Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS], укладений між ним та [PERSON] від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] та зареєстрований у Дніпродзержинському філіалі «Придніпровської товарної біржі» під номером 851 від 01.06.1999 року; визнати за ним право власності на квартиру за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.06.1999 року він, як покупець, та продавці, [PERSON] від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді квартири за адресою [ADDRESS]. Цей договір укладений у виконання біржового контракту, зареєстрованого на Придніпровській товарній біржі №851 від 01.06.1999року. Зазначена квартира належала продавцям [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.12.1993 р., видане відділом обліку та розподілення житлової площі міськвиконкому відповідно розпорядження від 27.12.1993 року № 3208, зареєстрованого в Дніпродзержинському БТІ в реєстровій книзі 115 під №20889. Згідно п.2 договору характеристика нерухомого майна наступна: трикімнатна квартира загальною площею 72,2 м кв., житловою площею 40,9 м кв., розташована на 8 поверсі 10 поверхового будинку. Кімнати площею 19,2 м кв., 11,9 м кв., 9,8 м кв., кухня 7,5 м кв., ванна 2,6 м кв., вбиральня 1,0 м кв., коридор 15,5 м кв., лоджія 4,7 м кв. Квартира була продана за 23 428,00 грн., які продавцем отримані від покупця після підписання дійсного договору. Між ним та продавцями як під час укладання договору, так і після його укладення не виникали ніякі непорозуміння чи претензії відносно укладеного договору купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS]. Після оформлення договору купівлі-продажу на товарній біржі «Придніпровська» право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] було зареєстроване за ним ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером № 851 від 02.07.1999 року, що підтверджується довідкою ОКП «Дніпродзержинське БТИ» від 15.02.2018 року №350. Згідно копії особового рахунку квартири за адресою [ADDRESS], він та його син [PERSON] зареєстровані в зазначеній квартирі. Загальна площа квартири - 72,2 м.кв., житлова площа квартири -40,9 м.кв., тобто не змінились з моменту купівлі ним житла. Згідно Висновку про ринкову вартість об'єкта нерухомості ПП виробничо-комерційної агрофірми «Солнцево» від 19.02.2018 року вартість жилої трикімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], станом на 19.02.2018 року склала 49 200,00 грн. Під час реєстрації договору купівлі-продажу на товарній біржі працівники Придніпровської товарної біржі запевнили, що згідно ст.15 Закону України від 10.12.11991р. «Про товарну біржу», договір зареєстрований в Дніпродзержинському філіалі „ Придніпровської товарної біржі" не потребує нотаріального посвідчення. Це твердження зафіксоване в самому договорі. Згідно довідки ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 15.02.2018 року № 350 відомості про реєстрацію його права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] перевірено на паперових носіях. На теперішній час у нього виникла необхідність у внесенні відомостей про реєстрацію права власності на зазначене майно в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради йому роз'яснили, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі «Придніпровська», не може бути зареєстрованим в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову (а.с.111). Відповідачка [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала (а.с.43, 71). Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином неодноразово шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України на підставі ч.11 ст. 128 ЦПК України (а.с.56, 76, 86, 95, 101). Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином неодноразово, про що свідчать судові повістки, які повернулись до суду із відміткою підприємства поштового зв'язку про невручення внаслідок закінчення терміну зберігання (а.с.65, 77, 80, 88), про причини неявки в судове засідання не повідомив, будь-яких письмових заяв, клопотань, відзивів або заперечень з боку відповідача [PERSON] до суду не надходило. З наведеного вбачається, що незважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення про надходження судової кореспонденції у вигляді судової повістки, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було. Відмову від отримання зазначеної поштової кореспонденції суд розцінює як належне повідомлення відповідача про день та час розгляду справи. Представник третьої особи Товарної біржі "Придніпровська" - у відкрите судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.103). Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації речових прав та нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради - у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.98). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову й ухвалює рішення про задоволення позову. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 01 червня 1999 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] у Дніпродзержинській філії «Придніпровської товарної біржі» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді квартири за адресою [ADDRESS] загальною площею 72,2 кв.м. житловою площею 40,9 кв.м. (а. с.10). Згідно відповіді Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», на адвокатський запит, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 1999 року, зареєстрованого на товарній біржі «Придніпровська» (а.с.11). Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], квартира складається з 3х кімнат житловою площею 40,9 кв.м., загальною площею 72,2 кв.м. (а.с.12-14). Згідно висновку про ринкову вартість об'єкта нерухомості, а саме - житлової трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], вартість квартири станом на 19 лютого 2018 року становить без урахування ПДВ 49200,00 грн. (а.с.15-20). V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно з Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вiд 01 липня 2004 року № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ч.2 ст.219 ЦК України, суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню перешкоджала обставина, яка не залежить від її волі. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Ст.392 ЦК України передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки покупецьв даному випадку повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив вартість придбаного майна, фактично володіє об'єктом нерухомості та утримує його з 01 червня 1999 року, угода купівлі-продажу в судовому порядку не визнавалась недійсною її сторонами, позивач, на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 ЗУ "Про власність", правомірно набув право власності на спірний об'єкт нерухомості і правомірно володіє ним до теперішнього часу. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним ніким не оспореного договору купівлі-продажу квартири в судовому порядку немає. Отже, судом встановлено, що сторонами виконані всі вимоги діючого законодавства на момент укладення угоди купівлі-продажу, волевиявлення учасників було вільне, відповідало внутрішній волі сторін, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, з 01 червня 1999 року позивач правомірно володіє придбаною ним квартирою та утримує її. Але зараз позивач не має можливості скористатися своїм правом власності на придбане нерухоме майно через законодавчі зміни з моменту укладення угоди до теперішнього часу, а тому є необхідність захисту права власності позивача шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним. Є підстави для задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved