Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив,що 25.05.2008 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0710/74/133496, відповідно до пункту 1.1. якого, Позичальнику було надано кредит у сумі 40 000,00 дол. США (сорок тисяч доларів США 00 центів) на строк до 23.05.2018 року. Процентна ставка - 13,0 % річних (п. 1.2.1. Кредитного договору).Відповідно до п. 2.1 кредитного договору [PERSON] надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобовязався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути [PERSON] суму отриманого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та [PERSON], а також виконати інші обовязки, визначені цим договором.Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок Позичальника.Таким чином [PERSON] виконав свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачені умовами кредитного договору.Надання кредитних коштів Позичальнику підтверджується меморіальним валютним ордером М05ШІ51371 від 23.05.2008року.Відповідно до п. 7.1 кредитного договору Позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтеитними (однаковими) платежами в розміні згідно Графіку погашення кредиту та інших платежів, що є додатком до цього договору. Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.Відповідно до п. 7.2 цього договору Позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту та процентів рівними ануїтеитними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в дату відповідно до п. 1.3.3 цього договору, а саме : 23 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту.Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору у разі настання обставин Дефолту (невиконання чи неналежного виконання грошових зобовязань) [PERSON] мас право вимагати дострокового виконання Позичальником зобовязань за цим договором,включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів, комісій, пені, штрафів та інших відповідно до умов цього договору.За прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за Кредитним договором Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 1,0 % від прострочення до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання Позичальником простроченого зобовязання включно (п. 16.3 Кредитного договору).Відповідно до н. 16.7. Кредитного договору до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 22.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON],був укладений договір поруки №014/0710/74/133496, відповідно до умов п. 1.2 якого Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед [PERSON] відповідані за зобовязання Боржника -- [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року в повному обсязі цих зобовязань.Відповідно до п. 2. 1 цього договору у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, Поручитель несе солідарну відповідальність перед [PERSON] у тому ж обсязі що і Боржник включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.Відповідно до п. 3.1 договору поруки у випадку невиконання чи неналежного виконання Боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч. 1,2 ст. 554 ЦК України.02.04.2009 року між [PERSON] та Позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, відповідно до умов якої Позичальнику тимчасово, на період з 23.04.2009р. по 23.03.2010 р. встановлено кредитні канікули, погоджено новий Графік погашення. 06.05.2010 року між [PERSON] та Позичальником було укладено додаткову угоду №014/0710/74/133496/2 до кредитного договору №014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, відповідно до умов якої Позичальнику збільшено строк користування кредитом на 240 календарних місяців. Таким чином розмір щомісячного платежу за кредитом зменшено відповідно до нового Графіку погашення. Дата остаточного погашення кредиту 23.05.2038 року.Однак, Позичальник припинив належним чином виконувати свої грошові зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого за кредитом виникла прострочена заборгованість.18.05.2015 року Позичальнику було направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором за вих. № 114-0-0-00/15-31711.18.05.2015 року Поручитель було направлено вимогу про необхідність виконання зобовязань за вих. № 114-0-0-00/15-31712, про те заборгованість погашена так і не було.Зазначена сума заборгованості для [PERSON] є значною та щоденно збільшується, згідно умов кредитного договору.Загальна сума заборгованості Позичальника - [PERSON] перед [PERSON] за кредитним договором №014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, станом на 17.06.2015 року становить 49 151,03 дол. СІНА, що в еквіваленті но курсу НБУ - 1 088 584,18 гри., яка складається із :40 817,52 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 904 015,78 гри. - заборгованість но кредиту; - в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 158,94 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ- 3 520,16 гри.;2 994,89 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 66 330,04 гри. заборгованість по відсоткам в т.ч. прострочена заборгова\іість по відсоткам - 2 631,45 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 58 280,67 гри.;5 338,62 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 118 238,36 гри. - розрахована пеня.Просив стягнути солідарно з [PERSON],[PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, станом на 17.06.2015 року в сумі 49 151,03 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 1 088 584,18 грн. (один мільйон вісімдесят вісім тисяч пятсот вісімдесят чотири гривні вісімнадцять копійок);стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 1 827,00 грн.;стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 1 827,00 грн. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про визнання недійсним кредитного договору. В обгрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначив,що між ВАТ «[PERSON] Аваль», назву якого змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль» та ним було укладено 23.05.2008 року кредитний договір № 014/0710/74/133496.