Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Кольц Д.М. в інтересах позивача засобами поштового зв`язку 29.04.2020 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у сумі 238 908,25 гривень, розподілити судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 2 389,08 гривень та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 1 500,00 гривень. За змістом позовної заяви, 10.06.2018, приблизно о 13-15 годині, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі [PERSON] , який керував автомобілем «Volvo V 40», р/н [NUMBER] (польська реєстрація) в стані алкогольного сп`яніння, на перехресті вул. Карпенка Карого з вул. Виробничою у м.Запоріжжі, та автобуса «Mercedes-Bens 312 CDI», р/н [NUMBER] , який здійснював перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування за маршрутом №5 (вул. Олімпійська-вул. Сікорського, підприємство-перевізник «Юністар-Авто»). Водієм [PERSON] допущено порушення вимог п.2.9а, 16.12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі -ПДР), що й спричинило зіткнення з автобусом «Mercedes-Benz 312D», р.н. [NUMBER] . Внаслідок ДТП є потерпілі, дві особи померли, пошкоджено транспортні засоби. Обставини події є предметом дослідження у кримінальному провадженні, розгляд якого проводиться Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у справі №336/7624/18. Позивач є власником транспортного засобу «Mercedes-Benz 312D», р.н. [NUMBER] , якому внаслідок вищевказаної ДТП завдано пошкоджень, у зв`язку із чим 19.04.2019 [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу, що належить йому на праві власності. Листом від 12.06.2019 [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки згідно з відповіддю Одеської митниці ДФС України, транспортний засіб Volvo V40, р.н. [NUMBER] ввезений на митну територію України 06.05.2018 у митному режимі «Тимчасове ввезення» на строк до 1 року під керуванням [PERSON], тому відсутні підстави для визнання події, що мала місце 10.06.2018, страховим випадком, оскільки водій [PERSON] на час настання ДТП не був правомірним користувачем транспортного засобу. Позивач вважає таку відмову у виплаті страхового відшкодування порушенням закону, та його невірним тлумаченням. Згідно з позовною заявою, договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля Volvo V40, р.н. [NUMBER] укладений між відповідачем та [PERSON] відповідно до даних Полісу №АМ/4037057, тобто особою, відмінною від тієї, яка ввезла автомобіль на територію України. За таких обставин, на думку сторони позивача, відповідач, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати із укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язань сторонами. З підстав, передбачених ст. 397, 627 ЦК України, ст.44 ГК України, ст.380 Митного кодексу, п.1.4 ч.1 ст.1, ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 2.2 ПДР, оскільки володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується, крім того, при укладанні договору страхування відповідач не перевіряє походження автомобіля, сторони договору здійснюють діяльність на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 05.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення судового розгляду по суті без повідомлення (виклику) сторін (учасників справи), за наявними у справі матеріалами. Витребувано у відповідача усі документи, що знаходяться у його розпорядженні, що стали підставою для прийняття рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування [PERSON] за страховим випадком від 10.06.2018. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності клопотань сторін. 25.05.2020 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю заявлених позовних вимог. Так, за змістом відзиву, 25.05.2018 між [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4037057 (далі - Поліс № АМ/4037057), згідно з яким об`єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу VOLVO, р.н. [NUMBER] . Відповідач визнає, що 10.06.2018 сталась ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу VOLVO, р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та транспортного засобу MERCEDES-BENZ, р.н. [NUMBER] , належного позивачу. ПрАТ «УПСК», отримавши від позивача заяву про страхове відшкодування 19.04.2019, розпочало розслідування події. Згідно з листом від 03.06.2019 Одеська митниця ДФС на запит ПрАТ «УПСК» повідомила, що автомобіль VOLVO, р.н. [NUMBER] , 06.05.2018 перетнув митний кордон України під керуванням [PERSON], в митному режимі «тимчасове ввезення» для особистого користування строком до 1 року. Відповідач вважає, що лише [PERSON] в цьому митному режимі міг використовувати транспортний засіб в Україні із посиланням на ч.5 ст. 380 Митного кодексу України (далі - МК України), якою встановлено заборону на передання, користування або розпорядження ним іншими особами. Враховуючи зміст п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.380 МК України, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», оскільки [PERSON] не є особою, відповідальність якої застрахована за Полісом №АМ/4037057, на момент ДТП він неправомірно експлуатував транспортний засіб VOLVO, р.н. [NUMBER] , на митній території України та, відповідно, цей транспортний засіб не може вважатися у розумінні п.1.7 ст.1 цього Закону забезпеченим, адже експлуатувався особою, відповідальність якої не застрахована. Тому ПрАТ «УПСК» не визнало заявлену подію страховим випадком, про що позивача повідомлено листом від 12.06.2019. Відповідно, підстав для виплати страхового відшкодування відповідачем не встановлено. Відповідач у відзиві наголошує, що, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПрАТ «УПСК» взяло на себе обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування не у будь-якому випадку, а у разі настання страхового випадку, що відповідає нормам ст. 988 ЦК України та ст. 20, 22 Закону України «Про страхування». Так, момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхового відшкодування нерозривно пов`язаний із настанням страхового випадку. Умови для визнання певного випадку страховим визначені ст. 6, 8 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та є взаємопов`язаними. Оскільки заявлена подія не є страховим випадком, у ПрАТ «УПСК» не виник обов`язок щодо здійснення страхового відшкодування за Полісом «АМ/4037057 на користь [PERSON] , проте, це не позбавляє потерпілого права на стягнення шкоди відповідно до ст. 1166, 1188 ЦК України. Додатково заперечує відповідач й щодо суми позовних вимог, із врахуванням ліміту страхової відповідальності згідно з полісом, який становить 100 000,00 гривень, адже розмір страхового відшкодування виходить за межі ліміту відповідальності страховика, й з урахуванням франшизи, що є частиною збитків, яка становить 2 000,00 гривень. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України). Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, вивчивши заяви сторін по суті спору, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню у зв`язку із таким. Судом встановлено, що 25.05.2018 між ПрАТ "УПСК» (страховик) та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (страхувальник) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/4037057), за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль VOLVO V40 KOMBI, типу В2 , номерний знак [NUMBER] , 1997 р.в., VIN - [NUMBER] , реєстрація - Польща. Строк дії договору з 25.05.2018 по 24.05.2019. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, згідно з полісом, становить 100 000,00 гривень, а життю і здоров`ю - 200 000,00 гривень, розмір франшизи дорівнює 2 000,00 гривень. 10.06.2018 сталась ДТП за участі транспортного засобу VOLVO, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу MERCEDES-BENZ, р.н. [NUMBER] , що належить позивачу. Вказана обставина визнається учасниками справи, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, з урахуванням матеріалів справи, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. З приводу цієї події на розгляді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження №336/7624/18, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акту, відомості внесено до ЄРДР за №12018080000000171 від 10.06.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Розгляд кримінального провадження на даний час триває. Судом також встановлено, що 19.04.2019 за вх.№982 [PERSON] до ПрАТ «УПСК» подано заяву про страхове відшкодування, за змістом якої 10.06.2018 в м.Запоріжжі на перехресті вул. Карпенка Карого та вул. Виробничої сталася ДТП, відповідальним за вчинення є [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у вказаного страховика за договором (полісом) №АМ04037057 від 25.05.2018. Позивач цією заявою просить відшкодувати шкоду, заподіяну транспортному засобу Мерседес 312 д, р.н. [NUMBER] у сумі 98 000,00 гривень. Згідно з відповіддю ПрАТ «УПСК» від 12.06.2019 за вих.№3014/18, надісланою на ім`я [PERSON] , за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням внаслідок ДТП транспортного засобу MERCEDES-BENZ, р.н. [NUMBER] , із посиланням на ст.6 Закону України №1961- ІV, страховик констатує відсутність підстав вважати заявлену подію страховим випадком та здійснити виплату. В обґрунтування відмови у виплаті страхового відшкодування, у відповіді зазначено, що з метою отримання інформації щодо правомірності володіння та керування транспортним засобом VOLVO V40, р.н. [NUMBER] , водієм [PERSON] , страховик направив запит до Одеської митниці Державної фіскальної служби. У відповідь на запит Одеська митниця ДФС надала ПрАТ «УПСК» інформацію про те, що вказаний транспортний засіб ввезений на митну територію України 06.05.2018 у митному режимі «Тимчасове ввезення» на строк до 1 року під керуванням [PERSON]. Відповідно до п.5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватись на території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну для їхніх особистих потреб. Вони не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. З огляду на фактичні обставини справи, водій [PERSON] на час настання ДТП не був правомірним користувачем вказаного транспортного засобу, у зв`язку із чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з Полісом №АМ/4037057 від 25.05.2018. Копії запиту від 14.05.2019, надісланого на адресу Одеської митниці ДФС у зв`язку із розслідуванням обставин ДТП, яка сталася 10.06.2018 за участі забезпеченого транспортного засобу; відповіді Одеської митниці ДФС №15-70-69-19, що надійшла до відповідача 10.06.2019, та вищезгаданої відповіді страховика містяться у справі та підтверджують обставини, викладені у ній. Відповідно до звіту №155 про оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ 312D, р.н. [NUMBER] , здійсненої спеціалістом-автотоваровідом Лисовським О.В. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №538/16 від 14.07.2016) 29.12.2018, оцінку проведено на підставі договору з [PERSON] від 12.12.2018, з метою визначення вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю зазначеного автомобіля в результаті його ушкодження під час ДТП. Вартість матеріальної шкоди за висновком у звіті станом на 19.12.2018 становить 238 908,25 гривень. Копія звіту та протоколу огляду транспортного засобу №155 наявні у справі. Вартість автотоварознавчого дослідження КТС згідно з копією квитанції №155 від 19.12.2018 становить 1 500,00 гривень. Належність транспортного засобу на праві власності позивачу відповідачем не оспорюється, крім того, під час проведення оцінки, спеціалістом здійснено огляд транспортного засобу за участі представника власника, та ідентифіковано транспортний засіб на підставі свідоцтва про його реєстрацію [NUMBER] ( VIN [NUMBER] , 2000 р.в.). Інших доказів учасниками справи до суду не надано. При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», іншими законодавчими актами. Предметом позову є матеріально-правова вимога власника транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, до страховика забезпеченого транспортного засобу, про стягнення страхового відшкодування у розмірі, що відповідає вартості відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу. Підставою для звернення до суду стала письмова відмова страховика забезпеченого транспортного засобу, водій якого став учасником ДТП, у виплаті страхового відшкодування у сумі, що дорівнює ліміту страхової відповідальності, за вирахуванням франшизи, розмір яких визначений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (АМ/4037057 від 25.05.2018). Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства. Згідно з п.1,3 ч.2, 3, 6 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. За нормою ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За нормою ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Обов`язковість договору для виконання сторонами передбачена ст. 629 ЦК України. Страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування шкоди. Як передбачено ст.979 ЦК України, ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Його істотні умови закріплено у ст. 982 ЦК України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Ст. 9 вказаного закону передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. У ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Як врегульовано ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).(п. 17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"). Згідно зі ст.6, п.22.1 ст.22 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Ст.29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються, зокрема, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону страховик,

Outcome: dismissed