Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до ПАТ «СК «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Просить стягнути з відповідача суму належного страхового відшкодування в розмірі 25 038 грн. 00 коп., суму подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 10 368 грн. 01 коп., 3% річних в розмірі 1 220 грн.78 коп. та суму інфляційних збитків в розмірі 1119 грн. 40 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.08.2019 року, близько 02-ї годин 00 хвили, [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Renault Megane", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Чернігів - Городня - Сеньківка зі стороні смт. Седнів у напрямку м. Чернігів в районі 19 км + 950 м, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В наслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. 02.12.2019 року до відповідача [PERSON] була подана заява про виплату страхового відшкодування. З урахуванням наданих до заяви на виплату страхового відшкодування документів, розмір страхового відшкодування склав 50 076,00 грн. Відповідач здійснив виплату частини страхового відшкодування, а саме: 23.03.2020 року в сумі 12 519 грн. 00 коп. та 16.06.2020 року в сумі 12 519 грн. 00 коп., решта суми не сплачена. Оскільки станом на дату подання позовної заяви, виплата страхового відшкодування відповідачем проведена не в повному розмірі, за таких обставин позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Відповідач надав відзив у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що всі свої зобов`язання перед позивачем виконано, а саме виплачено позивачу страхове відшкодування двома платежами на загальну суму 25038 грн. Розмір відповідної виплати відповідач обґрунтовує тим, що згідно постанови про закриття кримінальної справи від 31 жовтня 2019 року у даному випадку за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями відповідальними є декілька осіб, а саме застрахована особа [PERSON] , як володілець джерела підвищеної небезпеки та пішохід [PERSON] , дії якого призвели до дорожньо-транспортної пригоди, а тому відповідно до п. 36.3 ст. 36 ЗУ «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Позивач та його представник у судове засідання не з?явились, надали заяву про можливість розгляду справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судовому засідання в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважає, що позивач взагалі не має права на страхове відшкодування, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини пішохода [PERSON] та послався на відповідний висновок викладений у постанові Верховного суду від 10 квітня 2020 року у справі № 532/1374/18. Суд вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке. Судом по справі встановлено, що 12.08.2019 року, близько 02-ї годин 00 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Renault Megane", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Чернігів - Городня - Сеньківка зі стороні смт. Седнів у напрямку м. Чернігів в районі 19 км + 950 м, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019270000000400 за ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого Національної поліції у Чернігівській області кримінальне провадження № 12019270000000400 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У цій постанові зазначено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стало порушенням пішоходом [PERSON] ряду правил дорожнього руху України, що стало умовою виникнення та причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП. 02 грудня 2019 року до відповідача [PERSON] була подана заява про виплату страхового відшкодування. 19 березня 2020 року АТ «СК «Країна» затвердило страховий акт про виплату [PERSON] страхового відшкодуванні у розмірі 12 519,00 грн. та в цей же день здійснило його перерахування. Враховуючи те, що АТ «СК «Країна» було прострочено виплату страхового відшкодування, [PERSON] було виплачено пеню у сумі 130 грн. 66 коп. 25 травня 2020 року АТ «СК «Країна» було отримано заяву про виплату страхового відшкодування від позивача [PERSON] та довіреність від 24 квітня 2020 року, відповідно до якої, [PERSON] (мати загиблого) уповноважила [PERSON] отримати належне їй страхове відшкодування. 15 червня 2020 року АТ «СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 12 519,00 грн. Враховуючи, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, відповідно до приписів п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 50 076 грн., а отже сума недоплаченого страхового відшкодування становить 25 038 грн. Оскільки станом на дату подання позовної заяви, виплата страхового відшкодування відповідачем проведена не в повному розмірі, за таких обставин позивач звернувся з даним позовом до суду. Розслідуванням кримінального провадження встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок необережних дій пішохода [PERSON] , який у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та будучи одягненим у темний одяг, як учасник дорожнього руху, не виділив себе на дорозі для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху. При цьому пішохід [PERSON] порушив вимоги п. п. 1.3, 4.3, 4.4, 4.14 Правил дорожнього руху. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц; від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц; від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц; від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц. Відповідно до п. 27.1 ст. 27 ЗУ «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Смерть потерпілого настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на місці та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Дана обставина відповідачем не заперечується. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована СК «Країна» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 квітня 2019 року. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. За положеннями ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. За положеннями п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2 ст. 35 цього Закону. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована СК «Країна», позивач, який є батьком загиблого [PERSON] , звернувся до цього страховика, подавши повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування. За приписами абз. 1 п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial