Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 18856 грн. 94 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно з договором від 15 травня 2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, надало відповідачці [PERSON] кредит в сумі 5100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 22,80 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, він складається із заяви відповідачки, Умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У зв'язку із порушенням відповідачкою зобов'язань за кредитним договором, станом на 30 травня 2014 року нею допущена заборгованість перед позивачем у розмірі 18856 грн. 94 коп., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 5049 грн. 63 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 7802 грн. 28 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 4630 грн. 89 коп., нарахованого відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 874 грн. 14 коп., тому позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] на повторні виклики в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими повідомленнями про вручення їй рекомендованих поштових відправлень. Повідомлення про причини неявки від неї не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15 травня 2007 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачкою по справі [PERSON] був укладений договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 22,80 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з наявної у справі копії статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", воно є правонаступником всіх прав та обов'язків закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк". Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи заявою позичальника, Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Заборгованість відповідачки станом на 30 травня 2014 року склала 18856 грн. 94 коп., із них заборгованість по кредиту - 5049 грн. 63 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом - 7802 грн. 28 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4630 грн. 89 коп., нарахований відповідно до п. 8.6. умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 874 грн. 14 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про доведеність невиконання відповідачкою зобов'язань за кредитним договором перед позивачем та обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved