Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Вказуючи на те, що 18. 01. 2013 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач отримав від відповідача грошові кошти в сумі 320 000 грн. з визначеним графіком щомісячних платежів, який було посвідчено третьою особою - приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дубовою Т. В. (далі по тексту приватний нотаріус - Дубова Т. В.) Але, 09. 01. 2018 року позивач отримав лист від третьої особи - приватного нотаріуса - Дубової Т. В. про необхідність сплати боргу у сумі 320 000 грн. 00 коп. Та після отримання 13. 03. 2018 року постанови про відкриття виконавчого провадження від 12. 03. 2018 року позивач дізнався, що з нього на користь відповідача [PERSON], на підставі виконавчого напису № 383 виданого 16. 02. 2018 року підлягає стягнення заборгованість в загальній сумі 544 130 грн. 86 коп. Позивач вказав, що пеня нарахована з порушенням норм чинного законодавства та нотаріусом не було прийнято до уваги те що він в періоди з 04. 05. 2015 року по 06. 03. 2016 року, з 17. 06. 2016 року по 07. 07. 2017 року безпосередньо брав участь у антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області. У зв'язку з викладеним позивач звернувся з цим позовом до суду та просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дубової Т. В. вчинений 16. 02. 2018 року за № 383 про стягнення з нього грошових коштів в сумі 544 130 грн. 86 коп. таким, що не підлягає виконанню, а також просить стягнути на його користь понесені сплачені судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 16 січня 2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] 01. 02. 2019 року до суду надіслав відзив на позовну заяву позивача в якому вказав, що відповідач позовні вимоги позивача не визнає повністю, вважає їх безпідставними, такими, що не відповідають та суперечать нормам, принципам, завданням законодавства. Крім цього, відповідач зазначив, що позивач безпідставно стверджує про його відмову від пропозицій по мирному вирішенню спірного питання. Сам позивач не здійснив жодного платежу, направленого на повернення позики. Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дубова Т. В. 31. 01. 2019 року надіслала на адресу суду пояснення в якому вказала, що дійсно 18. 01. 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, який було посвідчено саме нею за реєстровим № 97, за яким позивач отримав позику від відповідача в сумі 320 000 грн та зобов'язувався повернути до 01. 10. 2015 року. Крім цього. Приватний нотаріус вказала, що відповідач мав право стягнення кожного окремого, платежу чи всієї суми позики - це міра його можливої поведінки, а не міра "необхідної поведінки, тобто це право відповідача, а не його, обов'язок. Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що приватний нотаріусом не було прийнято до уваги, те що він брав участь у антитерорестичній операції у зв'язку з чим він не міг вчасно повернути борг. Але для того щоб щось прийняти до уваги треба про це знати, а позивач ні нотаріуса, ні відповідача [PERSON] не повідомляв, про ці обставини. Позивач вказує, що він брав участь у антитерорестичній операції з певною періодичністю, починаючи з 04. 05. 2015 року, а виконання обов'язку взятого на себе з повернення боргу почався ще з квітня 2013 року, але позивач не сплатив жодного платежу, а зараз намагається ввести суд в оману. Після отримання повідомлення про вчинення нотаріального напису позивач не звертався ні до приватного нотаріуса, ні до відповідача, хоча в позові зазначає, що відповідач відмовився від мирного врегулювання спору. Як вбачається з вищезазначених обставин і обставин справи в момент вчинення виконавчого напису були дотримані всі вимоги чинного законодавства, а тому на думку третьої особи підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню відсутні Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в суді, що 16. 02. 2018 року третьою особою - приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дубовою Т. В. видано виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості в сумі 544130 грн. 86 коп. за договором позики від 18. 01. 2013 року укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], який посвідчено саме вказаним нотаріусом за реєстровим № 97, за яким позивач отримав від відповідача грошові кошти в сумі 320 000 грн. 00 коп. та зобов'язувався їх повернути до 01. 10. 2015 року. Цей виконавчий напис перебуває на виконанні у Диканському районному відділі ДВС ГТУЮ у Полтавській області по якому відповідно проводяться дії щодо його примусового виконання. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За правилами статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В роз'ясненнях, викладених в інформаційному листі ВССУ "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні", затверджених постановою від 07 лютого 2014 року № 2, у 10 пункті роз'яснень зазначено, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України "Про нотаріат". Безспірність вимог визначається не нотаріусом, а стягувачем відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Положення ст. 18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п. 289 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог ст. 1050 ЦК України. Відповідно до п. 283 цієї Інструкції в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до п. 284 цієї Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи:якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до п. 1 договору позики від 18 січня 2013 року, позивач як позичальник отримав від позикодавця відповідача у справі [PERSON] грошові кошти в сумі 320 000 грн. 00 коп.. Факт одержавння позики підтверджується розпискою, власноручно написаною позивачем в момент передачі йому суми позики. Пунктом 2 договору визначено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено в строк до 01 жовтня 2015 року. Та ця позика повертається частинами, в строки і в розмірах, що встановлені відповідним графіком передбаченого в п. 2.2 договору. Відповідно до пункту 5 договору передбачено, що в разі, коли позивач не поверне позику у встановлений строк, відповідач вправі стягнути заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Цим же пунктом і передбачено те, що документом, що підтверджує безспірність заборгованості позивача, як позичальника та встановлює прострочення виконання зобов'язання, відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, буде вважатися розписка позичальника, яка знаходиться у відповідача та оригінал самого договору позики. Крім цього, пунктами 7 та 8 договору передбачено зобов'язання позивача сплати на вимогу відповідача, як позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, яка обчислюється від суми простроченого платежу. Судом також встановлено, що відповідно до повідомлення третьої особи від 09. 01. 2018 року, яке надіслано на адресу позивача, останнього було проінформовано про наявну заборгованість в сумі 320 000 грн. До яких будуть нараховані крім цього і індекс інфляції за час прострочення. Три відсотки річних від простроченої суми, пеня та плата нотаріуса за вчинення виконавчого напису, а також надано тридцятиденний термін для погашення основного боргу. Крім цього, було встановлено, що відповідач звернувся до третьої особи - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дубової Т. В. із заявою про вчинення виконавчого напису за договором позики від 18 січня 2013 року, оскільки сам позивач з дня укладення договору та до дня закінчення дії договору не здійснив жодного платежу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів вказаних статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] надав нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості: заяву про вчинення виконавчого напису відповідно до пункту "Переліку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, у якій було обраховано суму заборгованості; договір позики, за правилами Порядку № 1172; письмова розписка про передачу суми позики. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач був належним чином повідомлений про порушення зобов'язань та обов'язок ліквідувати допущені порушення. Крім цього, як вбачається з повідомлення самого нотаріуса, яке було адресовано позивачу про дострокове повернення грошових коштів та надіслано цінним листом сам позивач знав про наслідки неповернення суми позики. Отже, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису від 18. 01. 2013 року, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дубова Т. В. діяла в межах Закону України "Про нотаріат", спірності розміру заборгованості судом не встановлено, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed