Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк". з урахуванням уточнення позовних вимог(а.с.118-121) просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № VIKWGA00001590 від 27.08.2007 р. відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 40000.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.08.2017 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 27.08.2007 р. було укладено договір іпотеки № VIKWGA00001590. Згідно з договором іпотеки відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідачка не виконує, внаслідок чого станом на 10.10.2012 р. має заборгованість перед банком в сумі 43976.52 доларів США, з яких: - 35638.19 доларів США - заборгованість за кредитом; -3892.66 доларів США -заборгованість по процентам за користування кредитом; - 640.00 доларів США -заборгованість по комісії за користування кредитом; -1681.75 доларів США -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: - 31.29 долар США -штраф (фіксована частина); - 2092.63 доларів США -штраф (процентна складова). В разі невиконання умов договору, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIKWGA00001590 від 27.08.2007 р. в розмірі 40000.00 доларів США, проводиться звернення стягнення на предмет іпотеки -квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаної квартири публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк"з укладанням договору купівлі-продажу від імені [PERSON] з будь-яким покупцем та виселення відповідачів з квартири [ADDRESS], без надання іншого житла. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю і пояснив, що вказані особи проживають в [ADDRESS] без реєстрації. На вказану квартиру рішенням суду звернуто стягнення як на предмет іпотеки, а тому вони підлягають виселенню з даної квартири. Всі мешкаці квартири - відповідачі по справі - були письмово попереджені про необхідність звільнення предмету іпотеки. Представник відповідачки [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що [PERSON] не була письмово повідомлена про необхідність добровільного звільнення житлового приміщення, просить відмовити у задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явились двічі без поважних причин, хоча належним чином були повідомлені про про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать розписки(а.с.88, 96,97,100, 109,112,141-145). Представник третьої особи без самостійних вимог -органу опіки і піклування Козятинської міської ради - в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі(а.с.138, 139). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 27.08.2007 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № VIKWGA00001590, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 40000.00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11.04 % на рік (а.с.25-29). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачкою 27.08.2007 р. було укладено договір іпотеки № VIKWGA00001590, згідно з яким відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], що належить відповідачці [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2004 р. (а.с.36-41). Рішенням Козятинського міськрайсуду від 24.01.2013 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIKWGA00001590 від 27.08.2007 р., в розмірі 43976.52 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.10.2012 р. складає 351372.39 грн., було звернуто стягнення на квартиру загальною площею 131.20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк»(а.с. 77-78). Вказане рішення набрало чинності 18.04.2013 р.(а.с.79). 18 травня 2013 року відповідачка [PERSON] була письмово попереджена про те, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги(а.с.20-24). 25.04.2014 р. на адресу суду від виконавчого комітету Козятинської міської ради надійшла довідка про склад сім'ї та акт про фактичне проживання осіб за адресою предмету іпотеки. Згідно вказаної довідки та акту про фактичне проживання, разом з відповідачкою [PERSON] проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON](а.с. 146-148). За змістом ст. 38 Закону України "Про іпотеку" питання про виселення при звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права продажу може вирішуватись лише після здійснення процедури попередження, визначеною зазначеною нормою закону, та після ухвалення рішення суду про такий спосіб задоволення вимог кредитора, або після укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя зазначеним способом.. Згідно із ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), ст. 39-40 Закону, виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 цієї ж ст. 40 законодавець установлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, при вирішенні позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати те, що виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом, зокрема при вирішенні цього питання слід чітко враховувати вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону, якими встановлено певний порядок дій іпотекодержателя (банку). При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що відповідно до вимог закону належним чином була повідомлена про звільнення нею займаного житлового приміщення, яке є предметом іпотеки. лише відповідачка [PERSON] (а.с.20-24). Суд критично ставиться до твердження представника позивача про те, що всі відповідачі належним чином були повідомлені про звільнення ними займаного житлового приміщення, яке є предметом іпотеки. Так, з листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 21.02.2014 року вбачається, що була письмово попереджена про те, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, лише відповідачка [PERSON] Всім іншим відповідачам була лише направлена копія листа-попередження, адресованого [PERSON].(а.с. 122-126). Зазначивши відповідачами в уточненій позовній заяві проживаючих у квартирі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивач не заявляв до них вимог про добровільне звільнення житла на підставі вимог ч. 1 ст. 35, ч. 2 і 3 ст. 40 Закону і ч. 3 ст. 109 ЖК України. Таким чином, вимога позивача в частині виселення відповідачів [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] задоволенню не підлягає. Враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір, його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки [PERSON], пропорційно до задоволених вимог. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст. 33, 40 Закону України «Про іпотеку», згідно з якими у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців…

Outcome: partial