Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Піщанського району Вінницької області, вякому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його батька [PERSON], який помер 28 жовтня 1999 року, а саме: на житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 72,0 кв. м., житловою площею 38,2 кв. м., зазначений в технічному паспорті під літ. "А", погріб під літ. "а/п", веранду під літ. "а", прибудову під літ. "а1", вхідний майданчик під літ. "а2", літню кухню під літ. "Б", навіс під літ. "б", сарай під літ "В", огорожу 1,2, загальною вартістю 112351,00 гривень, який розташований в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, вул. Миру, 61. Також позивач просить поновити пропущений строк для звернення до суду з питання прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що являється спадкоємцем першої черги на спадкове майно, яке залишилося після смерті його батька [PERSON], так як являється його сином. Крім нього, спадкоємцями першої черги на майно померлого [PERSON] являється його дружина [PERSON], прізвище якої змінено після реєстрації шлюбу та дочка [PERSON], прізвище якої також змінено після реєстрації шлюбу, проте вони від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька відмовляються, що підтверджується їхньою письмовою заявою. Інших спадкоємців, в тому числі тих, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. При зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено, оскільки ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та зяави інших спадкоємців про відмову від спадщини подані з пропуском встановленого законом строку. А тому, здійснити своє право на спадкування вищезазначеного майна він може лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі, та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Піщанського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, проте на адресу суду від нього надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, та про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що 28 жовтня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 081147. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 72,0 кв. м., житловою площею 38,2 кв. м., зазначений в технічному паспорті під літ. "А", погріб під літ. "а/п", веранду під літ. "а", прибудову під літ. "а1", вхідний майданчик під літ. "а2", літню кухню під літ. "Б", навіс під літ. "б", сарай під літ "В", огорожу 1,2, загальною вартістю 112351,00 гривень, який розташований в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, вул. Миру, 61. Відповідно до Свідоцтва № 1721 на право особистої власності на жилий будинок від 28 червня 1983 року, виданого виконкомом [PERSON] селищної ради народних депутатів, цілий жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в смт. Піщанка по вул. Котовського, 59, належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної Ради народних депутатів від 23 червня 1983 року. Відповідно до довідки Комунального підприємства "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" від 21 лютого 2018 року № 16, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в смт. Піщанка, вул. Миру 61, Піщанського району Вінницької області, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виадного виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради народних депутатів від 27 червня 1983 року Позивач являється спадкоємцем першої черги на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], оскільки являється його сином, що підтвержується свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ-АМ № 468024, відповідно до якого її батьком зазначено [PERSON]. Крім позивача, спадкомцями першої черги спадкоємців за законом на спадкове майно померлого [PERSON] являються його дружина [PERSON] та дочка [PERSON], проте вони на спадщину, яка залишися після смерті [PERSON] не претендують, що підтверджується їхньою письмовою заявою від 16 березня 2018 року, засвідченою державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори. Прізвище дружини [PERSON] було змінено з "Ласкої" на "Лейбик" після укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 091144. Інших спадкоємців, в тому числі тих, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні, немає. При зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено, оскільки ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та зяави інших спадкоємців про відмову від спадщини подані з пропуском встановленого законом строку. Позивачем пропущено строк на прийняття спадщини, проте його можливо поновити як пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Також, у вказаній постанові зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. А тому, здійснити своє право на спадкування вищезазначеного майна позивач може лише в судовому порядку. Зазначене підтверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-АМ № 081147 (а.с.4), копієюдовідки Комунального\~підприємства "Тульчинське\~міжрайонне бюро\~технічної інвентаризації"\~від 21\~лютого 2018\~року №\~16\~(а.с.5),\~копією технічного\~паспорту на\~садибний(індивідуальний)\~житловий будинок\~№61\~по вул.\~Миру в\~смт.\~Піщанка (а.с.6,\~8-11),\~копією свідоцтва\~№ 1721\~на право\~особистої власності\~на жилий\~будинок від\~28\~червня 1983\~року,\~виданого виконкомом\~[PERSON] селищної\~ради народних\~депутатів (а.с.7),\~заявою [PERSON]\~та [PERSON]\~віж 16\~березня 2018\~року (а.с.12),\~копією свідоцтва\~про укладення\~шлюбу [PERSON]\~серії І-АМ\~№ 305883\~(а.с.14),\~копією свідоцтва\~про одруження\~[PERSON] ([PERSON])\~Г,\~М.\~серії І-АМ\~№ 091114\~(а.с.15), роз'ясненням нотаріуса (а.с.16), копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-АМ № 468024 (а.с.17), ордером (а.с. 18). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Як передбачено статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved