Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів з 1/4 частини від його заробітку, встановленого за рішенням суду, на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 вересня 2006 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Підставою для зміни розміру аліментів, позивач зазначає, що з 16 серпня 2013 перебуває на обліку як безробітний в Лівобережному МРЦЗ. У нього виникла заборгованість по аліментах у розмірі 18860,40 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали свої вимоги і просили суд позов задовольнити повністю. При цьому позивач пояснив, що має намір влаштуватись на роботу та планує погашати заборгованість як зі сплати аліментів, так і зі сплати комунальних послуг. Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що неповнолітня донька часто хворіє, знаходиться на диспансерному обліку, та її лікування потребує значних матеріальних затрат, крім того, на утримання своєї іншої дитини позивач сплачує 1000,00 гривень, а на утримання їхньої доньки ? частину від заробітку, що складає значно меншу суму. Просила суд також у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивач фактично просить зменшити розмір аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 вересня 2006 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 31 березня 2006 року. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 24 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки з Центру зайнятості Лівобережного МРЦЗ від 21.03.2014 року [PERSON] перебуває на обліку як безробітний з 16 серпня 2013 року. Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], станом на 01.02.2014 року становить 18860,40 грн. Згідно довідки з Центру зайнятості Лівобережного МРЦЗ від 11.04.2014 року [PERSON] за період 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року нараховано 2352,72 грн. У довідці ТОВ «Культурно-спортивний комплекс «Маяк» лтд» від 02.04.2014 року зазначено, що [PERSON], [INFO], відвідує групу спортивного плавання в басейні «Маяк» з вересня 2012 року по теперішній час, батько успіхами дитини не цікавився, дитини не забирав, ні тренер, ні працівники басейну його не бачили жодного разу. У відповіді танцювальної студії «Альфа Денс» від 25.03.2014 року вказано, що дитину [PERSON] приводить на гурток, забирає, оплачує заняття мати, батько не приводи та не забирав жодного разу. Згідно довідки ТОВ «УЮТ» від 24.03.2014 року дитина [PERSON] проживає разом із матір»ю [PERSON] та прабабусею [PERSON] Відповідно до довідки про доходи [PERSON] зазначено, що остання працює асистентом у Вінницькому національному аграрному університеті, її загальна сума доходу за період 01.03.2013 року по 01.02.2014 року становить 17484,72 грн. Згідно відповіді адміністрації Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Вінниці від 20.05.2014 року [PERSON], [INFO], обслуговується в ЦПМСД № 2 та в МКЛ № 1 з 2007 року, знаходиться на диспансерному обліку з приводу: ДНЗ1 ст., неврологічні розлади, порушення сну, бронхіальна астма, персистуюча, 2 ст., алергічний реніт, полівалентна алергія, сколіотична осанка. Відповідно до довідки КЗ ЦПМСД № 2 [PERSON] знаходиться на «Д» обліку з приводу бронхіальної астми, алергічного риніту, алергії, зобу ІІ ст. На амбулаторний огляд дитина постійно з»являється з мамою. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України та роз'ясненням п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей СК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Позивач, як на підставу позовних вимог посилається, що у зв»язку із його тимчасовим безробіттям змінилося його матеріальне становище, тому, оскільки його матеріальний стан погіршився, він має нерегулярний дохід, то взмозі сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], не у частці - 1/4 частини зі всіх видів доходів щомісячно, а у твердій грошовій сумі - 400 гривень щомісячно. При цьому позивач не звертаєть до суду з позовом до іншої дружини, утримання дитини якої він сплачує 1000,00 грн. щомісячно, відповідно до рішення суду. Також судом враховано наявність боргу по аліментах на утримання дитини [PERSON], [INFO], про яку зазначено вище. Перевіряючи доводи сторін щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд враховує положення ч. 1 ст. 184 СК України, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника. Із матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] з 16 серпня 2013 року змінився матеріальний стан, а саме: позивач не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості населення як безробітний, але при цьому отримує допомогу по безробіттю, з якої має можливість сплаучувати аліменти в розмірі 1/4 частки доходу. Крім того, позивач пояснив, що має намір працевлаштуватись на постійне місце роботи. На підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права та з врахуванням передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, з огляду на майновий та сімейний стан платника аліментів, його позов не підлягає задоволенню. При цьому суд вважає, що позивач не обгрунтував підстави для зміни способу стягнення аліментів. А захист його прав в обраний ним спосіб порушить принципи "рівності вихідних умов", "справедливої рівноваги", дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді та буде суперечити інтересам неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Суд звертає увагу, що мінімальний прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 1286 гривень, планувалось його підвищення, однак Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 27.03.2014 року збільшення прожиткового мінімума не передбачено. Разом з тим некоректним є посилання позивача в прохальній частині на стягнення аліментів в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ч. 2 ст. 182 СК України вказує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Також суд вважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав. Так, ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, - п'ятдесят відсотків. Разом з тим, позивач сплачує на першу дитину 1/4 доходів, що є половиною від 50 % доходів позивача, який має двоє дітей. Також позивач [PERSON] в жовтні 2013 року, перебуваючи на обліку як безробітний, погодився на стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 гривень на доньку [PERSON], [INFO]. Не можуть бути підставою для задоволення позову посилання на заборгованітсь з аліментів, яка утворилась з вини позивача, та заборгованість із комунальних послуг, де позивач не є власником квартири. Судовий збір суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed