Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 13 липня 2007 року ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №CSRKAK00200415, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 49417 грн. на термін до 13 липня 2010 року, а відповідч зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 21 квітня 2015 року має заборгованість за кредитом 55905 грн. 85 коп., яка складається з : - - заборгованість по кредиту - 7491 грн.; - заборгованість за відсотками - 14906 грн. 21 коп.; - заборгованість по комісії - 580 грн. 71 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань - 32927 грн. 93 коп.. Мотивуючи тим, що відповідач порушив умови договору щодо сплати кредиту у визначений термін, в звязку з чим утворилась заборгованість, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. До початку судового розгляду відповідач [PERSON] подала до суду як заперечення копію рішення апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2013 року, згідно якого в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором №CSRKAK00200415 від 13 липня 2007 року відмовлено повністю. При ухваленні рішення судом враховано, що банк не повідомив позичальника про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором; позичальник виконала свої зобов"язання перед банком , виходячи з відсотків за користування кредитом у розмірі 9% річних, тому банк не набув права звернення на предмет застави. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримали позовні вимоги та просили задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За згодою позивача суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. В зв'язку з відсутністю в судовому засіданні сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнго пристрою не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 13 липня 2007 року ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №CSRKAK00200415, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 49417 грн. на термін до 13 липня 2010 року, а відповідч зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В порушення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 21 квітня 2015 року має заборгованість за кредитом 55905 грн. 85 коп., яка складається з : - - заборгованість по кредиту - 7491 грн.; - заборгованість за відсотками - 14906 грн. 21 коп.; - заборгованість по комісії - 580 грн. 71 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань - 32927 грн. 93 коп.. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 48, параграфом 2 глави 71 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягають у порушенні умов договору щодо своєчасної сплати кредитної заборгованості, порушене право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами. Порушене право підлягає захисту на підставі ч.2 ст.16 ЦК України шляхом стягнення заборгованості на користь позивача. Рішення апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2013 року, на яке відповідач посилалась, як на підставу своїх заперечень, не може бути враховане судом при вирішенні даного спору, так як не стосується предмету позову, яким є стягнення заборгованості за кредитним договором, а не звернення стягнення на предмет застави; в межах заявлених банком вимог відповідач не висловила заперечень щодо нарахування відсотків за кредитним договором і заборгованості вцілому. Виходячи з наведеного, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стянути понесені судові витрати.

Outcome: approved