Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виселення мешканців із житлового будинку, третя особа служба у справах дітей Богородчанської РДА, мотивуючи його тим, що 08 вересня 2004 року між Банком «Фінанси та Кредит» і [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №508 pv-04, зі змінами і доповненнями у додаткових угодах до нього, на підставі якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 25 000 доларів США з оплатою 17,5 % річних та строком дії до 19.09.2018 року. 10 вересня 2004 року між банком та [PERSON] з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64,7 кв.м., що розташована по [ADDRESS]. Свої зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконує, сума її боргу в еквіваленті до національної валюти становить 2 668 553, 73 грн. Просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором в сумі 2 668 553, 73 грн., у тому числі шляхом звернення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64,7 кв.м., що розташована по [ADDRESS], яка належить на праві власності іпотекодавцю [PERSON]. Способом реалізації предмету іпотеки визначити - проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Примусово виселити мешканців [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], жителів [ADDRESS] В поданій заяві представник позивача просить справу слухати в його відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить оголошення в пресі, причину своєї неявки не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи служби у справах дітей Богородчанської РДА в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що 08 вересня 2004 року між Банком «Фінанси та Кредит» і [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №508 pv-04 на підставі якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 10 000 доларів США з оплатою 16 % річних, строком дії до 08 вересня 2006 року. 30.08.2006 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №1, якою продовжено дію договору до 08.09.2007 року. 19 вересня 2008 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №2, якою продовжено дію договору до 19.09.2018 року, пункт 2.1 договору викладено в наступній редакції: "Банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 25 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 17,5% річних". Інші умови договору залишаються без змін. 10 вересня 2004 року для забезпечення виконання кредитних зобов'язань, [PERSON] та Банк «Фінанси та Кредит» уклали договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку передано: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м., що розташована по [ADDRESS], яка належить на праві власності іпотекодавцю [PERSON]. 19.09.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов"язань позичальником [PERSON], що випливає з договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №508 pv-04 від 08 вересня 2004 року з повернення кредиту в сумі 25000 доларів США у термін до 19 вересня 2018 року, зі сплатою 17,5 % річних. Сторони визначили, що вартість майна складає 275645 грн. Квартира, що є предметом іпотеки, придбана іпотекодавцем не за рахунок коштів, які отримані [PERSON] за кредитним договором. Із матеріалів справи вбачається, що на даний час в цьому будинку, проживають [PERSON], [PERSON] та дитина [PERSON], [INFO]. У зв'язку з невиконанням зобов'язань [PERSON] за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №508 pv-04 від 08 вересня 2004 року, утворилась заборгованість в еквіваленті до національної валюти в розмірі 2 668 553, 73 грн. , яка складається з наступного: сума строкової заборгованості по основному боргу (тілу) кредиту - 12764,39 доларів США в еквіваленті до національної валюти становить 277 864, 18 грн, сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 10 863,13 доларів США, в еквіваленті до національної валюти, 236 476,22 грн, сума строковї заборгованості за відсотками -264,17 доларів США, в еквіваленті до національної валюти 5 750,64 грн, сума простроченої заборгованості за відсотками -18 853,63 доларів США, в еквіваленті до національної валюти 410 419,02 грн, пеня -1738 043,67 грн. Згідно п.17.8.1 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі, коли в момент настання термінів виконання якого - небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Такі умови договору відповідають вимогам ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог цього Закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягає задоволенню. Однак 07 червня 2014 року набрав чинності Закон №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно з п.1 ст.1 цього закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання позичальника та загальна площа не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Відповідачка [PERSON] отримала кредит в іноземній валюті, загальна площа переданого майна в іпотеку не перевищує 140 кв.м., в даному випадку предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира загальною площею 64,7 кв. м, яка використовується відповідачами як місце постійного проживання. Тому на час дії Закону №1304-VII виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід відстрочити. Позовні вимоги щодо виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки, задоволенню не підлягають на таких підставах. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки зазначене в ст. 12 Закону України «Про іпотеку» та ст.590 ЦК. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Так, згідно із ч.ч.1;2 ст. 39 цього закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення є ст. 109 ЖК Української РСР, у ч.1 якої передбачені підстави виселення. Частина 3 ст.109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян. За змістом ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК Української РСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК Української РСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, ч.2 ст.109 ЖК Української РСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Оскільки квартира придбана [PERSON] не за рахунок кредиту банку, то вона та члени сім'ї не підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" визначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Статтею 11 Закону України "Про іпотеку" визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Відповідачка [PERSON] у даній справі є майновим поручителем, а тому вона несе відповідальність перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У зв»язку з невиконанням позичальником та його майновим поручителем зобов"язань передбачених кредитним договором та договором іпотеки, банк набув право задовольнити свої вимоги шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи вимоги Закону України №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід відстрочити. На підставі ст.ст. 11, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 589, 590 ЦК України, ст.109 ЖК Української РСР, Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" ,

Outcome: partial