Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , [PERSON] ,звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] визнання права власності на спадщину за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка є матір"ю позивача та відповідача, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01 листопада 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Будинок належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 29 липня 1991 року виконавчим комітетом Охоченської сільської Ради народних депутатів Нововодолазького району на колгоспний двір, реєстровий номер 2-187. Позивач є спадкоємцем першої черги й прийняв спадщину. Спадкоємцем є також відповідач, однак він відмовився від прийняття спадщини. Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, бо житловий будинок належить колгоспному двору. Просив задовольнити позовні вимоги, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , загальною прощею 77,1 кв. м., житловою прощею 63,6 кв. м., допоміжною площею 13,5 кв. м., з надвірними будівлями, а саме: житловий будинок - літера «А-1»; прибудова - літера «а»; тамбур - літера «а1»; літня кухня - літера «Б»; веранда - літера «б»; сарай - літера «В»; сарай - літера «Г»; сарай - літера «г»; гараж - літера «г1»; погріб - літера «Д»; вбиральня - літера «Е», сарай - літера «П»; гараж - літера «Р»; сарай - літера «С»; літній душ - літера «е»; навіс - літера «в»; погріб - літера «М»; ворота з хвірткою - літера «N»; огорожа - літера «N1»; колодязь - літера «К». Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 серпня 2019 року витребувано від приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Крючкової Л. А., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а. с. 47-48). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 січня 2020 року залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадщину в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] (а. с. 136 - 137). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились. Через канцелярію суду представник [PERSON] надав заяву, відповідно до якої просив провести судові засідання без його участі та без участі позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання, відповідно до якого позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд провести весь розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з?явилася, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд провести розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. [INFO] померла [PERSON] , про що 01 листопада 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було зроблено відповідний актовий запис № 15582 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13, 42). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданого 29 липня 1991 року виконавчим комітетом Охоченської сільської Ради народних депутатів, житловий будинок (домоволодіння) з належними йому будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Нововодолазької районної Ради народних депутатів № 478 від 17 липня 1991 року. Домоволодіння зареєстровано в БТІ, реєстровий № 2 - 187 (а. с. 9). Згідно з довідкою Комунального підприємства «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» № 392 від 13 червня 2018 року про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування - для подання приватному нотаріусу [PERSON] з метою оформлення спадкових справ на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого, станом на 31.12.2012 року, є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.06.1991 року Охоченською сільською радою, загальна площа об`єкта - 77,1 кв. м, житлова площа - 63,6 кв. м. Об`єкт складається з: житлового будинку - літера «А-1»; прибудови - літера «а»; тамбуру - літера «а1»; літньої кухні - літера «Б»; веранди - літера «б»; сараю - літера «В»; сараю - літера «Г»; сараю - літера «г»; гаражу - літера «г1»; погребу - літера «Д»; вбиральні - літера «Е», сараю - літера «П»; гаражу - літера «Р»; сараю - літера «С»; літнього душу - літера «е»; навісу - літера «в»; погребу - літера «М»; воріт з хвірткою - літера «N»; огорожі - літера «N1», колодязю - літера «К». Інвентаризаційна вартість - 216152 грн. Самочинне будівництво, реконструкція, добудова, перепланування - не велося. Дата проведення технічної інвентаризації - 07 червня 2018 року (а. с. 115). Комунальним підприємством «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» 07 червня 2018 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , в якому наявна наступна інформація. Інвентаризаційна справа № 228. Будинок складається з: житлового будинку - літера «А-1»; прибудови - літера «а»; тамбуру - літера «а1»; літньої кухні - літера «Б»; веранди - літера «б»; сараю - літера «В»; сараю - літера «Г»; сараю - літера «г»; гаражу - літера «г1»; погребу - літера «Д»; вбиральні - літера «Е», сараю - літера «П»; гаражу - літера «Р»; сараю - літера «С»; літнього душу - літера «е»; навісу - літера «в»; погребу - літера «М»; воріт з хвірткою - літера «N»; огорожі - літера «N1», колодязю - літера «К» (а. с. 15 - 18). З виписок погосподарської книги Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області № 5 на 1991-1995, 2016- 2020 роки власником колгоспного двору за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] . Рік побудови 1975 (а. с. 121 - 122, 129). За життя спадкодавець залишила заповіт, посвідчений 18.10.2013 року головою Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Татарчук О. В., зареєстрований в реєстрі за № 97, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на випадок своє смерті заповіла належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 753988 земельну ділянку площею 6,7623 гектарів, яка розташована на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, кадастровий номер 6324283500:03:002:0077, [PERSON] , [INFO] ; а також, належні їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 642816 земельні ділянки площею 4,3408 та 3,8785 гектарів, які розташовані на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області кадастровий номер 6324283500:03:001:0063 та 6324283500:03:001:0064 [PERSON] , [INFO] (а. с. 68). Отже, спадкоємцями за заповітом [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємцями за законом [PERSON] є її діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказане встановлено судом з такого. [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану 20 жовтня 1967 року Охоченським сільським ЗАГС Нововодолазького району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 35 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В свідоцтві про народження батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів записів актів громадянського стану 24 червня 1969 року Охоченським сільським ЗАГС Нововодолазького району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 14 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В свідоцтві про народження батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану 27 липня 1965 року Охоченським сільським ЗАГС Нововодолазького району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 19 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . В свідоцтві про народження батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 80). 12 вересня 1987 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі записів реєстрації актів про укладення шлюбу Охоченським сільським ЗАГС Нововодолазького району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 17 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а. с. 81). Інші спадкоємці, передбачені за законом або заповітом відсутні. Постановою від 03 липня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Нововодолазького районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Харківській області Крючкова Л. А. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок [ADDRESS] , мотивуючи тим, що будинок належить до типу колгоспного двору, голова якого є [PERSON] . Колгоспний двір не є суб`єктом цивільних відносин, а тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину (а. с. 20). Таким чином, судом встановлено, що виник спір щодо визнання права власності на спадщину за законом і позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Під час розгляду справи судом було досліджено належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 50/2018, заведеної після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Харківській області Крючковою Л. А., що містить зокрема: заяву сина померлої [PERSON] , від 05 квітня 2018 року, про прийняття спадщини за законом та заповітом; заяву сина померлої [PERSON] , від 05 квітня 2018 року, про прийняття спадщини за заповітом; заяву сина померлої [PERSON] , від 05 квітня 2018 року, про відмову від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] ; заяву доньки померлої [PERSON] , від 05 квітня 2018 року, про відмову від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] ; довідку виконавчого комітету Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 23.03.2018 року № 168, відповідно до якої [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по день своєї смерті та на момент смерті була зареєстрована одна; Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51493253 та № 51493259 від 05.04.2018 року про відсутність спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину де спадкодавцем є [PERSON] ; Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі спадкової справи після померлої [PERSON] № 51493445 від 05.04.2018 року; Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 51493454 та № 51493467 від 05.04.2018 року про наявність заповіту [PERSON] , посвідченого 18.10.2013 року Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області; копію заповіту, посвідченого 18 жовтня 2013 року головою Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Татарчук О. В., зареєстровано в реєстрі за № 97, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на випадок своє смерті заповіла належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 753988 земельну ділянку площею 6,7623 гектарів, яка розташована на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, кадастровий номер 6324283500:03:002:0077, [PERSON] , [INFO] ; а також, належні їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 642816 земельні ділянки площею 4,3408 та 3,8785 гектарів, які розташовані на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області кадастровий номер 6324283500:03:001:0063 та 6324283500:03:001:0064 [PERSON] , [INFO] ; заяву [PERSON] від 18 травня 2018 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом; заяву [PERSON] від 18 травня 2018 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом; копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 642816; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6305948502018 від 04.05.2018; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6305948612018 від 04.05.2018; копію Державного акту на землю серії Р2 № 753988; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6305948082018 від 04.05.2018; Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 55744165 від 18.05.2018; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 124460751, № 124460647 № 124461463 від 18.05.2018; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта № 124461946 від 18.05.2018; свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 617, № 619, № 621 від 18.05.2018; Витяги про реєстрацію у спадковому реєстрі № 51975205, № 51975211, № 51975223 від 18.05.2018; заяву [PERSON] від 05 квітня 2018 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями; свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння); довідку Комунального підприємства «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» № 392 від 13 червня 2018 року про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування - для подання приватному нотаріусу [PERSON] з метою оформлення спадкових справ на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2018 (а. с. 51 - 116). Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, вказана заява відкликана не була ( ч. 5 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач, виконавши всі вимоги законодавства з приводу прийняття спадщини, звернувся до нотаріуса с заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , на що одержав відмову. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4. 18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права власності на спадщину за законом, бо нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, з посиланням на те, що будинок [ADDRESS] , належить до колгоспного двору, а тому не є суб`єктом цивільних відносин. Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Судом встановлено, що спірний будинок відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого була [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 29 липня 1991 року, виданим виконавчим комітетом Охоченської сільської Ради народних депутатів. З матеріалів справи вбачається, що рік побудови спірного майна є 1975. Як передбачено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Отже, при вирішенні спору слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. Статтею 100 ЦК УРСР 1963 року, визначено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, що передбачено п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. Тобто, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документа. Судом встановлено, що право власності на спірний будинок було зареєстровано в БТІ, що вбачається з технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого Комунальним підприємством «Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро» 07 червня 2018 року де наявний номер інвентаризаційної справи 228. Тобто, [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя була власником будинку [ADDRESS] , відтак, спірний будинок ввійшов до спадкового майна, яке залишилось після її смерті. Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а саме визнання за позивачем права власності на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved