Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про збільшення розміру аліментів та стягнення пені. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2013 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 гривень, щомісячно. Разом з тим, відповідно до постійного зростанням цін, сума стягуваних аліментів є недостатньою для забезпечення нормального розвитку дітей, оскільки прожитковий мінімум дитини щороку зростає. Просить збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати на її користь з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 гривень щомісячно, на утримання синів - [PERSON] та [PERSON], до досягнення ними повноліття. Крім цього зазначила, що відповідач аліменти за рішенням суду на утримання дітей на даний час не сплачує, ухиляючись тим самим від обов'язку утримувати синів, забезпечувати їх матеріально. Станом на 27 жовтня 2014 року, його заборгованість складає 7500 гривень. Також, просить стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) по несплачених аліментах в сумі 17 850 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак, був допитаний по окремому дорученні Городоцьким районним судом Хмельницької області, згідно якого позов визнав частково. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2013 року, з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 29 серпня 2013 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 6). Із змісту ст. 180 СК України випливає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Суд вважає, що з часу винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальний стан позивачки, яка сама виховує та утримує дітей, майновий стан відповідача, який не має постійного місця роботи і його заробіток має мінливий характер, проживає окремо від сім'ї. Тому, суд вважає, що відповідач, як працездатний чоловік, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх неповнолітніх дітей по 500 гривень у місяць на кожну дитину та враховуючи те, що згідно Закону "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6-ти років з 1 січня 2015 року, становить 1032 гривні та віком від 6-ти до 18-ти років, з 1 січня 2015 року становить 1286 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. Щодо позовної вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне. Згідно довідки-розрахунку відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції від 19 серпня 2014 року заборгованість відповідача по аліментах на користь позивачки на утримання синів, за період з 29 серпня 2013 року по 31 липня 2014 року, становить 6 000 грн. (а.с. 10). Положеннями ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки, згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до розрахунку державного виконавця по сплаті аліментів, відповідач з серпня 2013 року по липень 2014 року аліменти не сплачував взагалі. Тому пеня складатиме: Серпень 2013 року 500 грн. х 1% х 336 днів = 1680 грн.; Вересень 2013 року 500 х 1% х 334 = 1670 грн.; Жовтень 2013 року 500 х 1% х 304 = 1520 грн.; Листопад 2013 року 500 х 1% х 273 = 1365 грн.; Грудень 2013 року 500 х 1% х 243 = 1215 грн.; Січень 2014 року 500 х 1% х 212 = 1060 грн.; Лютий 2014 року 500 х 1% х 181 = 905 грн.; Березень 2014 року 500 х 1% х 153 = 765 грн.; Квітень 2014 року 500 х 1% х 122 = 610 грн.; Травень 2014 року 500 х 1% х 92 = 460 грн.; Червень 2014 року 500 х 1% х 61 = 305 грн.; Липень 2014 року 500 х 1% х 31 = 155 грн., всього - 11 710 грн. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що заборгованість по аліментам на утримання дітей виникла з вини відповідача, який не сплачував аліменти. Тому, враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення частини 2 статті 196 СК України, з урахуванням майнового стану відповідача, того, що сума неустойки значно перевищує суму заборгованості по аліментам, виходячи із засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір неустойки, який необхідно стягнути з відповідача, слід зменшити до 6 000 гривень. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача. Тому,

Outcome: partial