Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] предявили до суду позов до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради про визнання права власності на квартиру №143, загальною площею 83,3 кв.м., по 1/3 її частині. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 12 березня 1999 року [PERSON] видано ордер на склад сімї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син) на зайняття жилого приміщення №143 в гуртожитку за адресою проспект Злуки, 19 м.Тернопіль житловою площею 43,6 кв.м. У помешканні за адресою проспект Злуки, 19/143 м. Тернопіль сімя позивачів у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстрована та фактично проживає з січня 2000 року. Вказаний гуртожиток належав виробничому об"єднанню Текстерно, на даний час його власником є Тернопільська міська рада. На їх заяву про приватизацію займаного житла в гуртожитку за адресою проспект Злуки, 19/143 м. Тернопіль , разом з усіма необхідними документами, Тернопільська міська рада відмовила у приватизації указаного помешкання . У зв'язку з чим просять визнати за ними право власності на згадувану квартиру. Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких указано, що майно, яке було створене позивачами, належним чином не прийняте в експлуатацію, оскільки відсутній Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. Вважають, що позивачі не можуть набути право власності на спірну квартиру, оскільки позивачі за відсутності дозвільних документів здійснили реконструкцію житлового приміщення №143 в гуртожитку №19 по проспекту Злуки в м. Тернополі з добудовою, чим порушили норми діючого законодавства. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник у судове засідання не зявилися, кожен окремо, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради у судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у письмових запереченнях. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Судом установлено, що 12 березня 1999 року виробничим обєднанням Текстерно видано [PERSON], який працює старшим майстром у ВО Текстерно, ордер №2 на житлову площу в гуртожитку, який дає на право зайняття з сімєю з чотирьох осіб житлової площі в кімнаті №143 в гуртожитку за адресою проспект Злуки, 19 м.Тернопіль розміром 43,6 кв.м. До складу сімї [PERSON] входять: [PERSON], [INFO] дружина; [PERSON],[INFO] син; [PERSON], [INFO] син. 14 лютого 2007 року ВАТ Текстерно в особі голови правління надало дозвіл позивачу [PERSON] на проведення добудови до його кімнати. Добудова до кімнати №143 проведена позивачами за власні кошти. Згідно проекту про відповідність до ДБН санітарних, протипожежних норм проведеної реконструкції житлових приміщень з добудовою по пр.Злуки, 19/143 в м.Тернополі, виготовленим приватним підприємством ВолКас, проведена реконструкція житлових приміщень з добудовою по проспекту Злуки, 19/143 в м.Тернополі не вплинула на несучу здатність конструкцій першого поверху та будівлі в цілому, відповідає будівельним вимогам і не порушує пожежні та санітарні нормативи. Приміщення придатні для подальшої експлуатації в якості житлових. Внаслідок реконструкції загальна площа квартири збільшилась на 41, 9 кв. м., житлова площа збільшилась на 8, 9 кв. м. Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 12 вересня 2008 року №1766 Про передачу в комунальну власність майна ВАТ Текстерно затверджено акт прийняття-передачі гуртожитку за адресою проспект Злуки, 19 та оформлено право власності на нього за Тернопільською міською радою. 29 лютого 2016 року [PERSON] звернувся із заявою до Тернопільської міської ради про передачу йому у приватну власність житлового приміщення в гуртожитку, яке він займає на умовах найму разом із членами сімї: [PERSON], [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29 березня 2016 року №262 Про затвердження протоколу засідання міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків затверджено рішення міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, яким відмовлено [PERSON] в передачі у власність жилого приміщення №143 в гуртожитку за адресою проспект Злуки, 19, у звязку із добудовою додаткових приміщень. Довідками №62, 57, 356 виданими 01 лютого 2016 року ПП Тернопількомсервіс стверджується, що [PERSON] з 02 березня 2000 року зареєстрований та проживає [INFO] у сімейному гуртожитку, що займає житлову площу 48, 1 кв. м. та знаходиться на балансі приватного підприємства Тернопількомсервіс, разом із ним за вказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] дружина, зареєстрована у вказаному житловому приміщенні з 02 березня 2000 року; [PERSON] син, зареєстрований та проживає з 02 березня 2000 року. Таким чином, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] фактично проживають та зареєстровані в кімнаті №143 в гуртожитку за адресою проспект Злуки, 19 в м.