Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

03 січня 2020 року АТ "Перший український міжнародний банк" звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 05 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №26255018967122, відповідно до якого останній видано кредит у розмірі 5619,50 грн. 19 липня 2016 ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" припинив свою діяльність, правонаступником останнього став ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" та отримав право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов`язання по договору не виконала, тому станом на 10 грудня 2019 у неї утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 51023,23 грн., з яких: 5619,50грн. - заборгованість за кредитом; 5303,00 грн. - заборгованість за процентами; 40100,73 грн. штрафні санкції, тому позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у сумі 51023,23 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 грн. Суддя Нововолинського міського суду, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, за клопотанням позивача, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу було запропоновано подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. На адресу суду 02 березня 2020 року надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати строки позовної давності. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили, просили розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Нововолинського міського суду від 26 березня 2020 року розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила при постановленні рішення врахувати обставини вказані у відзиві, відмовити у задоволенні позову за безпідставністю у зв`язку зі спливом позовної давності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, поданий стороною відповідача відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 05.11.2013 року відповідач [PERSON] підписала запропоновану банком ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" пропозицію укласти договори (оферта) з доданими до неї Загальними умовами договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, що в цілому становили кредитний договір №26255018967122. Відповідно до договору, остання отримала грошові кошти у вигляді встановлення ліміту овердрафту у сумі 8000,00 грн., процентна ставка за користування овердрафтом - 0,0001% при здійсненнні разрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту в межах ліміту, 24% річних при здійсненні інших дебетових операцій по картковом рахунку за рахунок коштів овердрафту в межах ліміту, розмір комісії за обслуговування овердрафту - 2%, за користування несанкціонованим овердрафтом - 24% річних, строком на 36 місяців (а.с.16, 17, 18-19). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 19.07.2016 Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до АТ «Перший Український міжнародний банк», що підтверджується випискою з ЄДРПОУ і який є його правонаступником, що підтверджується Статутом ПАТ «ПУМБ», тому на його баланс передано кредитну заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». 21.01.2019 року за вих. №92 позивачем було пред`явлено вимогу до [PERSON] (а.с.20) про погашення кредиту, посилаючись на те, що позичальник [PERSON] не виконує свої зобов`язання належним чином, та станом на 23.01.2019 року за підрахунками позивача, має заборгованість в розмірі 16623,29 грн., надано строк для погашення даної заборгованості по кредитному договору у строк до 30.01.2019 року. Відповідно до наданої позивачем виписки з рахунку заборгованість відповідача [PERSON] станом на 10.12.2019 року (включно) становить 51023,23 грн., що складається з: 5619,50 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5188,45 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 114,55 грн. - строкова заборгованість за процентами; 40100,73 грн. - неустойки за порушення зобов`язань по кредиту та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с.22). Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно положень ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Разом з тим, згідно з наданою випискою по розрахунку заборгованості за договором №26255018967122 від 05.11.2013року, укладеного між банком та відповідачем, за період з 30.07.2015 року по 10.12.2019 року жодних коштів на погашення кредиту не внесла та за період з 30.07.2015 року по 10.12.2019 року жодних коштів на погашення відсотків за користування кредитом не внесла. Скористався правом звернення до суду позивач лише 03 січня 2020 року. Представником відповідача - [PERSON] подано до суду відзив з проханням застосування строків позовної давності (а.с. 49-50), зі змісту якого вбачається, що відповідачем [PERSON] останню проплату за наданим кредитом було здійснено 29 липня 2015 року в розмірі 3560,11 грн. Крім того, представник відповідача вважає, що позивач штучно нарахував заборгованість по кредитному договору, оскільки позичальниця [PERSON] повністю повернула кредит, що підтверджується платежами, які були здійснені позичальницею після 28.01.2015 року, згідно виписки, виданої Банк Ренесанс Кредит, сума заборгованості станом на 28.01.2015 року становить 10617,93 грн., за період з 28.01.2015 року по 29.07.2015 року на погашення кредиту було сплачено 11080,11 грн., крім того розмір останнього платежу 3560,11 грн. був визначений безпосередньо банком як остаточний, на підтвердження чого суду надано копії підтверджуючих документів (а.с.51-65). Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Банк звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом 03.01.2020 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 серпня 2019 року, справа №2004/1979/12, у правовому висновку звернула увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, та у пунктах 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Клопотань зі сторони представника позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом не надходило. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати наслідки пропуску строку позовної давності звернення до суду в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості, розрахованої позивачем станом на 10.12.2019 року, та відмовити у позові. Обставини про які стверджує у відзиві відповідач підтверджено належними письмовими доказами, та не спростовано у судовому засіданні позивачем. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладене суд повністю відмовляє у задоволенні позову АТ "Перший український міжнародний банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №26255018967122 від 05.11.2013 року в загальному розмірі 51023,23 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1921,00 грн. (а.с.1) суд залишає за позивачем АТ "Перший український міжнародний банк".

Outcome: dismissed