Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 2009 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем. [INFO] у них народилась донька [PERSON], батьком якої є відповідач по справі. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач сплачує аліменти не регулярно. На теперішній час малолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потребу в якісному харчування, одязі, навчанні у дитячому садочку і таке інше. Позивачка не заперечувала проти спілкування батька з дитиною. У травні 2017 року відповідач умовив позивачку надати йому дозвіл на поїздку з донькою до Києва для консультації з кваліфікованими лікарями та запевнив позивачку, що через тиждень поверне доньку додому. Позивачка вважає, що відповідач протиправно без її на то згоди змінив постійне місце проживання дитини. Посилаючись на те, що вона має постійне місце роботи, забезпечена житлом, позитивно характеризується як за місцем роботи так і за місцем проживання, а також те, що донька є малолітньою та потребує виключно материнської турботи та догляду просить суд: 1.Збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 серпня 2015 року з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON],[INFO] по 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. 2. Ухвалити рішення про відібрання у [PERSON] малолітню доньку [PERSON],[INFO] і повернути її матері [PERSON]. 3. Визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON],[INFO] з її матір'ю [PERSON]. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою з до [PERSON] про визначення місця проживання їх малолітньої доньки [PERSON],[INFO], разом з нею та припинення стягнення аліментів на утримання доньки. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за домовленістю з [PERSON] в травні 2017 року разом з донькою [PERSON] виїхав до м. Києва для проведення медичного дослідження. 13.05.2017 року [PERSON] передала доньці одяг та медичну карту. За рекомендацією лікарів доньці було рекомендоване довготривале оздоровлення та реабілітація на морі. Мати дитини [PERSON] була обізнана про хід лікування дитини та перед поїздкою на море, вона відвідувала доньку, та пославшись на велику зайнятість на роботі, на наступний день виїхала до м. Ізюм. Посилається на те, що донька не отримує потрібного нагляду з боку матері, що негативно позначається на стані її здоров`я, а також на її психічному стані. Мати перебуває на роботі від 4 днів до тижня, працюючи вночі. Вважає, що визначення місця проживання доньки саме з ним буде в повній мірі відповідати інтересам дитини, оскільки мати дитини не може дати їй належного виховання та розвитку, матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних та безпечних для здоров`я дитини умов проживання. Також, [PERSON] вказує на те, що фактично з 04.05.2017 року донька перебуває на його повному утриманні, а тому вважає недоцільним стягнення з нього аліментів на утримання донька на користь [PERSON] з 04.05.2017 року та у подальшому при визначенні місця проживання дитини з ним. Представники позивача та позивачка за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов підтримали та просили задовольнити, а в задоволенні зустрічної позовної заяви - відмовити за недоведеністю. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, просив задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви. Представник третьої особи (служба у справах дітей Ізюмської міської ради) підтримують первісний позов, просять визначити місце проживання дитини з матір`ю. Третя особа, служба у справах дітей Бородянської районної державної адміністрації Київської області, надали суду письмові заяву про розгляд справи без участі їх представника. Зважаючи на строки розгляду справи, те, що у судові засідання, в тому числі на останнє, яке відбулось 01 серпня 2018 року, не прибули відповідач [PERSON] та його представник, представник надав клопотання про відкладення розгляду справи, яке не містило доказів поважності причин неявки представника або особисто [PERSON], відомостей про те, що [PERSON] був позбавлений можливості з`явитись до судового засідання та прийняти в ньому участі у режимі відеоконференції, не надано, судом у відповідності до ч.3 ст. 223 ЦПК України було прийнято рішення про подальший розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Крім того, суд розцінює заяви [PERSON] про відмову від інших представників, подану 31 липня 2017 року, без документального підтвердження припинення договірних відносин із представниками (адвокатами) як намір штучно здійснити заходи по відкладенню та затягуванню розгляду справи. При таких обставинах, суд вважає за доцільне розглянути справу за відсутністю відповідача та третьої особи за наявними у справі документами. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. 1. Позовні вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 серпня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 липня 2015 року і до повноліття дитини (Том 1 а.с.15). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У зв`язку із змінами, внесеними до Сімейного кодексу України, визначений рішенням суду розмір аліментів на теперішній час є нижчим, ніж встановлено законом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наданих квитанцій та платіжних доручень вбачається що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів, відповідач здійснював оплату аліментів щомісячно в сумах від 360 грн. до 3401,54 грн., сплату аліментів сторони не заперечували. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд враховує, що з 2015 року (моменту присудження з відповідача аліментів) дитина підросла і витрати на її утримання істотно збільшилися, до подій, які передували проживання дитини [PERSON] у батька, дитина відвідувала дитячий садок, а з врахуванням того, що визначений судовим рішенням розмір аліментів на даний час є незначний та зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, суд приходить висновку про погіршення майнового стану одержувача аліментів, що позбавляє можливості її забезпечити належне утримання дитини і є підставою для зміни аліментів. Належних і допустимих доказів зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів, що є підставою для збільшення розміру аліментів саме до 1500 грн., позивачем суду не надано. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів на утримання доньки підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, щомісячно. Даний розмір аліментів не є значним, не ставить відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. 2. Позовні вимоги [PERSON] про відібрання від [PERSON] малолітньої доньки [PERSON]. Суд зазначає наступне, що відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. З врахуванням ретельного дослідження усіх обставин справи, суд вказує на те, що позивачка в судовому засідання підтвердила той факт, що малолітня донька Аніта на теперішній час (в тому числі станом на день винесення судового рішення) проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS], а тому позовні вимоги в частині відібрання дитини у [PERSON] задоволенню не підлягають. 3. Позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з її матір'ю [PERSON] Із копії свідоцтва про народження малолітньої [PERSON],[INFO] вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (Том 1 а.с.10). Батьки дитини в зареєстрованому шлюбі не перебувають. Згідно довідки КЖРЕП -1 від 02.07.2015 року гр. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] ( Том 1, а.с.17), яке належить їй на праві спільної сумісної власності разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (Том 1, а.с. 12). Згідно характеристики, складеної головою ОСББ «Спільний дім на Жуковського» [PERSON], відносини в родині [PERSON] добрі, матір виховує дитину Аніту, мати зарекомендувала себе з позитивної сторони, скарги відсутні (Том 1, а.с. 11). Згідно довідки ФОП [PERSON] [PERSON] працює барменом - офіціантом БВ «Смерека», заробітна плата становить 3200,00 грн. в місяць (Том 1, а.с.24). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] вбачається, що житло розміщене на 7 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 4 кімнат, загальна площа квартири складає 79,5 кв.м. Умови проживання задовільні, квартира утримується в чистоті і порядку, в наявності всі комунальні зручності. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: у дитини є окрема кімната, достатньо місця для ігор та відпочинку. За результатами співбесіди і ставлення членів сім'ї до рішення прийняти на виховання дитину - всі члени сім'ї бажають повернути малолітню [PERSON] в свою родину (Том 1 а.с.41). Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0470 від 23.09.2015 року встановлено порядок побачення між гр. [PERSON],[INFO], та його малолітньою донькою [PERSON],[INFO] щосереди з 10-00 до 13-00 години щонеділі з 10-00 до 13-00 години, за попередньою домовленістю з матір'ю, зі збереженням звичайного для дитини режиму дня, з урахуванням стану її здоров'я. Визначено місце зустрічей за місцем проживання матері (Том 1 а.с.16). Із матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталась з заявами до Ізюмського міського голови та органу опіки та піклування з приводу систематичного порушення [PERSON] рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 23.09.2015 року № 0470 (Том 1, а.с.18,20). Згідно інформації Ізюмського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №16 від 12.09.2017р. за №01-90/278 Аніта відвідувала І молодшу групу №8 «Гномики» з 01.08.2016р. по 31.07.2017р., дитиною опікується мати [PERSON], з 01.04.2017р. дитина не відвідує дошкільний навчальний заклад (Том 1, а.с. 23). 04 травня 2017 року за домовленістю з [PERSON] [PERSON] взяв доньку на побачення і обстеження до м. Києва та не повернув, посилаючись на те, що нібито вона не належним чином доглядає за донькою. Дані обставини не заперечуються позивачем та відповідачем. З того часу батько змінив місце проживання дитини без згоди матері, чинить їй перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки, відмовляється повернути дитину матері та не дає її для побачення, на телефонні дзвінки відповідає рідко, що підтверджується розпечатками телефонних розмов (том 3 а.с.222-254, 243-254), на смс-повідомлення не відповідає (том 3, а.с. 239-242). В матеріалах справи є відомості про те, що [PERSON] зверталась до Солом'янського УП ГУНП у м. Києві із з приводу того, що [PERSON] обманним шляхом забрав спільну малолітню доньку Аніту та чинити перешкоди в спілкуванні з нею (копія висновку по матеріалу ЖЄО № 24331,24590 від 05.04.2018 року, том 3, а.с.170-174). Сільським головою Пилиповицької сільської ради Бородянського району Київської області складено довідку про те, що в с. Пилиповичі по вул. Незалежності, 21 проживають без реєстрації [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (том 3, а.с. 82). У характеристиці, наданій [PERSON] [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчені сільським головою [PERSON], [PERSON] характеризується з позитивної сторони як особистість та батько дитини [PERSON] (Том 1, а.с. 135). Згідно довідки №22 від 06.12.2017р., виданої Дошкільним навчальним закладом №478, її донька Аніта поступила в ДНЗ 04.09.2017р., не відвідує ДНЗ з 11.09.2017р. (Том 2,а.с. 9). З листа Комунального закладу Бородянської районної ради «Бородянський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 05.12.2017р. за №01-15-888 вбачається що [PERSON] звертався з дитиною [PERSON] до сімейного лікаря Пилиповицької амбулаторії загальної практики сімейної медицини 09.06.2017р. з приводу диспансерного обліку, рішенням дитячої ЛКК КЗ БРР «Бородянський ЦПМСД» дитині видана довідка з рекомендацією перебування в санаторному дитячому закладі для дітей з неспецифічними захворюваннями органів дихання. (Том 1, а.с. 186). З листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №1278 від 21.11.2017р., виписки з амбулаторної картки встановлено що Аніта разом з батьком зверталась до цього закладу, встановлено діагнози: риніти, порушення ШКТ, риноаденоїт, гострий ринофаренгіт, функціональний закреп, бронхіт, (Том 2, а.с. 118-120). Згідно довідки №192 від 08.11.2017р. [PERSON] дійсно пройшла курс лікування бронхіту в санаторії «Молдова» (Том 1, а.с. 81). Згідно документів (поштові чеки, описи, тощо), наданих до суду, відповідач [PERSON] придбавав мобільний телефон та речі для [PERSON] (том 1, а.с. 128-132,143), направлені [PERSON] речі [PERSON] відмовився отримувати, про що свідчать повернуті посилки з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" або "відмова від отримання" (том 2, а.с. 253-264). [PERSON] за медичною допомогою в КЗОЗ ЦП МСП останні п`ять місяців з лютого 2018 року не зверталась, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (том 2, а.с. 235-236). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON],[PERSON] в судовому засідання пояснили, що малолітня Аніта проживала з народження з матір'ю, дітина хворіла звичайними простудними захворюваннями. Батька, [PERSON], бачили рідко. Свідок [PERSON] (вихователь дитячого садочка) та свідок [PERSON] пояснили суду, що дитину приводила в садочок і забирала мати, дитини завжди була охайно одягнута, дитина прив'язана до матері. Коли дитина хворіла, мати завжди телефонувала до садочка. Батька дитини бачили один раз. Батько дзвонив вихователю два рази, цікавився успіхами дитини, станом здоров'я. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] знає багато часу, він не гарно себе поводив, а коли народилася донька, зовсім переїхав жити до міста Києва. Коли [PERSON] допустили до дитини, він забрав її до м. Києва. Раз 7-8 їздили до Києва шукати дитину, але так і не знайшли. Свідок [PERSON] ( сестра [PERSON].) пояснила, що відносини її брата з [PERSON] були складні. В будинку є всі умови для проживання дитини та її матері, однак [PERSON] не стала там жити, з якої причини, свідок пояснити суду не змогла. [PERSON] потім приїздила , но лишатись не захотіла. Свідок [PERSON] (сусід [PERSON].) надав покази суду, що знає [PERSON] декілька років, він проживає разом з дитиною [PERSON], будинок в с. Пилиповичі у нормальному стані, батько турбується про дитину, не бачив щоб батько вживав алкогольні напої. Свідок [PERSON] (завідувач Пилиповицької амбулаторії сімейної медицини) повідомив, що батько з дитиною [PERSON] звертались до лікарні неодноразово, призначалось лікування, в тому числі на морі, дитина хвороблива, були бронхіти, трахеїти. Також, представник відповідача заявляв клопотання про додаткові допити свідків, в тому числі [PERSON] та [PERSON], а також допит свідка [PERSON], однак свідок [PERSON] жодного разу до судового засідання не з`являлась, направлені повістки повертались з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання", представник відповідача будь - яких клопотань стосовно забезпечення явки свідка не заявляв, поважності причин неявки свідка у судове засідання не надав, у зв`язку з чим судом у відповідності до ст. 76, 81, 90,91 ЦПК України визначено про неможливість допиту свідка [PERSON] Стосовно додаткових допитів свідків [PERSON] та [PERSON], то ці особи у відповідності до положень ч.8 ст. 223, ч.4 ст. 240 ЦПК України були допитані у судовому засіданні за відсутності представників відповідача, в подальшому викликались та прибули до суду 01 серпня 2018 року для їх допиту, однак сторона відповідача не з`явилась, цим обставинам суд надав правову оцінку, визнавши їх дії, направленими на затягування судового розгляду, з урахуванням чого прийняв рішення про подальший розгляд справи за відсутністю відповідача та його представника. Сторони надавали записи телефонних розмов (том 2, а.с. 12-13, 121, том 4, а.с. 88,258) із сторонніми особами. Відповідно до ст. 236 ЦПК України зміст особистих паперів, листів, записів телефонних розмов, телеграм та інших видів кореспонденції фізичних осіб може бути досліджений у відкритому судовому засіданні або оголошений за клопотанням учасника справи лише за згодою осіб, визначених Цивільним кодексом України. Судом було роз`яснено сторонам судового процесу зміст ст. 236 ЦПК України, обов`язок довести згоду осіб на розголошення змісту їх телефонних розмов, однак позивач та відповідач, їх представники таких доказів не надали, з урахуванням чого суд не здійснював дослідження цих доказів. Згідно акту обстеження умов проживання від 01.11.2017р., затвердженого начальником служби у справах дітей та сім'ї Бородянської РДА, [PERSON] Аніта проживає разом з батьком та рідною тіткою в приватному будинку з усіма зручностями, у дівчини є окрема кімната, повністю обладнана для проживання. В будинку чисто, охайно, опалення дровами, централізоване водопостачання. (Том 1, а.с. 115). Із висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.05.2018 року за № 108-8442 вбачається, що [PERSON] працює, матеріально та житлом забезпечений, позитивно характеризується за місцем роботи, що також підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов ( Том 1 а.с.70), копією довідки та службовою характеристикою Клініки сімейної медицини « Здравніца» (Том 1, а.с.73,74), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (Том 1 а.с.75-77). Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов від 15.03.2018, складеного працівниками служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, у квартирі за місцем реєстрації батька облаштований мануальний кабінет, умови для проживання дитини не створені (том 3, а.с. 85). Станом на сьогодні малолітня з батьком мешкає за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Пилиповичі, вул. Незалежності, буд. 21, де для дитини відведена окрема кімната, де створені належні умови проживання, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 16.03.2018 року складеного працівниками служби у справах дітей та сім'ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області ( Том 1 а.с.70). Відповідно до висновку психологічного обстеження від 26.04.2018 року, наданого Міським центром дитини Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого органу Київської міської ради під час дослідження дитина була відкрита, відразу пішла на контакт, не зважаючи на її вік 3,9 років змогла залишатись без тата та не вередувала, коли залишалась із психологом. Поведінкова сфера характеризується достатнім рівнем самоконтролю та саморегуляції у стосунках з дорослими. У дівчинки визначається наявність підвищеного рівні внутрішньої агресивності, що свідчить про напруженість стосунків між батьками та відсутність повноцінного спілкування з матір'ю, повідомила, що вона давно не бачила маму, так як мама живе далеко, що вона за нею дуже скучає, що з мамою їй дуже добре. У дитини виявлена надійна форма емоційної прив'язаності до батька і до матері, сформовай образ сім'ї, однак спостерігається незадоволена природня потреба у присутності, догляді та емоційному контакті з мамою. Незважаючи на задоволення всіх базових потреб у догляді зі сторони батька, у дитини залишається незадоволена потреба у материнській любові, увазі, визнанні і присутності. Молодший дошкільний вік дитини є сенситивним у розвитку та потребує обов'язкової участі материнського об'єкту, так як саме це дозволить дівчинці сформувати адекватну самооцінку, розвинути емоційно - вольову сферу та статево рольову ідентифікацію. Діти такого віку, маючи надійну емоційну прив'язаність, психологічно залежать від материнського об'єкту. Виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів малолітньої дитини,

Outcome: partial