Предметом зазначеного кредитного договору надання коштів Позичальнику у розмірі 40 000 дол. США, згідно п. 1.1.1 Договору на придбання обєкту нерухомості, а саме житлового будинку за адресою м. Андрушівка, пр. Бєлінського, 5, на суму 39 408.87 дол. США. та оплату комісії у розмірі 591,13 дол. США за видачу кредиту, передбачену п. 1. і .2.2. Договору.Сторони Договору домовились про розмір винагороди за користування кредитними коштами у розмірі 13% річних (п. 1.2.1 Договору) з кінцевим строком погашення 23.05.2018 року (п. 1.1.6 Договору). Пунктом 1.3.2 Договору передбачено, що Позичальник сплачує щомісячно ануїтетний платіж в розмірі 597.24 дол. США. Відповідно до графіку повернення кредиту та інших платежів (додаток 1 до Договору) було обумовлено розміри щомісячного погашання основної суми кредиту та процентів за їх користування.Проте, при укладанні спірного Договору Відповідачем не дотримано вимог ст. І 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», що виразилось в ненаданні необхідної інформації Позичальнику, яка могла суттєво вплинути на прийняття рішення останнім, щодо укладання креди тного договору.Відповідно до рішення Конституційного суду України 10 листопада 2011 року № 15- рп/2011 В аспекті конституційного звернення положення пунктів 22. 23 статті 1. статті 1 і Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, іцо їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під мас іадення, так і виконання такого договору.Згідно ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» 2. Перед укладенням договору про дання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій рмі про, особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови, зокрема, мету, для якої зживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми , едитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями оживача, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну лртість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової івки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача т тцо). пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого редиту, строк, на який кредит може бути одержаний, варіанти повернення кредиту, включаючи лькість платежів, їх частоту та обсяги, можливість дострокового повернення кредиту та його умови, необхідність здійснення оцінки майна та. якщо така оцінка є необхідною, ким вона лійснюється, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має :раво, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію. переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.У разі ненаданпя зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями і 5 і 23 цього Закону.Відповідно до Постанови Правління Національного банку Українивід 10 травня 2007 рику N 168. зареєстрована в Міністерстві юстиції України25 травня 2007 р. за N 541/13808. були затверджені Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування пі сукупну вартість кредиту (надалі Правила), яка вже була чинна на момент виникнення спірних правовідносин. Пунктом 1.3 Правил передбачено, що банки зобов'язані забезпечувати виконання цих Правил, у разі зокрема під час укладення кредитних договорів зі споживачами.Пунктом 2.1. Правил встановлено, що банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке:а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу;б) умови кредитування, зокремалможливу суму кредиту;строк. на який кредит може бути одержанії і мету, для якої кредит може бути використанищформи та види його забезпсчсннячіеобхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійспюєтьсяїнаявні форми к рецитування з коротким описом відмінностей між ними, у том у числі між зобов'язаннями споживача;тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо).переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо);варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги можливості та умов дострокового повернення кредитуй) інші умови, передбачені законодавством. Крім того, 3.8. Правил передбачено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач та надати іпФормацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування чим. Пунктом 2.4 Правил передбачено, банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією.Зі змісту наданих документів Відповідачем вбачається, що при укладанні оспорюваного кредитного договору відсутня наступна інформація, а саме: щодо, наявних форм кредитування :хутким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, переваг недоліків пропонованих схем кредитування, оформлених письмовими роз'ясненнями.Крім того в змісті спірного договору та додатках до нього відсутні положення, про те. і валютні ризики несе Позичальник та відсутня письмова інформація щодо ознайомлення Г зичальника з методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, суроків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час р тішення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.Отже, в порушення п.2 ч.І ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», дповідач не надав Позивачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування,Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому дексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його пральним засадам.Відповідно до п.5 ч.І ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права поживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, ередбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, 'ютовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком с істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема п. 10 передбаченоЗазначена позиція підтверджується постановою ВСУ по справі № 6-39цс12 від 23 травня 3 3 2 року, і якій суд дійшов висновку про необхідність застосування положень Закону України Про захист прав споживачів» до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору.Просив визнати порушеним право споживача при укладанні кредитного договору від 23.05.2008 року кредитного договору № 014/0710/74/133496;визнати недійсним кредитний договір № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року укладений між Позивачем та ВАТ «[PERSON] Аваль» та додаткові до нього;застосувати наслідки недійсності кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року укладений між Позивачем та ВАТ «[PERSON] Аваль". В судовому засіданні 22.12.2015 року представник Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» свій позов підтримав,зустрічний позов не визнав,надав письмові пояснення,згідно яких позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, проти зустрічної позовної заяви заперечив та вважав, що суд її повинен залишити без задоволення з наступних мотивів:в своїй зустрічній позовні заяві [PERSON]В посилається на те, що [PERSON], зі своєї сторони, під час укладання кредитного договору не дотримався вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що виразилося в ненаданні необхідної інформації позичальнику, яка могла суттєво вплинути на прийняття рішення останнім, щодо укладання кредитного договору. Також позичальник посилається на недотримання [PERSON] виконання Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (п. 2.1, п.3.8) затверджених Постановою НБУ за №168 від 10.05 2007 року.Повідомляємо, що [PERSON] при оформленні кредитного договору з [PERSON] дотримався всіх вимог передбачених ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затверджених Постановою НБУ за №168 від 10.05 2007 року. Позичальник зі своєї сторони був особисто ознайомлений з умовами кредитування та сукупною вартістю кредиту, що підтверджується його підписом в наступних документах:- додатку №2 від 19.05.2008 року до кредитного договору №014/0710/74/13349 від 23.05.2008 р. (копія додається);додатку №2 від 02.04.2009 року до додаткової угоди №1 від 02.04.2009 р. до кредитного договору №014/0710/74/13349 від 23.05.2008 р. (копія додається);додатку №2 від 06.05.2010 року до додаткової угоди №014/0710/74/13349/2 в.: 06.05.2010 р. до кредитного договору №014/0710/74/13349 від 23.05.2008 р. (кою додається);Відповідно до п.15.4 кредитного договору ст.15 (Засвідчення та гарант позичальника) позичальник усвідомлює та гарантує, що умови цього договору для ньог: зрозумілі, відповідають його інтересам (інтересам його сімї), є розумними ті справедливими.Також відповідно до п. 15.5 кредитного договору ст.15 (Засвідчення та гарант позичальника), п. 3,8 вищевказаної Постанови НБУ №168 від 10.05.2007 р. позичальню був належним чином повідомлений про валютні ризики, а саме попереджений, що у раз. зміни курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України вс: валютні ризики несе Позичальник/ Споживач. Підписанням цього договору позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземно: валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника (т.1 а.с.103-117).В подальші судові засідання представник Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» не зявився ,надіслав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність за наявними в матеріалах справи доказами (т.1 а.с.124).В судове засідання 17.01.2018 року представник Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» не зявився,направив клопотання про відкладення розгляду справи та надіслання на адресу банку резолютивної частини висновку експерта (т.2 а.с.101).В судове засідання на 26 січня 2018 року представник Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» не зявився,про причини неявки суд не повідомив,будь-яких клопотань не подав,повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи (т.2 а.с.111).Суд визнав причини неявки в судове засідання представника Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» не поважними, тому,тому вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову - [PERSON], позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» не визнав,вважав позовні вимоги безпідставними.Зустрічний позов підтримав у повному обсязі,зазначив,що відповідачем навмисно недотримано та грубо порушено встановлені вимоги діючого законодавства України та приписи Національного [PERSON] України, які необхідні для укладення оспорюваного виду кредитного договору, які визначені законом як істотні та є необхідні для даного виду договорів та просив позов задоволити у повному обсязі. Заявив клопотання про призначення в справі судової економічної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання : Чи містять додатки до кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 03.03.2008р. обовязкові умови, які мають зазначатися банком у кредитних договорах, згідно Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007р. № 168 (графік платежів, детальний опис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача тощо) та чи правильно вони розраховані? Чи правильно розрахований розмір щомісячного ануїтетного платежу, зазначений в п. 1.3.2 кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 03.03.2008р. по формулі зазначеній в п. 7.1 кредитного договору, якщо ні то зазначати його величину?чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок та сума абсолютного значення подорожчання кредиту, зазначені в Додатку № 2 до Кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 03.03.2008р. реальному абсолютному значенню подорожчання кредиту? Відповідь на дане запитання відобразити окремо у валюті кредиту та окремо у національній валюті. Чи відповідає зазначена в додатку № 2 до договору № 014/0710/74/133496 від 03.03.2008р. процентна ставка в розмірі 13,13 % річних за кредитним договором від 03.03.2008р., реальній процентній ставці, нарахованій банком? Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 03.03.2008р. методу, визначеному кредитним договором 014/0710/74/133496 від 03.03.2008р. та вимогам Положення про кредитування ПАТ «Райфайзенбанк Аваль»?Чи відповідають надані ПАТ «Райфайзенбанк Аваль» розрахунки заборгованості, станом на день звернення до суду, умовам кредитного договору 014/0710/74/133496 від 03.03.2008р? Чи є вірними розрахунки ПАТ «Райфайзенбанк Аваль» заборгованості [PERSON] за тілом кредиту за кредитним договором 014/0710/74/133496 від 03.03.2008р з врахуванням отриманих та сплачених сум за період з дня укладення договору по день звернення до суду ?Чи є вірними розрахунки нарахувань пені і штрафів у розрахунку заборгованості станом 01.10.2015р. по кредитному договору 014/0710/74/133496 від 03.03.2008р? Після проведення експертизи представником було надані додаткові письмові пояснення від 15.01.2018 року,згідно яких на його думку кредитний договір №123 від 03.03.08 року суперечить чинному законодавству, адже не містить ряд вимог встановлених вищевказаними Законами, а саме: введено в оману Відповідачем, щодо істотної умови договору передбаченої ч. 1 ст. 1054 ЦК в частині розміру процентної ставки, яка є значно більшою ніж зазначена в додатку № 2 до кредитного договору;введено в оману Відповідачем щодо показника абсолютного значення подорожчання кредиту, який значно більший ніж зазначено в додатку № 2 до договору;відсутній графік погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року у розрізі платежів по кредиту, відсотків за користування кредитом, платежів за супутні послуги та інших фінансових зобовязань Позичальника за кожним платіжним періодом та інші істотні порушення (т.2 а.с.87-93).В подальшому представник позивача надав суду клопотання про здійснення судового розгляду у вказаній справі без його фактичної присутності з урахуванням письмового пояснення до позовної заяви від 15.01.2018 року. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» не визнав,вважав позовні вимоги безпідставними; зустрічний позов підтримав у повному обсязі,підтримав пояснення та клопотання свого представника.просиав відмовити в задоволленні первісного позову,зустрічний позов просив задовольнити. Дослідивши наявні у справі докази, взявши до уваги письмові пояснення та заперечення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON],[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню за безпідставністю позовних вимог. Зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про визнання недійсним кредитного договору підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 25.05.2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», назву якого змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0710/74/133496, відповідно до пункту 1.1. якого, Позичальнику було надано кредит у сумі 40 000,00 дол. США (сорок тисяч доларів США 00 центів) на строк до 23.05.2018 року. Процентна ставка - 13,0 % річних (п. 1.2.1. Кредитного договору).Надання кредитних коштів Позичальнику підтверджується меморіальним валютним ордером М05ШІ51371 від 23.05.2008року.В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 22.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON],був укладений договір поруки №014/0710/74/133496, відповідно до умов п. 1.2 якого Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед [PERSON] відповідані за зобовязання Боржника -- [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року в повному обсязі цих зобовязань.02.04.2009 року між [PERSON] та Позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, відповідно до умов якої Позичальнику тимчасово, на період з 23.04.2009р. по 23.03.2010 р. встановлено кредитні канікули, погоджено новий Графік погашення. 06.05.2010 року між [PERSON] та Позичальником було укладено додаткову угоду №014/0710/74/133496/2 до кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, відповідно до умов якої Позичальнику збільшено строк користування кредитом на 240 календарних місяців. Таким чином розмір щомісячного платежу за кредитом зменшено відповідно до нового Графіку погашення. Дата остаточного погашення кредиту 23.05.2038 року (т.1 а.с.11-30). Розрахунок реальної процентної ставки за користування кредитом, визначення сукупної вартості подорожчання кредиту та розміру суми абсолютного значення подорожчання кредиту, ПАТ «[PERSON] Аваль» не здійснював, в письмовій формі не викладав, до відома [PERSON] не доводив та з ним не узгоджував. У відповідності до положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити в собі положення щодо розміру та умов кредиту. Укладений сторонами кредитний договір визначений сторонами як споживчий кредит, а тому для нього встановлено особливий порядок укладення. У договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст.1054 цивільного закону). Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», та ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що «Фінансові послуги врегульовують питання щодо відомостей, які кредитодавець має у письмовій формі повідомити споживачеві перед укладенням договору споживчого кредитування». У частині 4 пункту 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»та ч.1 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено: «У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Встановлена Законодавцем в коментованій нормі Закону передумова обовязкової необхідності для [PERSON] здійснювати встановлення положення про інфляційне застереження,є такою, що перш за все направлена, на необхідність дотримання рівноправя сторін (учасників договору), дотримання справедливого балансу договірних правовідносин . Зазначені вимоги, є визначеними законом істотними умовами кредитного договору, укладеного між позичальником і банком, а їх зміст та умови є такими, що можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту та являються необхідними і обовязковими для такого виду договорів. В п.14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказано, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ч.5 ст.11, ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. З аналізу та вивчення матеріалів кредитного договору №014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, судом встановлено, що в його змісті є відсутніми встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме [PERSON], при укладанні спірного кредитного договору з позичальником: Не здійснив належно детальний, достовірний та обєктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно імперативних вимог п.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3 «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (надалі - Правила), затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168; Не зазначив належно вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості згідно вимоги п.3.4 Правил; Не визначив належно реальну процентну ставку в порушення вимоги п.3.3 Правил;Не визначив та не вказав належно про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, згідно вимоги п.3.3 «Правил», шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; В порушення вимоги п. 3.8 «Правил», [PERSON] не встановив застереження, щодо попередження позичальника про настання валютних ризиків; Всупереч вимоги п.3.4 «Правил», не зазначив про умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи а також про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у звязку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням; В порушення вимоги п.7 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків»,не визначив строк дії кредитного договору; Всупереч вимоги п.8 ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків»,не визначив порядок припинення дії кредитного договору; В порушення вимоги п.6 ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не встановив істотної умови договору, про дострокове розірвання кредитного договору, що не є тотожним з достроковим поверненням кредиту;Не визначив відповідальності кредитора при порушені умов договору, щодо умов повернення і зарахування кредиту (зокрема, в разі зарахування коштів з каси банку на транзитні рахунки або на рахунки не зазначені в договорі) як того вимагають норми ч.2 ст. 345 ГКУ та п.9 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків»; В порушення вимоги ст.61 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення. У відповідності до ст.638 ЦК, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК, є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеним правочин (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Отже, оскільки вище вказані обов'язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, і докази про це, не були надані суду та є відсутніми, за таких умов, суд прийшов до обґрунтованого та підставного висновку, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем . Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до умовумовп.1.1., та 2.1. кредитного Договору вбачається, що [PERSON] в порядку та на умовах визначених цим Договором, 40000 доларів США з оплатою Позичальником за користування кредитними коштами в розмірі 13 процентів річних. Відповідно до правила ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства Згідно правила ч.1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", які розроблені у відповідності до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", затверджено форму детального розпису сукупної вартості кредиту та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (надалі - Правила). У даних Правилах вказані обов'язкові умови із числа інших обов'язкових умов договору, на які міститься посилання в ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", необхідність яких випливає із суті та умов договору, які є істотними та які можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту. Витрати, що складають сукупну вартість кредиту, законодавцем визначено у частині д). п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої сукупна вартість кредиту включає перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо. Частиною 2 п. 16. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено що суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168. На підставі відповідного клопотання представника позивача 16 серпня 2016 року судом було призначено по справі судову економичну експертизу,проведення якої доручено експертам «Експерно-дослідна служба України» ( т.1 а.с.178). Клопотанням судового експерта «Експерно-дослідна служба України» від 29.06.2017 року, було запропоновано [PERSON] надати додаткові документи по кредитному договору, які необхідні для проведення експертизи. Копію даного клопотання було направлено судом його сторонам. Однак ПАТ «[PERSON] Аваль», не було надано судовому експерту додаткові матеріали справи в повному обсягу. Експертиза проводилась за наявними матеріалами справи, які надані експерту позивачем. Частиною 2 ст.146 ЦПК України (в ред.5.04.2001 року,яка була чинною на час проведення експертизи) визначено: У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже, враховуючи, що проведення судово-економічної експертизи має суттєве значення по справі, для встановлення викладених позивачем в позовній заяві обставин, щодо факту введення банком позичальника в оману, при укладенні оспорюваного кредитному договору№014/0710/74/133496 від 23.05.2008 , а також те, що відповідач ухилився від подання експерту необхідних документів, за таких обставин, суд дійшов висновку та вважає можливим, визнати встановлені експертним дослідженням факти, для зясування яких, було призначено судом проведення судово- економічної експертизи. Викладені судовим експертом відповіді на поставлені судом питання, надані ним в категоричній формі. Відповідач не надав суду жодних письмових доказів, які б ставили під сумнів або спростовували зазначений висновок судового експерта. А отже, в суду не має підстав для сумніву в обєктивності, всебічності та обгрунтованості виконаної ним експертизи, яку приймає як доказ, наведених позивачем обставин. З дослідженого судом висновку судового експерта від 07.12.2017 року № 200/12/2017 здобутого як доказ, за клопотанням сторони позивача за зустрічним позовом, судовим експертом було встановлено,що економічні показники, зазначені у додатках до кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, не відповідають обовязковим умовам, передбаченим «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року : - Реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, складає 17,46% та є вищою, ніж 13,13%, зазначеною у додатку 2 до кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; - Абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладання кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року складає 38078,38 дол. США та є більшим, ніж 34307,00 дол. США, зазначене у додатку 2 до кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року. В межах наявних матеріалів, оформлення [PERSON] інформації про умови кредитування під час укладення кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року ( в т. ч. додатків до нього) виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року), а саме: - За наявними матеріалами відсутній графік погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року у розрізі платежів по кредиту, відсотків за користування кредитом, платежів за супутні послуги та інших фінансових зобовязань Позичальника за кожним платіжним періодом, що не узгоджується з п. 3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року. - У додатку № 2 ( Т.1 а.с. 111) до договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року наведено кінцеві показники (реальна процентна ставка, абсолютне значення подорожчання кредиту), які не підтвердженні розрахунком реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту за зразком таблиці, наведеної у додатку до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року.; - У додатку № 3 (Т.1 а.с. 20-21) до договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року відсутні обсяги платежів (суми), а наведені лише перелік комісій та послуг з нормативним обґрунтуванням вартості платежів. 3. Згідно даних додатку № 2 до договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, абсолютне значення подорожчання кредиту становить 34307,00 дол. США. За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів, встановлено абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладання кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, складає 38078,38 дол. США, та є вищим від зазначеного додатком № 2 до договору абсолютного значення подорожчання кредиту. Абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладання кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день його підписання (4,85 грн/дол. США) становить 184679,12 грн. 4. За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів, встановлено, що реальна процентна ставка у розмірі 13,13%;, зазначена у додатку № 2 до договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, не відповідає реальній процентній ставці 17,46%, встановленій експертизою з урахуванням всіх умов на момент укладення кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року. 5. В межах наявних матеріалів не видається за можливе встановити відповідність методу нарахування банком процентів за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, у звязку з наступним: - в матеріалах справи відсутній графік погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, у розрізі платежів по кредиту, відсотків за користування кредитом Позичальника за кожним платіжним періодом (щомісячно), що передбачено п. 3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року. - відсутній додаток 1 до кредитного договору передбачений п. 7.1 договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року (7.1. Позичальник здійснює погашення Кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (Додаток 1 до цього договору) - у додатку №2 «сукупна вартість кредиту» до кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року, зазначено «Загальну суму відсотків по кредиту за період користування кредитом» (у сумі 31669,18 дол. США), вказаний додаток не відображає сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом за кожним платіжним періодом (щомісячно). В матеріалах справи відсутнє (у т.ч. у відповідь на клопотання не надане) Положення про кредитування ПАТ «Райффайзенбанк Аваль», тому не видається за можливе встановити чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року вимогам Положення про кредитування ПАТ «Райфайзенбанк Аваль». 6. Дослідження наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості станом на 17.06.2015 року позичальника [PERSON] перед банком ПАТ «Райфайзенбанк Аваль» умовам кредитного договору№ 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором встановлено: - призначення платежу у первинному документі (меморіальному валютному ордері) не відповідає бухгалтерському обліку (призначенню платежу у виписці по рахунку № 223375576 за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року), що не узгоджується з Постановою Правління НБУ №566 від 30.12.1998 р.; - в межах наявних матеріалів відсутні документальні підтвердження (обгрунтування) видачі додаткового траншу, що передбачено п.2 додаткової угоди б/н від 02.04.2009 р. до кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; - В звязку з тим, що в матеріалах справи відсутні планові платежі (графіки погашення заборгованості) за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року (в т.