Тернопіль упродовж тривалого періоду часу понад 16 років. Як убачається із записів трудової книжки серії БТ-І №6870533 виданої 08 червня 1981 року, [PERSON] працював у ВО Текстерно з 25 травня 1984 року по 29 травня 2006 року. Записами трудової книжки серії БТ-ІІ №198093 виданої 05 квітня 1986 року стверджується, що [PERSON] працювала у ВО Текстерно з 05 квітня 1985 року по 05 червня 2001 року. Відповідно до довідки №18/01-16-1 виданої 18 січня 2016 року товариством з обмеженою відповідальністю Теріол, [PERSON] працює у товаристві з обмеженою відповідальністю Теріол з 01 квітня 2015 року та займає посаду завідувача складу. Згідно довідки №1 виданої 19 січня 2016 року підприємством Тернопільської обласної ради профспілок сервісно-туристичним комплексом Рута, [PERSON] працює в підприємстві Тернопільської обласної ради профспілок сервісно-туристичному комплексі Рута на посаді адміністратора з 17 липня 2012 року по сьогоднішній день. Довідкою №11 виданою 15 січня 2016 року Тернопільським національним технічним університетом імені [PERSON] стверджується, що [PERSON] працює у Тернопільському національному технічному університеті імені [PERSON] на посаді асистента кафедри автомобілів з 02 грудня 2013 року по теперішній час. Відповідно до довідок №72, 73, 74 виданих 17 січня 2016 року ТзОВ Міське бюро технічної інвентаризації, згідно обліку бюро технічної інвентеразації позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не мають зареєстрованого права власності на будинок (квартиру) в м. Тернополі. Як вбачається із довідки №42 виданої 25 лютого 2016 року ТВБВ №10019/13 філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не використовували права на приватизацію державного житлового фонду. 07 травня 2016 року приватним підприємством проектне бюро Євростиль виготовлено технічний паспорт на квартиру №143 в багатоквартирному житловому будинку №19 на проспекті Злуки в м. Тернопіль. Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначено [PERSON]. Згідно технічної характеристики житлових і допоміжних приміщень квартири №143 на проспекті Злуки, 19 в м. Тернопіль, квартира посімейного заселення розташована на першому поверсі пятиповерхового цегляного будинку та складається з трьох кімнат, житловою площею 48, 8 кв. м. Загальна площа квартири 83, 3 кв. м Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Конституцією України серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. Вимогами ст. 1 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків встановлено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. В силу вимог ч.4 указаного Закону, громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Статтею 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що до обєктів приватизації, серед інших, віднесено житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції). Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Згідно п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 N 396, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" ( 500-17 ) перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (після передачі/прийняття гуртожитку у власність відповідної територіальної громади). Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. В силу ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист права власності, відповідно до ст.16 ч.2 п.1 Цивільного кодексу України, здійснюється, зокрема, шляхом його визнання. Стаття 331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом установлено, що здійсненням перепланування помешкання позивачем не порушені права інших осіб. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оскільки позивачі не мають власного житла, правомірно проживають та користуються гуртожитком, зареєстровані та проживають в ньому понад 16 років, гуртожиток перебуває у комунальній власності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за позивачами права власності по 1/3 частині на квартиру №143, загальною площею 83, 3 кв. м., житловою площею 48, 8 кв. м., що знаходиться на проспекті Злуки, 19 в м. Тернополі. На підставі наведеного,

Outcome: approved