Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому, з урахуванням доповнень до позовної заяви від 28.02.2017 року, просили розірвати кредитний договір від 14.02.2007 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» в особі Житомирського центрального відділення філії «Житомирське регіональне управління ЗАТ КБ «Приватбанк» та позивачами; визнати припиненим договір поруки від 14.02.2007 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» в особі Житомирського центрального відділення філії «Житомирське регіональне управління ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]. В обгрунтування вимог позивачі посилались на те, що, зокрема, порука припиняється в тому випадку, коли поручитель не надав згоди на такі зміни основного зобовязання. Додатковою угодою від 31.07.2012 року узгоджено такі зміни до основного зобовязання, що мають наслідком збільшення відповідальності поручителя. Водночас з поручителем не укладалось додаткових угод до договору поруки. 11.08.2016 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 26.04.2017 року зупинено провадження у справі до розгляду Богунським районним судом м. Житомира цивільної справи №295/9388/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Житомирського центрального відділення філії "Житомирське регіональне управління" ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору. 09.08.2017 року провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 08.05.2018 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" , третя особа ТОВ «Трак Селлінг» про розірвання кредитного договору і додаткової угоди та визнання договору поруки припиненим в частині позовних вимог щодо розірвання кредитного договору від 14 лютого 2007 року і додаткової угоди до нього від 31.07.2012 року залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав позовні вимоги щодо припинення договору поруки та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Встановлено, що 14.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Житомирського центрального відділення філії «Житомирське регіональне управління» ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ZRZOGKO01423591, відповідно позичальнику надано кредит на купівлю житла у сумі 59 000,00 дол. США та в сумі 10 660 доларів США на сплату страхових платежів по курсу 5,05 грн. до 1 долара США та на умовах повернення у строки до 13.02.2027 року. 14.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Житомирського центрального відділення філії «Житомирське регіональне управління» ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором № ZRZOGKO 01423591 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п. 13 договору поруки зміни і доповнення до договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Крім того, 31.07.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору № ZRZOGKO01423591 від 14.02.2007 року. Даною додатковою угодою збільшено процентну ставку у порівнянні з умовами кредитного договору, тобто збільшено відповідальність [PERSON], а відповідно і [PERSON] як поручителя. Відповідно до п. 9 Додаткової угоди, вона є невідємною частиною Кредитного договору № ZRZOGKO01423591 від 14.02.2007 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 553 Цивільного кодексу України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у справі №6-317цс15, за положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13.04.2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості встановлено, що згідно з додатковою угодою збільшено процентну ставку у порівнянні з умовами кредитного договору, тобто збільшено відповідальність [PERSON], а відповідно і [PERSON], як поручителя. З урахуванням викладеного, скільки обсяг відповідальності поручителя на підставі додаткової угоди до кредитного договору № ZRZOGKO01423591 від 14.02.2007 року збільшився без його згоди, суд дійшов висновку, що наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 559 ЦК України, для визнання договору поруки від 14.02.2007 року припиненим. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved