Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

07.04.2014 р. позивач, як фізична особа, яка є членом Троїцького сільського споживчого товариства Павлоградської райспоживспілки, звернувся до суду з позовною заявою до Павлоградської районної спілки споживчих товариств про визнання недійсною частково та скасування постанови позачергової конференції Павлоградської районної спілки споживчих товариств від 15.05.2013 року в частині п. 6- припинити членство Павлоградської райспоживспілки у Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств та вийти зі складу Дніпропетровської обласної спілці споживчих товариств; п.п. 7, 7.1. - підписати заяву Правлінню Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств про припинення членства Павлоградеської райспоживспілки у Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств та вихід Павлоградської райспоживспілки зі складу Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств, п. 7.2. - надати Правлінню Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств заяву та рішення конференції Павлоградської райспоживспілки про припинення членства Павлоградської райспоживспілки у Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств та вихід Павлоградської райспоживспілки зі складу Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є членом Троїцького сільського споживчого товариства Павлоградської Райспоживспілки, Троїцьке ССТ є співзасновником Павлоградської районної спілки споживчих товариств, а Павлоградська районна спілка споживчих товариств є співзасновником Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств. 15.05.2013 року на позачерговій конференції Павлоградської районної спілки споживчих товариств було прийнято постанову, яка в оскаржуваній частині порушує корпоративні права позивача як члена Троїцького сільського споживчого товариства Павлоградської Райспоживспілки, оскільки при прийнятті рішення в частині припинення членства Павлоградської райспоживспілки у Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств та виходу зі складу Дніпропетровської обласної спілці споживчих товариств не вирішено питання визначення, виділення та одержання частки Павлоградської районної спілки споживчих товариств в майні Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств, що прямим чином зачіпає інтереси та майнові права позивача як пайовика споживчого товариства, яке є засновником реорганізованої юридичної особи. Позивач та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Лисенко Т.П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що Павлоградська районна спілка споживчих товариств відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживчу кооперацію» об'єднує Богданівське, Булахівське, Вербківське та Троїцьке сільські споживчі товариства, які є її членами і зобов'язані виконувати вимоги її Статуту. Не позивач, а Троїцьке сільське споживче товариство Павлоградської райоживспілки, членом якого є позивач, на добровільних засадах входить до складу Павлоградської районної спілки споживчих товариств, і як член райспоживспілки зобов'язане виконувати вимоги статуту райспоживспілки та рішення її органів управління. Вищим органом управління відповідача є конференція спілки споживчих товариств району, яка правомочна розглядати і вирішувати будь-які питання діяльності райспоживспілки. Скликання та проведення позачергової конференції Павлоградської райспоживспілки від 15 травня 2013 року було проведено у відповідності до законодавства України та локальних нормативних актів відповідача, рішення приймалися колегіально, делегатами від всіх споживчих товариств, які є її членами і які були на це уповноважені. Майнові права позивача оскаржуваним рішенням не порушено, конференція Павлоградської районної спілки споживчих товариств ніяких рішень відносно майна споживчих товариств не приймала, тому у позові просить відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, перевіривши їх на належність, допустимість, достовірність та достатність, суд приходить до наступних висновків. Позивач є членом Троїцького сільського споживчого товариства Павлоградської районної спілки споживчих товариств, та відповідно до відомості про пайові внески членів Троїцького ССТ станом на 15 травня 2013 року його внесок становить 36 грн. 70 коп. (а.с.8). 15.05.2013 на позачерговій конференції Павлоградської районної спілки споживчих товариств було прийнято оскаржувану постанову, якою було схвалено реформування системи споживчої кооперації Дніпропетровської області шляхом її реструктуризації у контексті реформування споживчої кооперації України, а саме шляхом створення представницького органу споживчої кооперації області - спілки споживчих товариств "Спілки споживчих товариств Дніпропетровської області"; схвалено реформування системи споживчої кооперації України шляхом її реструктуризації, а саме шляхом створення представницького органу споживчої кооперації України - спілки споживчих товариств "Всеукраїнської центральної спілки споживчих товариств"; Павлоградській райспоживспілці взяти участь у якості засновника у створенні представницького органу споживчої кооперації Дніпропетровської області - "Спілки споживчих товариств Дніпропетровської області"; Припинити членство Павлоградської райспоживспілки у Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств. (а.с.7). Троїцьке сільське споживче товариство Павлоградської районної спілки споживчих товариств є членом відповідача, що визнано сторонами. Також членами Павлоградської районної спілки споживчих товариств є Богданівське, Булахівське, Вербківське сільські споживчі товариства. 29.04.2013 р. були проведені загальні збори Троїцького сільського споживчого товариства, на яких було розглянуто, зокрема, питання реформування споживчої кооперації України та обрання делегатів на позачергову конференцію Павлоградської районної спілки споживчих товариств (а.с.14-21), та вирішено: - не схвалити реформування системи споживчої кооперації Дніпропетровської області шляхом реструктурізації у контексті реформування споживчої кооперації України, а саме шляхом створення представницького органу споживчої кооперації області - спілки споживчих товариств "Спілки споживчих товариств Дніпропетровської області"; - не схвалити реформування системи споживчої кооперації України шляхом її реструктурізації, а саме шляхом створення представницького органу споживчої кооперації України - спілки споживчих товариств "Всеукраїнської центральної спілки споживчих товариств"; - заборонити Павлоградській райспоживспілці брати участь у якості засновника у створенні представницького органу споживчої кооперації Дніпропетровської області - спілки споживчих товариств "Спілки споживчих товариств Дніпропетровської області"; - заборонити Павлоградській райспоживспілці припиняти членство в Дніпропетровській облспоживспілки; - заборонити правлінню Троїцького сільського споживчого товариства укладати договір делегування повноважень та виконання окремих функцій з Павлоградською райспоживспілкою, зі спілкою споживчих товариств Дніпропетровської області; - заборонити Троїцькому сільському споживчому товариству вступати до складу представницького органу споживчої кооперації області - "Спілки споживчих товариств Дніпропетровської області", а також до складу представницького органу споживчої кооперації України - спілки споживчих товариств "Всеукраїнська центральна спілка споживчих товариств". - заборонити вибраним делегатам на позачергову конференцію Павлоградської райспоживспілки приймати будь-які рішення, що суперечать даній постанові. Суд сприймає вказані рішення як такі, які стосуються виключно внутрішньостатутної діяльності Троїцького сільського споживчого товариства та безпосередньо не породжують правових наслідків для відповідача. Відповідно до п.2 статуту відповідача в редакції станом на 12.07.2010 р., Павлоградська районна спілка споживчих товариств об'єднує на добровільній основі Богданівське, Булахівське, Вербківське та Троїцьке сільські споживі товариства, які є її членами і зобов'язані виконувати вимоги її Статуту (а.с.60). Позивач не є членом (учасником) відповідача. Наявні у конкретної юридичної особи - Троїцького сільського споживчого товариства Павлоградської райспоживспілки права та обов'язки, зокрема за п.4 статуту відповідача, за яким «споживче товариство на добровільних засадах входить до складу Павлоградської районної спілки споживчих товариств, виконує зобов'язання членів спілки, визначених її статутом має право вільного виходу з неї. Взаємовідносини між споживчим товариством та Павлоградською районною спілкою споживчих товариств будуються на договірних засадах», не наділяє позивача такими правами та обов'язками щодо відповідача. Підпунктом «а» п.13 статуту відповідача встановлено, що член райспоживспілки зобов'язаний виконувати вимоги статуту райспоживспілки, укладених угод, виконувати рішення її конференцій, Ради, правління (а.с.62). Відповідно до п. 16 статуту відповідача вищим органом управління райспоживспілки є конференція спілки споживчих товариств району, яка правомочна розглядати і вирішувати будь-які питання діяльності райспоживспілки (а.с.63). Згідно п.18 статуту відповідача позачергові конференції райспоживспілки можуть бути скликані в тому числі і Радою райспоживспілки за власною ініціативою. Делегати на конференцію райспоживспілки обираються з числа членів споживчих товариств загальними зборами членів споживчих товариств, що входять до спілки, за нормою представництва, яка встановлюється Радою райспоживспілки. Порядок і строк обрання делегатів, норма представництва їх на позачергову конференцію установлюється Радою райспоживспілки (а.с.64). Згідно протоколу (позачергової) конференції Павлоградської райспоживспілки від 15 травня 2013 року на конференції були присутні 20 делегатів з 21 обраного (а.с.22). Відповідно до п.20 статуту відповідача конференція райспоживспілки правомочна вирішувати питання за наявності не менше 2/3 делегатів. Тому конференція відповідача від 15 травня 2013 року мала право вирішувати питання віднесені до її компетенції в тому числі і питання за п. 6- припинити членство Павлоградської райспоживспілки у Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств та вийти зі складу Дніпропетровської обласної спілці споживчих товариств; п.п. 7, 7.1. - підписати заяву Правлінню Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств про припинення членства Павлоградеської райспоживспілки у Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств та вихід Павлоградської райспоживспілки зі складу Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств, п. 7.2. - надати Правлінню Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств заяву та рішення конференції Павлоградської райспоживспілки про припинення членства Павлоградської райспоживспілки у Дніпропетровській обласній спілці споживчих товариств та вихід Павлоградської райспоживспілки зі складу Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств. Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Посилання позивача на те, що відповідач був зобов'язаний приймати рішення про припинення свого членства в обласній спілці одночасно із вирішення питання виділення та одержання своєї частки в майні Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств, тому що остання є господарюючим суб'єктом не має правових та пов'язаних із ними причинно-наслідкових зв'язків. За таких обставин, коли порядок скликання та проведення позачергової конференції Павлоградської районної спілки споживчих товариств від 15.05.2013 року був дотриманий, рішення на конференції приймалося правомочним складом учасників, а позивач не довів, які саме його особисті майнові права були порушені відповідачем та як оскаржувана постанова позачергової конференції Павлоградської районної спілки споживчих товариств від 15.05.2013 року впливає на суб'єктивні права безпосередньо позивача в даній справі, підстав для задоволення позову у суду немає. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частиною 2 зазначеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, за конституційними положеннями (ст.55 Констицуції України) кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, у тому числі здійснюючи поновлення порушеного чи оспореного права самостійно (самозахист). Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнало протиправного впливу з боку праворушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. В абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати у рішенні, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Таким чином, аналіз змісту положень ЦПК, ЦК та постанови Пленуму Верховного Суду України дає підстави для висновку, що право на судовий захист пов'язане виключно з порушенням суб'єктивного права позивача. Отже, суд може захистити лише порушене право позивача. При цьому варто враховувати, що обставину дійсного (реального) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач. Порушення прав позивача має існувати на момент розгляду спору в суді. В судовому засіданні для задоволення позову позивач повинен довести: наявність обставин, з якими закон пов'язує настання певних правових наслідків для позивача (тобто доведення заявленої підстави позову) та факт порушення його суб'єктивного права відповідачем. Недоведеність цих фактів є підставою для відмови в позові за недоведеністю (необґрунтованістю) позовних вимог. Враховуючи, що позивач повинен мати конкретний матеріально-правовий інтерес в спорі (тобто бути заінтересованим в реалізації свого суб'єктивного права, про захист якого він просить суд), метою пред'явлення позовних вимог до відповідача може бути лише задоволення цього інтересу, а саме: відновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача. Таким чином, у даному випадку мета звернення до суду не відповідає тим умовам, з якими ст.ст. 1, 3 ЦПК України пов'язують надання судового захисту. Відсутність у позивача суб'єктивного права, про захист якого ним подано позов, коли позовні вимоги спрямовані на захист неіснуючого суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу є підставою відмовити в позові повністю.

Outcome: dismissed