Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] та Компанія «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) звернулися до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просили визнати припиненими зобов'язання між компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) та Компанією «Аррікано Ріал Естейт» (Arricano Real Estate) щодо передання прав вимоги за договором позики від 30.09.2005 р., укладеним між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) і ЗАТ «Дніпровська пристань», за договором позики від 12.12.2006 р., укладеним між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) та ТОВ «Призма Бета», за договором позики від 03.09.2007 р., укладеним між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) та ТОВ «Призма Бета», за договором позики від 01.03.2010 р., укладеним між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) та ТОВ «Призма Бета» під спільний контроль Компанії «Аррікано Ріал Естейт» (Arricano Real Estate) та Компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) за рахунок передачі кредиту на кіпрську компанію, що прямо або опосередковано контролюється Компанією «Аррікано Ріал Естейт» (Arricano Real Estate) (49,97%) та Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) (50,03%); визнати відсутнім право Компанії «Аррікано Ріал Естейт» (Arricano Real Estate) вимагати передання прав вимоги за договором позики від 30.09.2005 р., укладеним між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) і ЗАТ «Дніпровська пристань», до договору позики від 12.12.2006 р., укладеного між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) та ТОВ «Призма Бета», до договору позики від 03.09.2007 р., укладеного між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) та ТОВ «Призма Бета», до договору позики від 01.03.2010 р., укладеного між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) та ТОВ «Призма Бета» під спільний контроль Компанії «Аррікано Ріал Естейт» (Arricano Real Estate) та Компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) за рахунок передачі кредиту на кіпрську компанію, що прямо або опосередковано контролюється компанією "Аррікано Ріал Естейт" (Arricano Real Estate) (49,97%) та Компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) (50,03%); зобов'язати адвоката [PERSON] повернути отриманий за Договором відповідального зберігання від 31.10.2013 року та Актом приймання-передачі від 31.10.2013 року Конверт з наступними документами: сертифікатом на 3 200 акцій, що становить 100% в статутному капіталі Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед» (Soson Development Limited), на ім'я Компанії «Гравена Трейд Інк» (Gravena Trade Ink.); та розпорядженням на відчуження акцій, підписане від імені Компанії «Гравена Трейд Інк» (Gravena Trade Ink.). В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 31.10.2013 року між ними, з одного боку, та відповідачем адвокатом [PERSON], з іншого боку, було укладено Договір відповідального зберігання, згідно якого відповідач адвокат [PERSON] прийняв у відповідальне зберігання конверт з документами, а саме: сертифікат на 3 200 акцій, що становить 100% в статутному капіталі Компанія «Сосон Девелопмент Лімітед» (Soson Development Limited), на ім'я Компанії «Гравена Трейд Інк» (Gravena Trade Ink); та розпорядження на відчуження акцій, підписане від імені Компанії «Гравена Трейд Інк». При цьому так дії були здійсненні на забезпечення виконання зобов'язання Компанії «Аррікано Ріал Естейт», яке виникло з Акціонерної угоди, укладеної 25.02.2010 року між Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» та Компанією «Аррікано Ріал Естейт» щодо управління Компанією «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited) та арбітражного рішення, прийнятого арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія), щодо вжиття заходів задля передачі усіх кредитів, що були надані Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» на користь ТОВ «Призма Бета» як позичальника, які мають бути передані під спільний контроль Компанії «Аррікано Ріал Естейт» та Компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» відповідно до арбітражного рішення шляхом забезпечення Компанією «Аррікано Ріал Естейт» уступки кредитів від Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» до кіпрської компанії, яка прямо або опосередковано належить Компанії «Аррікано Ріал Естейт» (49,97% акцій) та Компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» (50,03% акцій). При укладенні Договору відповідального зберігання від 31.10.2013 р. сторони виходили з того, що згідно пункту 159 арбітражного рішення, компанія «Торсем Ко Лімітед» (Torsem Co Limited) була створена як компанія, на користь якої повинні були відступлені вказані кредити. Саме тому, що 49,97% акцій у компанії «Торсем Ко Лімітед» володіє Компанія «Сосон Девелопмент Лімітед», 100% акцій якого належать Компанії «Гравена Трейд Інк» позивачі уклали Договір відповідального зберігання від 31.10.2013 р. з метою спростити передачу Кредитів шляхом відчуження 100% акцій у Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед» на користь Компанії «Аррікано Ріал Естейт» або іншої особи, уповноваженої Компанією «Аррікано Ріал Естейт». Згідно Договору відповідального зберігання від 31.10.2013 р. відповідач адвокат [PERSON] зобов'язаний був передати конверт з документами Компанії «Аррікано Ріал Естейт» або іншій особі, уповноваженій Компанією «Аррікано Ріал Естейт», або Компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» виключно з метою його передачі Компанії «Аррікано Ріал Естейт». Крім того, сторонами було погоджено окремі випадки, коли [PERSON] та Компанія «Стокман Інтерхолд С.А.» мають право вимагати передачу конверту з документами, з підстав не пов'язаних з здійсненням передачі акцій Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед» на користь Компанії «Аррікано Ріал Естейт», а саме у випадку настання однієї з наступних обставин: Договір відповідального зберігання розірвано, арбітражне рішення скасовано, зобов'язання, які виникли на підставі арбітражного рішення припинилися, та/або наявні інші обставини, які свідчать про відсутність в Компанії «Аррікано Ріал Естейт» або інших осіб, уповноважених Компанією «Аррікано Ріал Естейт», прав на передачу конверту з метою набуття права власності на акції в Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед». Вважаючи, що зобов'язання, які виникли на підставі акціонерної угоди та арбітражного рішення припинилися, та відсутні обставини, які свідчать про наявність в Компанії «Аррікано Ріал Естейт» або інших осіб, уповноважених Компанією «Аррікано Ріал Естейт», прав на передачу конверту з метою набуття права власності на акції в Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед», позивачі звернулися до відповідача, адвоката [PERSON] з вимогою про дострокове передання конверту їм. Проте, відповідач [PERSON] відмовив у переданні позивачам конверту з документами, з посиланням на відсутність факту припинення зобов'язань та наявність права Компанії «Аррікано Ріал Естейт» вимагати передання кредитів перед ТОВ «Призма Бета» під спільний контроль Компанії «Аррікано Ріал Естейт» та Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед» за рахунок передачі кредиту на кіпрську компанію, що прямо або опосередковано контролюється Компанією «Аррікано Ріал Естейт» (49,97%) та Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» (50,03%), зокрема набуття Компанією «Аррікано Ріал Естейт» спільного контролю над Компанією «Торсем Ко Лімітед» шляхом набуття Компанією «Аррікано Ріал Естейт» права власності на акції в компанії «Сосон Девелопмент Лімітед». Зважаючи на це, позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав шляхом визнання припиненими зобов'язань, на які посилається відповідач [PERSON], визнання відсутнім права Компанії «Аррікано Ріал Естейт» вимагати передання кредитів перед ТОВ «Призма Бета» під спільний контроль Компанії «Аррікано Ріал Естейт» та Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед» та зобов'язання адвоката [PERSON] повернути отриманий конверт з документами. Під час розгляду справи до суду надійшла заява представника Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» Зелькіної Тетяни Євгенівни про вступ Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» у справу в якості третьої особи. Заслухавши думку сторін, суд ухвалив залучити в якості третьої особи Компанію «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед». До суду також надійшло клопотання Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» про залучення у справу третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Дніпровська пристань». Представник позивачів проти поданого клопотання заперечив, вказав, що судове рішення у даній справі жодним чином не вплине на права і обов'язки ПрАТ «Дніпровська пристань». Представник третьої особи ТОВ «Призма Бета» проти клопотання заперечила з аналогічних підстав. Заслухавши думку сторін, суд ухвалив відхилити клопотання Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» про залучення у справу третьої особи Приватного акціонерного товариства «Дніпровська пристань» з огляду на його необґрунтованість. До суду також надійшло клопотання третьої особи Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» про повідомлення відповідача Компанії «Аррікано Ріал Естейт» про судове засідання у встановлений міжнародною угодою спосіб. У своєму клопотанні, Компанія «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» зазначила, що питання вручення повісток за кордоном щодо судових засідань, які проводяться в Україні регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, згідно якої попри прийняттям Кіпром застережень до статей 8 та 10 Конвенції, вручення судових повісток українських судів на території Кіпру має відбуватися виключно шляхом надсилання їх через Міністерство юстиції України. Представник позивачів проти клопотання третьої особи Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» заперечив, надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що статтею 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965 року) передбачено, що якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує, зокрема, можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном. При цьому, 08 січня 1984 року Урядом Кіпру було зроблено відповідні застереження, в тому числі, до статті 10 Конвенції, згідно яких Кіпр не заявляє заперечень щодо методів вручення документів, вказаних у статті 8 та 10 Конвенції про вручення 1965 року. Представник третьої особи ТОВ «Призма Бета» проти клопотання Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» заперечила з аналогічних підстав. Заслухавши думку сторін, зважаючи на прийняття Урядом Кіпру застережень до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, згідно яких Кіпр не заявляє заперечень щодо методів вручення документів, вказаних у статті 8 та 10 Конвенції, суд ухвалив відхилити клопотання Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» з огляду на його безпідставність. При цьому, суд звернув увагу, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази повідомлення відповідача Компанії «Аррікано Ріал Естейт» про судові засідання у справі у відповідності до статті 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з викладених у позові підстав. У судовому засіданні представник третьої особи ТОВ «Призма Бета» проти задоволення позову не заперечував, позовну заяву позивачів підтримав, наголосив на обґрунтованості викладених в ній позовних вимог, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник третьої особи Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» проти задоволення позовної заяви заперечив, проте обґрунтованих заперечень із зазначенням підстав для них на розгляд суду не надав. Пояснюючи причини такої поведінки, зазначив, що його довіритель - Компанія «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» не надав йому вказівок щодо подачі заперечень. У судове засідання відповідачі [PERSON], Компанія «Аррікано Ріал Естейт» та треті особи Компанія «Торсем Ко Лімітед», Компанія «Ассофіт Холдінгс Лімітед» не з'явилися, повноважених представників не направили, пояснень з приводу поданого позову до суду не подавали. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Судом, враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень частини першої статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Дані обставини враховано судом при розгляді даної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, на основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин у справі, та правові норми, які підлягають застосування до них, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року між позивачами [PERSON], Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» з одного боку як поклажодавцями та адвокатом [PERSON] з іншого боку як зберігачем було укладено Договір відповідального зберігання. Як слідує з преамбули та загальних положень до Договору відповідального зберігання від 31.10.2013 р., сторони при укладенні договору виходили з того, що 9 червня 2011 року арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ було прийнято арбітражне рішення, згідно якого Компанія «Аррікано Ріал Естейт» (попередня назва - «Аррікано Трейдінг Лімітед») було зобов`язана вжити усіх заходів задля передачі усіх кредитів, що були надані Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (як кредитором) ТОВ «Призма Бета» (як позичальнику), які мають бути передані під спільний контроль Компанії «Аррікано Ріал Естейт» та Компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» відповідно до арбітражного рішення, шляхом забезпечення Компанією «Аррікано Ріал Естейт» уступки кредитів від Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» до кіпрської компанії, яка прямо або опосередковано належить Компанії «Аррікано Ріал Естейт» (49,97% акцій) та Компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» (50,03% акцій). При цьому, як вказано у п.159 арбітражного рішення, Компанія «Торсем Ко Лімітед» була створена як компанія, на користь якої повинні були відступлені кредити Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед», та 49,97% акцій якої володіє Компанія «Сосон Девелопмент Лімітед», 100% акцій якої належить Компанії «Гравена Трейд Інк». У зв'язку з цим, поклажодавці бажали спростити передачу кредитів Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» шляхом відчуження 100% акцій у Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед» на користь Компанії «Аррікано Ріал Естейт» або іншої особи, уповноваженої Компанією «Аррікано Ріал Естейт». 31 жовтня 2013 року між позивачами та відповідачем адвокатом [PERSON] було підписано Актом приймання-передачі, за яким [PERSON] прийняв на відповідальне зберігання конверт з наступним документами: 1) сертифікат на 3 200 акцій, що становить 100% в статутному капіталі Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед», на ім'я Компанії «Гравена Трейд Інк»; 2) розпорядження на відчуження акцій, підписане від імені Компанії «Гравена Трейд Інк». Таким чином, відповідно до статті 2 Договору відповідального зберігання від 31.10.2013 р., предметом договору було відповідальне зберігання конверту, переданого зберігачу згідно Акту приймання-передачі від 31.10.2013 р. Згідно пункту 6.3. Договору, зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність конверту та документів, які знаходяться в ньому, з моменту його отримання на зберігання і до моменту передачі конверту. Відповідно до пункту 4.3. статті 4 Договору, поклажодавці мають право вимагати передачі їм конверту, якщо: 1) договір розірвано; 2) рішення арбітражного трибуналу за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ від 09 червня 2011 року скасовано; 3) зобов'язання, які виникли на підставі рішення арбітражного трибуналу за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ від 09 червня 2011 року, припинилися та/або; 4) наявні інші обставини, які свідчать про відсутність в Компанії «Аррікано Ріал Естейт» або інших осіб, уповноважених Компанією «Аррікано Ріал Естейт», прав на передачу конверту з метою набуття права власності на акції Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед». Позивачами у справі, заявлено, що зобов'язання, які виникли на підставі Акціонерної угоди, укладеної 25.02.2010 року між Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» та Компанією «Аррікано Ріал Естейт» щодо управління Компанією «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdigs Limited), а також арбітражного рішення, прийнятого арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ від 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія), припинилися. При цьому, на думку позивачів, відсутні обставини, які свідчать про наявність в Компанії «Аррікано Ріал Естейт» або інших осіб, уповноважених Компанією «Аррікано Ріал Естейт», прав на передачу конверту з метою набуття права власності на акції в Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед». Таким чином, наявність підстав для повернення конверту позивачам на підставі пункту статті 4.3. статті 4 Договору відповідального зберігання від 31.10.2013 року ставиться в залежність від припинення зобов'язання між Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» та Компанією «Аррікано Ріал Естейт» згідно акціонерної угоди та рішення арбітражного трибуналу за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ від 09 червня 2011 року, та від відсутності в Компанії «Аррікано Ріал Естейт» або інших осіб, уповноважених Компанією «Аррікано Ріал Естейт», прав на передачу конверту з метою набуття права власності на акції в Компанії «Сосон Девелопмент Лімітед». Згідно статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. При цьому відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до частини 5 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Виходячи з зазначеної норми права, цивільні права та обов'язки можуть виникати серед іншого також з рішень іноземних судів, що набрали законної сили, за умови визнання юридичної сили таких рішень в порядку, передбаченому законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 закону. Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» №12 від 24.12.1999, рішення, які не потребують виконання (про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорення чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим тощо), які постановлені судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в не передбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції. Компетентний суд вирішує питання про визнання рішення іноземного суду, яке не потребує виконання, лише за наявності заперечення проти нього з боку заінтересованої особи (інші такі рішення вважаються визнаними без судового розгляду чи будь-яких спеціальних процедур). Відповідно до підпункту (а) пункту 242.2 арбітражного рішення, прийнятого арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія) (резолютивна частина) суд постановив зокрема про те, що Компанія «Аррікано Ріал Естейт» приймає заходи аби передати кредит компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» перед компанією «Призма Бета» під спільний контроль «Аррікано Ріал Естейт» та «Стокман» за рахунок передачі кредиту компанією «Аррікано Ріал Естейт» з компанії «Філгейт» на кіпрську компанію, що прямо або опосередковано контролюється компанією «Аррікано Ріал Естейт» (49,97%) та компанією «Стокман» (50,03%)" Вказане рішення арбітражного суду прийняте у зв'язку порушенням компанією «Аррікано Ріал Естейт» своїх зобов'язань, які виникли на підставі статті 3.4 акціонерної угоди, яка передбачала, що компанія «Аррікано Ріал Естейт» зобов'язується перед компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» вжити всіх необхідних заходів для передачі боргу компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» у сумі, що не перевищує 100 мільйонів доларів США на користь компанії, що має бути встановлена відповідно до законодавства Кіпрської республіки у найкоротший період, але не пізніше 15 квітня 2010 року. Передача усіх зобов'язань компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» відносно надання кредиту ТОВ "Призма Бета" на користь такої кіпрської компанії має проводитись через спеціальні компанії «Аррікано Ріал Естейт» та «Стокман Інтерхолд С.