ч. за додатковими угодами до нього), що передбачені умовами договору п. 3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. ) не видається за можливе встановити чи відповідає розрахунок заборгованості щодо планових платежів умовам договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; - в межах наявних документів, відсутні первинні документи (платіжні документи, квитанції), які підтверджують суми та дати внесення в касу коштів у погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; - у виписках по рахунку № 223375576 встановлені документально необгрунтовані збільшення залишків основної суми заборгованості; - Встановлено, що операції по рахунку № 223375576 не узгоджуються з призначенням рахунку №2233 згідно «Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» затвердженою Постанови Правління НБУ № 280 від 17.06.2004 р., розділу 3, глави 2, п. 2.2 Постанови Правління НБУ № 255 від 18.06.2003 р., розділу 2, глави 4, п. 4.2. Постанови Правління НБУ № 481 від 27.12.2007 р., (рахунок балансової групи № 2233 призначений для обліку основного боргу по кредиту тіла); - В матеріалах справи відсутні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки), які підтверджують нарахування пені у розмірі 5338,62 дол. США по кредитному договорі № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; - в межах наявних матеріалів, відсутній рух коштів (виписки) щодо обліку простроченої заборгованості по кредиту (тіла), щодо обліку відсотків за користування кредитом (в т.ч. прострочених) станом на 17.06.2015 р. за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; 7. Дослідженням наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості станом на 17.06.2015 р. позичальника [PERSON] перед банком ПАТ «Райфайзенбанк Аваль» умовам кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором встановлено: - призначення платежу у первинному документі (меморіальному валютному ордері) не відповідає бухгалтерському обліку (призначенню платежу у виписці по рахунку № 223375576 за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року), що не узгоджується з Постановою Правління НБУ №566 від 30.12.1998 р.; - в межах наявних матеріалів відсутні документальні підтвердження (обгрунтування) видачі додаткового траншу, що передбачено п.2 додаткової угоди б/н від 02.04.2009 р. до кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; - В звязку з тим, що в матеріалах справи відсутні планові платежі (графіки погашення заборгованості) за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року (в т.ч. за додатковими угодами до нього), що передбачені умовами договору п. 3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. ) не видається за можливе встановити чи відповідає розрахунок заборгованості щодо планових платежів умовам договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; - в межах наявних документів, відсутні первинні документи (платіжні документи, квитанції), які підтверджують суми та дати внесення в касу коштів у погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; - у виписках по рахунку № 223375576 встановлені документально необгрунтовані збільшення залишків основної суми заборгованості; - Встановлено, що операції по рахунку № 223375576 не узгоджуються з призначенням рахунку №2233 згідно «Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» затвердженою Постанови Правління НБУ № 280 від 17.06.2004 р., розділу 3, глави 2, п. 2.2 Постанови Правління НБУ № 255 від 18.06.2003 р., розділу 2, глави 4, п. 4.2. Постанови Правління НБУ № 481 від 27.12.2007 р., (рахунок балансової групи № 2233 призначений для обліку основного боргу по кредиту тіла); - в межах наявних матеріалів відсутній рух коштів (виписки) щодо обліку простроченої заборгованості по кредиту (тіла) станом на 17.06.15 року за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року. 8. За наявними матеріалами не видається за можливе встановити відповідність розрахунку заборгованості станом на 17.06.2015 р., щодо нарахування пені і штрафів умовам укладеного кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; та розрахунковим документам щодо пені і штрафів за цим кредитним договором згідно наступного: - в матеріалах відсутні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки). Які підтверджують нарахування пені у розмірі 5338, 62 дол. США по кредитному договору № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року; - згідно розрахунку станом на 17.06.2015 року відсутні заборгованість по штрафу за кредитним договором № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року Зазначений висновок судового експерта надійшов на адресу суду в прошитому і пронумерованому вигляді на 46- ти аркушах, при цьому до експертизи додано додатки до дослідження абсолютного подорожчання кредиту та реальної ставки за договором про надання споживчого кредиту в іноземній валюті;розрахунок заборгованості за кредитним договором. А тому, суд оцінює вказаний висновок експерта, як належний і допустимий доказ по справі (т.2 а.с.1-46). Суд вважає, що даним експертним висновком підтверджується, що , ПАТ «[PERSON] Аваль» скористався тим, що [PERSON] об'єктивно бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог ЗУ "Про захист прав споживачів" не надав позивачу відомості , які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті . Разом з тим, на підставі встановлених судовим експертом обставин, суд дійшов висновку, що документальне оформлення , ПАТ «[PERSON] Аваль» кредиту за оспорюваним кредитним договором не відповідає всім вимогам Закону та нормативно - правовим актам України, які регулюють питання кредитних правовідносин. На думку суду, встановлені судовим експертом розбіжності, являються такими, що поліпшують умови банку, який розробляв спірний кредитний договір та додатки до нього. Таким чином, з дослідженого судом висновку експертизи, суд вважає, що під час укладання договору, банк приховав від позичальника повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів позичальника в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Отже, виходячи з положень ст.ст. 203,215,230,548 ЦК України, в момент підписання кредитного договору між сторонами, позивач був введений в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту. А тому, волевиявлення позивача на укладання кредитного договору у вигляді та розмірах, які фактично встановлені шляхом експертного дослідження, суперечили її волевиявленню на його укладання саме на таких умовах. Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної [PERSON] ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної [PERSON] Європи від 17.05.1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 року (пункти 9,13,14 преамбули), та Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на до контрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. В п.14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано: «При вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Статтями 18 і 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», встановлено підстави для визнання кредитного договору недійсним. Такими зокрема є, укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведений у ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, цей перелік не є вичерпним. Поняття «нечесна підприємницька практика» включає в себе будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно з п. 2 ч. 1 ,ч. 2 , ч. 1 п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 вказаного Закону, нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Підприємницька практика з використанням елементів нечесної Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, у відповідності до правила ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є недійсні. В ч. 1ст. 230 ЦК України визначено: «Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Омана так само як і обман, сприяє перекрученому формуванню волі учасника правочину, однак на відміну від обману не є результатом навмисних, цілеспрямованих дій іншого учасника правочину. Виникненню омани може сприяти відсутність належної обачності, часом самовпевненість учасника угоди або дії третіх осіб. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. В пункті 20 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам наголошено: правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Висновок судово-економічної експертизи підтверджує, що під час укладення кредитного договору , ПАТ «[PERSON] Аваль» приховав від [PERSON] повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав у угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Вищенаведене приховування важливої, обєктивної та необхідної інформації від позичальника перед підписанням договору та невідповідність встановлених між сторонами у договорі умов до фактично встановлених з метою встановлення завищених процентів за користування кредитом та отримання прихованого прибутку, суд вважає таким, що свідчить про наявність умислу в діях відповідача. Таким чином, зіставляючи всі вище наведені в цій частині дані, факти і обставини справи (зокрема, щодо невідповідності цифрових показників реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) до коментованих норм та імперативних вимог Закону, суд прийшов до висновку про те,що кредитний договір № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 є укладений під впливом омани з боку [PERSON], що у відповідності до правила ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», розцінюється як елемент нечесної підприємницької практики, використання якої, є заборонено Законом. В такому разі, укладений за таких умов спірний кредитний правочин є недійсним в силу ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до положень ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції, принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію, та ціну продукції визначено неналежним чином. В зв'язку із цим, суд вважає, що підлягає до задоволення позовна вимога про визнання порушеним права позивача як споживача фінансових послуг. Отже, виходячи з вище наведеної обставини та у зіставленні до вимоги ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку, що спірний кредитний договір було укладено [PERSON], з використанням нечесної підприємницької практики, яка є забороненою коментованою нормою Закону. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності. Таким чином, зважаючи на вище викладене та враховуючи висновок експерта, суд вважає доведеним, що при укладенні між сторонами кредитного договору [PERSON] було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору (зокрема, щодо його ціни та загальної вартості кредиту), а тому позовна вимога про визнання його недійсним, який укладено під приводом обману,підлягає до задоволення. Суд визнає недійсним Кредитний договір № 014/0710/74/133496 від 23.05.2008 року та Додатки № 1,2,3 до кредитного договору № 014/0710/74/133496,додаткові угоди до кредитного договору № 014/0710/74/133496 від 02.04.2009 року,06.05.2010 року,укладені між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] у звязку з укладенням їх під впливом обману зі сторони Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» з застосуванням наслідків,визначених ч.1 ст. 216 ЦК України. Відповідно до ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» було надано [PERSON] 40000 дол. США, а [PERSON] на виконання оспорюваного правочину було здійснено платежів на користь [PERSON] на загальну суму 36770,50 доларів США, що підтверджується розрахунком який надано [PERSON] (т.1. а.с.7-10). Таким чином суд стягує з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» 3229,50 доларів США - різниця між отриманою Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» сумою та сумою всіх платежів,а саме 40000,00-36770,50 = 3229,50 доларів США. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.Задовольняючи позов про визнання недійсним кредитного договору,суд також визнає недійсними додатки до нього,а саме договір поруки №014/0710/74/133496 від 22.05.2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON]. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON],[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором суд відмовляє за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст.ст.133,141 ЦПК України суд стягнує з Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 14987,20 грн.,а саме витрати по оплвті судового збору в сумі 487,20 грн. (т.1 а.с.96) та витрати за проведення судової економичної експертизи в сумі 14500 грн. (т.1 а.с.217).

Outcome: approved