Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача відповідача, третіх осіб . Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просив суд про скасування арешту, накладеного постановою відділу Державної виконавчої служби Володарського РУЮ від 19.04.2013 року по ВП 37640233, накладеного на все рухоме майно [PERSON] постановою відділу Державної виконавчої служби Володарського РУЮ (нині Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)) про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2013 року по ВП 37640233, постановами Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 24.04.2012 року по виконавчому провадженню № 32321381 та по виконавчому провадженню № 21472994 від 06.09.2010 року при виконанні рішення Володарського районного суду Донецької області від 23.06.2011 року про стягнення з [PERSON] , як з відповідача, на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що кожен з зазначених органів в межах виконавчого провадження накладав арешт на його майно. У грудні 2016 року за клопотанням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виконавчою службо. Було знято арешт з іпотечного майна за адресою: [ADDRESS] , предмет іпотеки було реалізовано та врегульоване питання щодо заборгованості [PERSON] перед банком. Строк пред`явлення виконавчого листа, виданого Володарським районним судом Донецької області сплив 22.11.2012 року З 2016 року і по теперішній час виконавчий документ до виконання більше не пред`являвся. Згідно відповіді Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Донецькій області відкритих проваджень про стягнення з позивача не перебуває. Позивач 01.06.2020 року звернувся до Нікольського відділу ДВС про зняття арешту з майна, але згідно відповіді виконавче провадження завершене 18.02.2014 року за п.10 ч.1 звертався до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого провадження до іншого відділу ДВС і з 18.02.2014 року виконавчий лист не надходив для виконання до Нікольського відділу ДВС. При зверненні 01.06.2020 року до Відділу примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Харків) з клопотанням про зняття арешту, по теперішній час відповіді не отримав. У Єдиному реєстрі боржників Міністерства юстиції України інформація про [PERSON] як боржника відсутня, В Єдиній автоматизованій системі виконавчих проваджень Міністерства юстиції України на 31.05.2020 року відкритих виконавчих проваджень щодо [PERSON] немає. Тому відсутні правові підстави для утримання під арештом всього його рухомого та нерухомого майна .Цим обтяженням відповідачами порушуються його право власності. Відповідач Нікольський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) позов не визнав та подав відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідно до ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року реєстрація виконавчих документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в Автоматизованій системі виконавчого провадження. Автоматизована система виконавчого провадження та Єдиний реєстр боржників почав діяти після набрання новим Законом України «Про виконавче провадження» чинності, тобто інформація щодо боржника [PERSON] у вищезазначених реєстрах не обліковується, так як виконавчі документи у відношенні боржника були завершені до вступу в дію Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру боржників. Виконавчий лист по виконавчому провадженню № 37640233 було направлено за належністю до іншого відділу ДВС, а саме до Жовтневого (нині Центрального) відділу ДВС м. Маріуполя на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, що в свою чергу підпадає під дії ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження «, відповідно до якої арешт в таких випадках не знімається. Арешт накладений відповідно до ч.48 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження з урахуванням розміру стягнення за виконавчим документом та з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. [PERSON] не доведено, що ним врегульовано питання по виконавчим документам, які перебували на виконанні у Нікольському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, а також не підтверджено чи сплачувались позивачем виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Тобто позивачем не доведено, що постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження були прийняті з порушенням норм діючого законодавства, що в свою чергу виключає обґрунтованість зазначених позивачем вимог. Просить відмовити у задоволені позову.(а.с. 45-51) Відповідач АТ "Райффайзен банк Аваль» позов не визнав та подав відзив на позов, в я кому проти задоволення позову заперечував, вважаючи себе неналежним відповідачем у справі, тому що позов обґрунтований виключно порушенням прав позивача діями/бездіяльністю державної виконавчої служби в зв`язку з не вчиненням дій щодо зняття арешту з майна боржника відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», тому твердження позивача про те, що банк ускладнює йому право у законному користуванні/розпорядженні майном є безпідставним та необґрунтованим. А тому банк вважає себе неналежним відповідачем у справі. В подальшому АТ « Райффайзен банк Авваль» подав заяву про те що не заперечує проти задоволення вимог позивача. Відповідач Управління ДВС в ГТУЮ в Донецької області позов не визнав та подав відзив на позов, в я кому проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування заперечень зазначив, що згідно даних спец розділу Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі примусового виконання рішень, на виконанні, перебували виконавчі провадження АСВП № 21472994, за яким 19.11.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документі стягувану у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови) та АСВП № 32321281, за яким 22.03.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документі стягувану у відповідності до п. 3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови). Більш детальна інформація з приводу перебування виконавчого документу на виконанні у відділі відсутні, у зв`язку з тим, що всі архівні виконавчі документи та журнали вихідної кореспонденції залишені у м. Донецьку. Враховуючи, що виконавчі провадження, за якими було накладено арешти було завершено на підставі п. 1 та п. 3 ч.1 ст. 47 Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови), у державного виконавця не було законних підстав для зняття арешту з майна боржника, тому що відповідно до ст.50 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого листа стягувачу у зв`язку з неможливістю виконання при нестягнутому виконавчому зборі, виключає можливість зняття арешту з майна. Відомості про стягнення з боржника на день звернення до суду з позовом виконавчого збору відсутні. Таким чином позивач не довів законні підстави для скасування арешту майна. Просив відмовити у задоволенні позову. (64-65) 2. Заяви учасників справи Позивач [PERSON] надав до суду заяву в якій зазначив, що він відмовляється від вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат Позовні вимоги щодо звільнення майна з-під арешту підтримує та просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі державного виконавця за наявними в матеріалах справи документами. Представник відповідача - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Представник відповідача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та задовольнити позовну заяву [PERSON] у повному обсязі, врахувавши заяву [PERSON] про відмову щодо стягнення з відповідачів судових витрат. 3. Процесуальні дії у справі. 24.07.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження в справі в порядку загального позовного провадження. (а.с.36-37) Ухвалою від 17.08.2020 року задоволено клопотання представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції між Володарським районним судом Донецької області та Господарським судом Київської області. (а.с.73-74) Ухвалою від 08.09.2020 року закрите підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. Справа розглядалась без участі сторін на підставі їх заяв про розгляд справи у їх відсутність на підставі наданих доказів. 4.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно рішення Володарського районного суду Донецької області від 23.06.2011 року з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 7868120,37 грн. та судові витрати в сумі 1820 грн. (а.с.14-16) Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22.11.2011 року змінено рішення Володарського районного суду Донецької області від 23.06.2011 року в частині суми заборгованості за кредитом та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 6196450,71 грн. (а.с.18-19) На підставі чого був виданий виконавчий лист 2-17/11 (а.с.20) Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 210846507 від 01.06.2020 року постановою відділу державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції від 19.04.2013 року по ВП 37640233, постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державно виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 24.04.2012 року по ВП 32321381, постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державно виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 13.12.2016 року по виконавчому провадженню ВП 21472994 були накладені арешти на все нерухоме майно [PERSON] , не враховуючи нежитлову будівлю А-5, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , приміщення 1,2,3,4,5,6 та земельну ділянку, загальною площею 0,0422, кадастровий номер № 1412300000:04:002:0161, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначені вище арешти майна боржника на 01.06.2020 року внесені до Державного реєстру і є актуальними. (а.с.11-12) Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 40492165 накладено арешт на все рухоме майно [PERSON] . Підставою для обтяження є постанова про відкриття виконавчого провадження 37640233 від 19.04.2013 року, видана Відділом державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції. (а.с.13) Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру боржників від 31.05.2020 року особа [PERSON] ІПН [NUMBER] в реєстрі боржників відсутній. (а.с. 25) Згідно Витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження від 31.05.2020 року виконавчі провадження відносно [PERSON] . 18.03.1969 року відсутні. (а.с.26) З листів Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби вбачається, що позивач зверталась до цих органів із заявами про скасування постанов про арешт майна, але йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю відомостей про наявність щодо нього виконавчих проваджень. (а.с.21-24) Таким чином, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що в провадженні відповідачів перебували виконавчі листи ВП № 37640233, ВП № 32321381 та ВП № 21472994 за яким боржником зазначений [PERSON] , а стягувачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитними договорами. В процесі проведення виконавчих дій на виконання заяви стягувача було накладено арешт на майно боржника. Відомості про обтяження внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Однак, згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі провадження відносно [PERSON] , [INFO] , відсутні. Також в Єдиному реєстру боржників відсутня інформація щодо [PERSON] , як боржника. 5.Оцінка суду Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 наведеного Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У відповідності до приписів частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію"заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. Згідно з частинами першою та другою статті 50 наведеного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У відповідності до частин третьої - п`ятої статті 60 наведеного Закону з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно з підпунктом 4.11.1 пункту 4.11 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за № 865/4158 (в редакції станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчий документ, який прийнятий державним виконавцем до виконання, і за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України « Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Також, ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", зазначає що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд вважає, що арешт на майно [PERSON] державними виконавцями було накладено правомірно в зв`язку з відкриттям виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості. Але ж на день звернення позивача з позовом він відсутній в Єдиному реєстрі боржників , виконавчий лист стягувачем не пред`явлений до виконання. Стягувач не заперечує проти задоволення позову про зняття арешту з майна боржника та не спростовує доводи позивача про відсутність боргу перед стягувачем та погашення боржником суми заборгованості. Відсутні відомості про наявність виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору. Таким чином, на думку суду, відпали підстави для арешту майна боржника [PERSON] . Подальший арешт майна порушує його права як власника, які надані йому ст. 319 ЦК України. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 6. Судові витрати Судові витрати по справі складаються з судового збору, який на день подачі до суду становить за три вимоги немайнового характеру 2522,40 грн., який сплачений позивачем при зверненні до суду. Інші витрати, згідно з поданим позивачем попереднім розрахунком, не підтверджені. Заявою від 28.08.2020 року позивач [PERSON] відмовився від вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат (а.с. 94), а тому вони не підлягають задоволенню.

Outcome: approved