А.», утворені відповідно до законодавства Британських Віргінських Островів. Вказаним рішенням арбітражного суду також встановлено, що розірвання Акціонерної угоди компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» 8 листопада 2010 року відбулося на законних підставах, при цьому, оскільки порушення компанією «Аррікано Ріал Естейт» своїх зобов'язань, які виникли на підставі статті 3.4 акціонерної угоди, відбулися до моменту такого розірвання (припинення) вона залишалась зобов'язаною перед компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» за виконання такого зобов'язання. На відміну від компанії «Аррікано Ріал Естейт» вказаним арбітражним рішенням не покладено будь-яких обов'язків на компанію «Стокман Інтерхолд С.А.». Задовольняючи позов, суд погоджується з доводами позивачів про те, що в контексті аналізу підстав виникнення цивільних зобов'язань між компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» та компанією «Аррікано Ріал Естейт» в контексті статті 11 ЦК України, проходження процедури визнання та примусового виконання арбітражного рішення, прийнятого арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія) не є необхідним та обов'язковим. Отже, арбітражне рішення, прийняте арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія), є таким, що не потребує обов'язкової процедури визнання на території України. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до статті 11 ЦК України, на підставі Акціонерної угоди, укладеної 25.02.2010 року між Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» та Компанією «Аррікано Ріал Естейт» щодо управління Компанією «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdigs Limited), а в подальшому - на підставі арбітражного рішення, прийнятого арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія), між Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» та Компанією «Аррікано Ріал Естейт» виникло зобов'язання щодо передання прав вимоги за договором позики від 30.09.2005 р., укладеним між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» і ЗАТ «Дніпровська пристань», за договором позики від 12.12.2006 р., укладеним між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» та ТОВ «Призма Бета», за договором позики від 03.09.2007 р., укладеним між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» та ТОВ «Призма Бета», за договором позики від 01.03.2010 р., укладеним між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» та ТОВ «Призма Бета» під спільний контроль Компанії «Аррікано Ріал Естейт» (Arricano Real Estate) та Компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) за рахунок передачі кредиту на кіпрську компанію, що прямо або опосередковано контролюється Компанією «Аррікано Ріал Естейт» (Arricano Real Estate) (49,97%) та Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) (50,03%). Суд приймає до уваги той факт, що при постановленні свого рішення від 09.06.2011 року щодо встановлення зобов'язання Компанії «Аррікано Ріал Естейт» вжити заходів задля передачі кредитів Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» перед ТОВ «Призма Бета» під спільний контроль Компаній «Аррікано Ріал Естейт» та «Стокман Інтерхолд С.А.», арбітражний трибунал виходив з того, що і Компанія «Аррікано» і Компанія «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» знаходилися під контролем Хіллара Тедера. При цьому, «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» ніколи не перебувала під контролем компанії «Стокман Інтерхолд С.А.». Як заявлено позивачами, підтверджується зібраними доказами та не спростовано іншими учасниками у даній цивільній справі, Компанією «Аррікано Ріал Естейт» систематично порушувалось зобов'язання, які виникли згідно пункту 3.4. Акціонерної угоди та арбітражного рішення, прийнятого арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія). Зокрема, Компанія «Аррікано Ріал Естейт» не вжила жодних заходів задля передачі кредитів Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» перед ТОВ «Призма Бета» під спільний контроль Компаній «Аррікано Ріал Естейт» та «Стокман Інтерхолд С.А.». Навпаки, за сприяння Компанії «Аррікано Ріал Естейт» компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» здійснювались спроби щодо використання прав вимоги за вказаними кредитами на власну користь, з метою незаконного заволодіння майном боржника - ТОВ "Призма Бета" (звернення прав вимоги до стягнення, в тому числі й за рахунок майна боржника, оформлення гарантійних листів та поручительств на користь «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» щодо забезпечення вказаних прав вимоги). Так, з рішення Господарського суду м. Києва від 11.02.2013 року по справі № 5011-61/11570-2012, залишеного без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2013 року, Постановою Вищого господарського суду України від 28.01.2014 року та Ухвалою Верховного Суду України від 01.07.2014 року, вбачається, що у серпні 2012 року Компанія «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» подала позов про стягнення коштів з третьої особи - ТОВ «Призма Бета». При цьому, предметом спору за позовом Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» було стягнення з ТОВ «Призма Бета» на користь Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» 7 568 747, 00 дол. США заборгованості щодо повернення позики, 544 598, 26 дол. США відсотків за користування позикою в період з 23.03.2010 року по 31.01.2011 року, 1 495 667, 35 дол. США відсотків за користування позикою в період з 01.02.2011 року по 05.02.2013 року, 457 857, 35 дол. США 3 % річних за договором позики від 01.03.2010 року та зобов'язання відповідача передати право власності на майно, а саме: на торговельно-розважальний центр, загальною площею 66 810,10 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Генерала Ватутіна, 2 Т, тобто права вимоги, передача яких становила зобов'язання Компанії «Аррікано Ріал Естейт» виходячи з арбітражного рішення, прийнятого арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія). З метою захисту своїх прав та законних інтересів, які випливали з акціонерної угоди, укладеної 25.02.2010 року між Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» та Компанією «Аррікано Ріал Естейт» щодо управління Компанією «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdigs Limited) та арбітражного рішення, прийнятого арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія) Товариством з обмеженою відповідальністю «Призма Бета» було заявлено зустрічний позов про внесення змін до договору позики від 30.09.2005 р., укладеного між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» і ЗАТ «Дніпровська пристань», до договору позики від 12.12.2006 р., укладеного між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» і ТОВ «Призма Бета», до договору позики від 03.09.2007 р., укладеного між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» і ТОВ «Призма Бета», до договору позики від 01.03.2010 р., укладеного між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» і ТОВ «Призма Бета», в частині визначення сторони позикодавця за цими договорами позики. 11.02.2013 року Господарським судом міста Києва прийнято рішення, яким у задоволенні первісного позову Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» відмовлено повністю, зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Призма Бета» задоволено, внесено зміни до договору позики від 30.09.2005 р., укладеного між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» і ЗАТ «Дніпровська пристань», до договору позики від 12.12.2006 р., укладеного між Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» та ТОВ «Призма Бета», до договору позики від 03.09.2007 р., укладеного між відповідачем за зустрічним позовом та ТОВ «Призма Бета», до договору позики від 01.03.2010 р., укладеного між відповідачем за зустрічним позовом та ТОВ «Призма Бета», згідно з якими замість Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» стороною позикодавця у вказаних договорах визначено Компанію «Ассофіт Холдінгс Лімітед». Задовольняючи зустрічний позов, Господарський суд міста Києва зокрема зазначив, що між Компанією «Аррікано Ріал Естейт», як учасником єдиного із Компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» суб'єкта господарювання, та Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» було досягнуто домовленість про укладення договору про відступлення права вимоги із набранням ним чинності не пізніше 15.04.2010 р. При цьому, Господарський суд м. Києва кваліфікував таку домовленість як договір про відступлення права вимоги на користь третьої особи, який набув чинності ще до моменту розірвання акціонерної угоди, проте не був виконаний у зв'язку з порушеннями зобов'язань «Аррікано Ріал Естейт». Вказані обставини були встановлені Господарським судом м. Києва на підставі статей 13, 14, 19, 512, 514, 628, 636 Цивільного кодексу України, статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", щодо порядку зміни кредитора зобов'язання сторін за договором в межах існуючих прав сторін та права, яке підлягає застосуванню. Суд приймає до уваги ту обставину, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2013 року у справі №5011-61/11570-2012 було виконано належним чином та в повному обсязі. Відповідні зміни до договорів позики, які підтверджують права вимоги за кредитами «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед», були належним чином зареєстровані у визначеному законом порядку, в тому числі у відповідному територіальному підрозділі Національного банку України. Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Згідно статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно положень статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту зобов'язання між Компанією «Аррікано» та Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» згідно акціонерної угоди від 25.02.2010 року та арбітражного рішення, прийнятого арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія), Компанія «Аррікано» зобов'язана була вжити активних дій щодо передачі кредитів Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» перед ТОВ «Призма Бета» під спільний контроль Компаній «Аррікано» та «Стокман Інтерхолд С.А.», а також утриматися від вжиття будь-яких заходів, спрямованих на стягнення заборгованості за кредитами. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд приймає до уваги ту обставину, що зобов'язання, передбачене пунктом 3.4. акціонерної угоди від 25.02.2010 року та арбітражним рішенням, прийнятим арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія), щодо передання кредиту компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» перед компанією «Призма Бета» під спільний контроль «Аррікано Ріал Естейт» та «Стокман» за рахунок передачі кредиту компанією «Аррікано Ріал Естейт» з компанії «Філгейт» на кіпрську компанію, що прямо або опосередковано контролюється компанією «Аррікано Ріал Естейт» (49,97%) та компанією «Стокман» (50,03%) припинилося у зв'язку з його виконанням - переоформленням вказаних прав вимоги з компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» на компанію Ассофіт шляхом внесення змін до кредитних договорів на підставі рішення та рішення господарського суду міста Києва від 11.02.2013 року у справі №5011-61/11570-2012. Компанія «Аррікано» зобов'язана була вжити активних дій щодо передачі кредитів Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» перед ТОВ «Призма Бета» під спільний контроль Компаній «Аррікано» та «Стокман Інтерхолд С.А.». Оскільки Компанія «Аррікано Ріал Естейт» жодних дій щодо передачі кредитів згідно покладеного на неї зобов'язання не вчинила, але більше того, допустила вчинення дій, які суперечили змісту покладеного на компанію «Аррікано Ріал Естейт» перед компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» зобов'язання та за умови успішності таких дій унеможливлювали б передачу кредитів (пред'явлення вимог до стягнення в судовому порядку, в тому числі й за рахунок майна боржника - ТОВ «Призма Бета»), суд приходить до висновку, що компанія «Аррікано Ріал Естейт» на момент таких дій не вважала себе зобов'язаною перед компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» та відмовлялась від них, що підтверджує заявлені позивачами доводи про припинення зобов'язань за акціонерною угодою від 25.02.2010 року та арбітражним рішенням, прийнятим арбітражним трибуналом за арбітражними правилами ЮНСІТРАЛ 9 червня 2011 року у м. Лондон (Великобританія). Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з обставин справи, а також положень чинного законодавства України, суд вважає що заявлені позивачами способи захисту їхніх прав шляхом визнання припиненим зобов'язання та визнання відсутнім права є співмірними та належними способами захисту їх порушених та оспорюваних прав. З огляду на це, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаних позовних вимог. У зв'язку з задоволенням судом позовних вимог позивачів про визнання припиненим зобов'язання між Компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» та Компанією «Аррікано Ріал Естейт» щодо передання прав вимоги за кредитами Компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» під спільний контроль Компанії «Аррікано Ріал Естейт» та Компанії «Стокман Інтерхолд С.А.», та визнання відсутнім права Компанії «Аррікано Ріал Естейт» вимагати передання таких прав, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення на підставі пункту 4.3 Договору, статей 509, 526 ЦК України позовної вимоги позивачів про зобов'язання адвоката [PERSON] повернути отриманий за Договором відповідального зберігання від 31.10.2013 року та Актом приймання-передачі від 31.10.2013 року конверт з наявними у ньому документами, оскільки така вимога є похідною та залежною від двох попередніх позовних вимог позивача, задоволення яких підтверджує наявність договірних підстав для повернення конверту. Відповідно до вимог частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущення. Таким чином, за своїм внутрішнім переконанням, на основі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, повного та всебічного з'ясування обставин, на які посилалися позивачі в обґрунтування своїх позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved