Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок з господарсько-житловим будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS], виселення з вказаного будинку відповідачів, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, зобов'язання Бобринецького районного сектору Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області зняти з реєстрації місця проживання В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.04.2011 року між ним та відповідачами укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстрований у реєстрі за № 270, відповідно до п. 1 якого відповідачі як позичальники отримали від позивача як позикодавця позику грошові кошти в сумі 111600,00 грн., передачу грошей здійснено до підписання договору, факт підписання договору відповідачами свідчить про отримання ними всієї вказаної у договорі суми позики. Згідно п. 2.2 Договору відповідачі зобов'язалися повертати позивачу позику частинами, щомісячно, починаючи з 01.06.2011 року до 01.10.2011 року, включно, по 5600,00 грн., а остаточна сума позики 85600,00 грн. повинна бути передана позивачу не пізніше 01.11.2011 року. На забезпечення виконання за договором позики 30.04.2011 року між позивачем та відповідачами укладений Договір іпотеки, посвідчений зазначеним нотаріусом, зареєстрований у реєстрі за № 271 і на майно, зазначене в Договорі іпотеки, в той же день нотаріусом накладена заборона на відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстровано у реєстрі за № 272. Оскільки відповідачами зобов'язання за Договором позики не виконані, Договір іпотеки є чинним, позивач звернувся з позовом до суду з метою задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, шляхом звернення на нього стягнення. Представником позивача надано заяву про відмову від позовних вимог в частині позову в розмірі 39200,00 грн. та заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої п. 2 позовної заяви, викладений у наступній редакції: «В рахунок погашення позичкової заборгованості позичальників [PERSON] та [PERSON] перед позикодавцем [PERSON] за Договором позики від 30 квітня 2011 року, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстрованим в реєстрі за №270, у загальному розмірі 81801,27грн, що складається із суми простроченої заборгованості з позики у розмірі 74 400,00 грн., індексу інфляції (за період з січня 2012 року по лютий 2014 року) у розмірі 2380,00грн., трьох відсотків річних від простроченої суми(за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2014 р.) - 5 020,47 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки а саме на: - житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 77.5 кв.м., житловою площею 47.8 кв.м., позначений на плані літерою «А,а,а1,а2,кр»; літня кухня - «Б», погріб - «Б1», прибудова - «Б2», сарай - «б», гараж-літня кухня - «В», сарай - «в», басейн - «Г», огорожа - «ШШМЗ», водопровід - «+вк» та земельну ділянку загальною площею 0.0968 га, кадастровий номер - 3520810100:50:157:0003, на якій розташований вказаний будинок, цільове призначення якої - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в [ADDRESS]. Також позивачем надано письмові пояснення, відповідно до яких 30.04.2011 року уклав договір позики з [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого він, як позикодавець, передав у позику позичальникам грошові кошти в сумі 113600,00 грн що за курсом Національного банку України станом на29.04.2011 року, були еквівалентні сумі у розмірі 14260 доларів США з кінцевим терміном повернення позики 01 листопада 2011 року. На забезпечення виконання зобов'язань між ними укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого останні, як іпотекодавці, передали в заставу йому, як іпотекодержателю, житловий будинок з належними господарсько-побутовими будівлями, розташований [ADDRESS] та відповідну земельну ділянку площею 0,0968га, кадастровий номер - 3520810100:50:157:0003, на якій розташований вказаний будинок. [PERSON] та [PERSON] не виконали взятих на себе зобов'язань щодо належного виконання умов договору позики ні станом на 01.11.2011 року, ні пізніше (по теперішній час включно). Також позивач зазначив, що на виконання договору позики від 30.04.2011 року він отримав від [PERSON] та [PERSON] грошові кошти відповідно до поданих представником відповідачів розписок: - 30.05.2011 р. - 5600,00 грн.; - 30.06.2011 р,-5600,00 грн.; - 01.08.2011 р. - 5600,00 грн.; - 31.08.2011 р. - 5600,00 грн.; - 30.09.2011 р. - 5600,00 грн.; -28.12.2011 р,- 11200,00 грн. всього ж на загальну суму 39200,00 грн. Будь-яких інших коштів в рахунок повернення позики від 30.04.2011 року [PERSON] та [PERSON] йому не передавали та іншим чином не повертали. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив, в обгрунтування заперечень зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні оскільки всі зобов'язання за договором позики його довірителями виконанні оскільки вся сума заборгованості сплачена, що підтверджується розписками, наданими суду на суму 39200,00 грн. та перерахуванням коштів третій особі, уповноваженій на отримання боргу позивачем. Представник позивача в судовому засіданні заперечив факт отримання коштів його довірителем через посередництво третьої особи, зазначивши що доказів на підтвердження обставин вказаних представником позивача, суду не надано. Представник Бобринецького районного сектору Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, за наслідками перегляду заочного рішення, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 30.04.2013 року між позивачем як Позикодавцем та відповідачами [PERSON], [PERSON] як Позичальниками укладений Договір позики від 30.04.2011 року (далі Договір -1), зареєстровано у реєстрі за № 270 (а.с. 12-13). Відповідно до п. 1 Договору-1 Позичальники отримали від позикодавця грошові кошти в сумі 113600 грн. Передачу грошей здійснено до підписання цього Договору. Факт підписання Позичальниками Договору буде свідчити про отримання ними усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання. 30.04.2013 року на забезпечення виконання зобов'язання за Договором-1 між відповідачами як Іпотекодавцями та позивачем як Іпотекодержателем укладений Договір іпотеки (далі - Договір-2), зареєстровано у реєстрі за № 271 (а.с. 14-16 т.1). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору -2 відповідачі для забезпечення виконання зобов'язання за Договором -1 передали позивачу в заставу житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 77, 5 кв.м, житловою площею 47,8 кв. м, позначений на плані літерою "А,а,а1,а2,кр", літня кухня -"Б", погріб - "Б1", прибудова - "Б2", сарай -"б", гараж-літня кухня -"В", сарай -"в", басейн -"Г", огорожа -"N1N2N3", водопровід -"+вк" та земельну ділянку загальною площею 0,0968 га, кадастровий номер -3520810100:50:157:0003, на якій розташований вказаний будинок. Згідно п. 2.3. Договору-2 сторонами узгоджена вартість предмету іпотеки у розмірі 150 000 грн. Пунктом 5.2. Договору-2 визначено, що у разі порушення або невиконання в передбачений термін зобов'язання за Договором-1 Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцям письмову вимогу про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого терміну вимога залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Строк дії Договору -2 визначений п. 6.1. відповідно до якого договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобов'язань за Договором-1 (а.с. 16 т. 1). 30.04.2011 року нотаріусом накладено заборону відчуження на предмет Договору-2, зареєстровано у реєстрі за № 272. 04.04.2013 року позивачем, в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку", на адресу відповідачів направлено дві вимоги про усунення порушень (а.с. 18 -21 т.1). В той же день позивачем, в порядку ст. 109 Житлового кодексу України, на адресу відповідачів направлено дві вимоги про виселення із житлового будинку (а.с. 22-25 т.1). Згідно розрахунку, наданого суду позивачем, загальна сума заборгованості за Договором-1 становить 81801,27 грн. (а.с. 233 т. 1) За змістом ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Ст. 612 цього Кодексу передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтями 627, 628, 629 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону "Про іпотеку", ст. 589 ЦК України, ст.20 Закону України "Про заставу" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотекодержатель має право звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку За правилами ч. 1 ст.20 ЦК України, ст.ст.3,4 ЦПК України право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачу. Відповідно до приписів ст. 34 Закону "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Заявлений позивачем спосіб реалізації відповідає ст.39 Закону "Про іпотеку", правилами якої передбачено застосування за рішенням суду процедури реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Відповідно до приписів ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Ціна предмету іпотеки у розмірі 150 000 грн., узгоджена сторонами в п. 2.3 Договору іпотеки, вона є умовою договору, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Клопотань, заяв про призначення експертизи стосовно визначення ринкової вартості заставного майна представниками в судовому засіданні не заявлено. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статтей 39, 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що відповідачам [PERSON] та [PERSON] позивачем направлено 04.04.2013 року вимоги про виселення однак відповідачі у добровільному порядку з житлового будинку не виселилися відтак вимога про виселення відповідачів підлягає задоволенню. Відносно вимог позову до Бобринецького районного сектору Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області про зобов'язання зняти відповідачів з реєстрації місця проживання суд прийшов до висновку про відсутність підстав її задоволення оскільки згідно приписів ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено вичерпний перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання особи. Згідно ч. 1 вказаної статті зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до приписів ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зазначене, той факт, що представником відповідачів не надано доказів, що підтверджують факт повного розрахунку з позивачем за договором позики, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial