Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]. У позовній заяві зазначено, що позивачі зареєстровані та проживають будинку [ADDRESS]. Відповідач по справі - [PERSON] в будинку не проживає понад сім років, проте залишається бути зареєстрованим. [PERSON] не підтримує з ними жодних стосунків, не веде спільного господарства. Добровільно знятися з реєстрації не бажає. Його реєстрація в житловому будинку носить формальний характер та спричиняє для позивачів зайві витрати при оплаті за комунальні послуги, є перешкодою для оформлення субсидії. Просили позов задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Позивачі, представник позивача у судове засідання, призначене на 10 серпня 2017 року не прибули, направили на адресу суду письмові клопотання про слухання справи у їх відсутності. Позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, чакс та місце слухання справи був повідомлий належним чином та у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належало до категорії "колгоспних дворів". Станом на 01.07.1990 року в домоволодінні проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], який помер. [PERSON] згідно рішення Черченської сільської ради від 29.12.1993 року передані у власність земельні ділянки площею 0,09 га - для обслуговування житлового будинку, 0,48 га для ведення підсобного господарства, що підтверджується довідкою №164/02-24, виданою 07 червня 2017 року виконавчим комітетом Потіцької сільської ради. Як вбачається з довідки №126, виданої 19 квітня 2017 року виконавчим комітетом Потіцької сільської ради, в склад сім'ї [PERSON] входять дружина [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON], онук [PERSON], син [PERSON], який зареєстрований, але не проживає за місцем реєстрації. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] від 19 квітня 2017 року згідно даних погосподарської книги №2 в житловому будинку зареєстрований [PERSON], який в домоволодінні не проживає. [PERSON] не проживає за місцем реєстрації 7(сім) років, місце його проживання невідоме, що підтверджується довідкою №126/02-24, виданою 27 квітня 2017 року виконавчим комітетом Потіцької сільської ради. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ст.121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. При цьому розміри часток колишніх членів колгоспного двору в спільному майні визначалися відповідно до чинної на той час ст.123 ЦК УРСР - при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Відповідно до роз'яснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба) ;б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділення при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. За ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Суду не представлено доказів, що підтверджують право власності відповідача на частку в домоволодінні, чи право відповідача на збереження права на житло при його відсутності за місцем проживання понад рік. Відсутності по місцю реєстрації [PERSON] року народження понад рік, тобто понад строк, встановлений ст.405 ЦК України, без поважних причин в судовому засіданні підтвердився, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, визнати [PERSON], [INFO], який зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] Рогатинського району Івано-Франківської області.

Outcome: approved