Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.12.2013 року звернувся до суду з позовом до Красноперекопської міської ради АР Крим про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами та будівлями, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на вищевказаний будинок який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.1963 року, посвідченого державним нотаріусом Державної нотаріальної контори м. Джанкой, який зареєстрований за реєстром за № 931. Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття вказаної спадщини. Спадкова справа за № 161-08м відкрита Красноперекопської районною державною нотаріальною конторою 21.05.2008 року. Позивач вказує, що спадковий будинок не може оформити належним чином, оскільки нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок, в зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу від 15.02.1963 року не був зареєстрований в БТІ, батько не мав свідоцтва про право власності на будинок. У зв'язку з такими обставинами, позивач був змушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] підтримали заявлені вимоги позову та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, рішення залишає на розсуд суду.( а.с.39-40) Третя особа [PERSON] на спадкове майно не претендує, з вимогами позову згодний, просить справу розглянути в його відсутність. (а.с. 44) Суд, вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність представника відповідача, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 158 ч.2, 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 6, 8). Згідно договору купівлі-продажу від 15.02.1963 року, посвідченого державним нотаріусом Державної нотаріальної контори м. Джанкой, який зареєстрований за реєстром за № 931, [PERSON] за життя придбав недобудований житловий будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11), в якому було зазначено, що договір повинний бути зареєстрований у Джанкойському бюро техінвентарізації. Згідно акту про закінчення будівництва і вводу до експлуатації індивідуального домоволодіння від 03.12.1990 року, житловий будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] був прийнятий комісією (а.с. 12). Згідно виписки із рішення №201 від 22.11.1991 року про питання індивідуального будівництва Виконавчого комітету міської ради народних депутатів, було ухвалено рішення щодо затвердження акту від 02.12.1990 року про закінчення будівництва та вводу його до експлуатації індивідуального домоволодіння [PERSON] що складалося із 2-х кімнат, жилою площею 21,5 кв.м. загальної площею 33,3 кв.м. [ADDRESS] (а.с.13). За заповітом від 22.05.1997 року, який був посвідчений державним нотаріусом Красноперекопської державної районної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № І-І-І068, [PERSON], на випадок своєї смерті заповів йому належний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] позивачу по справі - [PERSON] (а.с.9) . За повідомленням КРП "Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Красноперекопськ" житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] не зареєстрований (а.с.24). Згідно технічного паспорту, виданого на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] виготовленого станом на 16.08.2008 року, домоволодіння складається з: житлового будинку - літера "Аа" загальною площею 40,8 кв.м. і жилої 21,5 кв.м.; літньої кухні - літера "Б"; прибудов літера «б» і «б1» сараїв - літери "В", "Г" «Е»; вбиральні - літера "Ж"; сараїв літери «К» «Л» «М» «Н» та № 1-8 огорожі та І мощення (а.с.21-23). Згідно записів у погосподарській книзі, власником домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.16-20). Постановою державного нотаріуса Красноперекопської районної державної нотаріальної контори АР Крим Онопрієнко Н.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], якій належав померлому [INFO] [PERSON], оскільки зазначений договір купівлі-продажу не може бути прийнятий нотаріусом в якості правовстановчого документу, оскільки сторонами договору не додержано вимог ст. 227 ЦК (1963р.) чинного на час укладання договору, і ст. 331 ЦК України в частині його державної реєстрації (а.с.26). Тобто на даний час, позивач не може оформити на себе право власності на спадкове майно (житловий будинок) в порядку спадкування, і відповідно розпоряджатися цим будинком, в наслідок того, що правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.02.1963 року не відповідає вимогам закону. Згідно норми ст. 328 ЦК України, підставами набуття права власності є набуття права власності із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке відповідно до ст. 1217 ЦК України може здійснюватися за заповітом або за законом. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, та заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Обов'язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена також пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року. В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Також, згідно п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.15 цього Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З положень пункту 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 19.01.1976 року N 1/5 (чинна на час виникнення спірних відносин), вбачається, що запис в погосподарській книзі є належним підтвердженням приналежності жилого будинку (частини будинку) в сільському населеному пункті певній особі. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення запису у погосподарську книгу, [PERSON] своє право власності в БТІ не зареєстрував (не оформив). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Оскільки правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу не зареєстрований у встановленому законом порядку, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом в нотаріальній конторі. За таких обставин звернення його до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно відповідає вимогам закону. Право на спадщину після померлого ніким з фізичних (юридичних) осіб не оспорюється. Наявність інших спадкоємців, крім позивача, який заявляє право на спадщину, не встановлено. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги. Підстав неправомірності набуття права власності на майно судом не встановлено. Також, судом не встановлено підстав для усунення позивача від права на спадкування, або осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні. (копія спадкової справи - а.с. 48-56) Розглядаючи позов в межах заявлених вимог, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судові витрати в сумі - 441,37 грн., суд вважає за необхідне віднести за рахунок позивача, оскільки вимоги про їх відшкодування ні у позовній заяві, ні у судовому засіданні не заявлялися, таким чином суд вважає, що ці витрати позивач прийняв на себе.

Outcome: approved