Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання доньк [PERSON], [INFO]., з 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що на даний час перебуває у шлюбі з [PERSON] та від шлюбу має доньку - [PERSON], [INFO].. Також в позові зазначив, що його дружину було звільнено з роботи і таким, чином вона втратила кошти для існування та утримання дитини. Це в свою чергу негативно відобразилося і на його матеріальному стані. оскільки тепер він вимушений утримувати як обох доньок, так і не працюючу дружину. Додатково на його матеріальний стан впливає і та обставина, що він як син несе обов"язок по матеріальній допомозі своїм батьками пенсіонерам. Залишок коштів після сплати аліментів не забезпечує важливіші життєві потреби позивача та ставить його сім»ю у скрутне матеріальне становище. Зважаючи на наведені обставини він змушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Статтею 10 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ст. 57 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З пояснень представника позивача встановлено та не заперечується відповідачем, що відповідно до рішенням Балаклійського районного суду Харківської області з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно з 28.05.2002 року до досягнення дитиною повноліття. Матеріалами справи підтверджено, що сімейний стан позивача змінився: він повторно одружився, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Червонодонецької селищної ради Балаклійського району Харківської області (а.с.9). Від шлюбу у позивача народилась дитина - [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області (а.с.10). Як вбачається з довідки ПАТ "Укргазвидобування" ФБУ "Укрбургаз" від 16.11.2016р. [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу на утримання доньки [PERSON], [INFO]. /а.с.12/ Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища після винесення рішення Балаклійським районним судом про стягнення аліментів на утримання дитини. Та обставина, що позивач має на утриманні ще дружину, яка не працює та неповнолітню доньку, а тому не має змоги сплачувати аліменти в визначеному судом розмірі, не може слугувати підставою зменшення розміру стягненних аліментів. Позивач є здоровим, працездатним, та зобов'язаний відповідно до чинного законодавства України утримувати свою неповнолітню доньку. Зміна його сімейного стану також не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання дитинине є таким, що ставить його в тяжке матеріальне становище. Обставини, наведені ним, не свідчать про необхідність зміни присуджених аліментів в сторону їх зменшення, тому суд відмовляє в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed