "Приватанк" (а.с.13). Однак, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованою 14.01.2020 у Реєстрі міститься запис № 11453351 про накладення арешту на невизначене майно, на все нерухоме майно. (а.с.9-10). Таким чином, приймаючи до уваги, що до даного часу обтяження з рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] не зняті, хоча відсутні будь-які підстави для такого обтяження, оскільки борг, у зв`язку із виникненням якого було накладено арешт на його майно погашено в повному обсязі, тому суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою Долинського районного суду Івано- Франківської області від 18.04.2011р. № 2-576/2011 про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно та оголошення заборони його відчуження, винесеної Долинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано- Франківській області, виключивши дані про арешт із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 41,92 Конституції України, ст.ст. 15,16,316,321,391 ЦК України, ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" ,

Outcome: approved