Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

15.03.2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи: Полтавська міська рада, Перша Полтавська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна у місті Полтаві рада, [PERSON] , Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області, Управління з питань містобудування та архітектури, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, про визначення часток у спільній сумісній власності та права власності на спадкове майно за законом. Вказувала, що оскільки їй, як спадкоємеці, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті чоловіка [PERSON] і вона не позбавлена права звернутися з позовними вимогами про визнання права власності в тому числі, на об`єкти самочинного будівництва, про що зазначено у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року, вона звернулася за захистом свого права Прохала суд визнати об`єкти самочинного будівництва (надвірні будови) за адресою: [ADDRESS] , а саме: магазин А2-1, Прибудова а7, Тамбур а6, Сарай Ж2 спільною сумісною власністю подружжя: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , виділивши частки кожного в розмірі по Ѕ (одній другій). Визнати за нею, право власності на Ѕ (одну другу) частину об`єктів самочинного будівництва (надвірні будови) за адресою: [ADDRESS] , а саме: магазин А2-1, Прибудова а7, Тамбур а6, Сарай Ж2. Визнати за нею, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , право власності на Ѕ (одну другу) частину однієї другої частини, тобто на ј (одну четверту) частину об`єктів самочинного будівництва (надвірні будови) за адресою: [ADDRESS] , а саме: магазин А2-1, Прибудова а7, Тамбур а6, Сарай Ж2, а всього ѕ частини об`єктів самочинного будівництва (надвірні будови) за адресою: [ADDRESS] , а саме: магазин А2-1, Прибудова а7, Тамбур а6, Сарай Ж2. та право власності на Ѕ (одну другу) частину 7/10 (семи десятих) частин, тобто на 7/20 (сім двадцятих) частин жилого будинку з відповідними надвірними побудовами по [ADDRESS] , що складається з: житловий будинок А-1, магазин А1-1, Літня кухня Г, Сарай г, Вбиральня Д, Гараж Е, Гараж Ж, Сарай З, Навіс З1, Вбиральня Н, Навіс О, Навіс Ж3, Навіс г2, Літній душ Н1, Погріб а3, Погріб а4, Огорожа №2, Огорожа №4, Ворота огорожі №5, Ворота огорожі №6, Огорожа №7. та право власності на Ѕ частини слідуючих транспортних засобів: DAFWOO Lanos [NUMBER] ЗНГ, 1998 р.в., Причіп КРАЗ 8138,1993 р.в. Надалі позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, прохала суд визнати об`єкти самочинного будівництва (надвірні будови) за адресою: [ADDRESS] , а саме: магазин А2-1, Прибудова а7, Тамбур а6, Сарай Ж2 спільною сумісною власністю подружжя: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , виділивши частки кожного в розмірі по Ѕ (одній другій). Визнати за нею, в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] [PERSON] право власності Ѕ частки померлого в об`єкті самочинного будівництва (надвірні будови) за адресою: [ADDRESS] , а саме: магазин А2-1, Прибудова а7, Тамбур а6, Сарай Ж2. Визнати за нею, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , право власності на Ѕ (одну другу) частину 7/10 (семи десятих) частин, тобто на 7/20 (сім двадцятих) частин жилого будинку з відповідними надвірними побудовами по [ADDRESS] , що складається з: житловий будинок А-1, магазин А1-1, Літня кухня Г, Сарай г, Вбиральня Д, Гараж Е, Гараж Ж, Сарай З, Навіс З1, Вбиральня Н, Навіс О, Навіс Ж3, Навіс г2, Літній душ Н1, Погріб а3, Погріб а4, Огорожа №2, Огорожа №4, Ворота огорожі №5, Ворота огорожі №6, Огорожа №7 та право власності на Ѕ частини слідуючих транспортних засобів: DAFWOO Lanos [NUMBER] ЗНГ, 1998 р.в., Причіп КРАЗ 8138,1993 р.в.». Розподілити судові витрати за проведення будівельно-технічної експертизи та сплату судового збору, відповідно до норм чинного законодавства. Ухвалою суду від 15.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27.03.2019 року. 23.05.20019 року відповідачем по справі [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] , треті особи: Перша Полтавська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна у місті Полтаві рада, виконавчий комітет Полтавської міської ради, [PERSON] , про визначення часток у спадковому майні, визнання права власності в порядку спадкування. У своєму позові відповідач вказував, що з тексту первісного позову вбачається, і вказане відповідає дійсності, що предметом спору є спадкове майно, яке залишилося після померлого [INFO] [PERSON] [INFO] , яке належало йому на праві особистої власності, а саме: 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд за адресою [ADDRESS] та транспортні засоби, а саме причіп та автомобіль. Оскільки за життя [PERSON] не розпорядився належним йому майном, то я, як його син, а позивач по первісному позову, як дружина, маємо право на спадкування майна померлого за законом. Одночасно відповідач зазначав,що позивач по первісному позову вважає, що за час перебування у шлюбі з [PERSON] за їх спільні кошти за вищевказаною адресою були добудовані ще кілька споруд, зокрема: магазин літ. А2-1 (2006 рік за її версією), прибудова а7 (2014 рік за її версією), тамбур а6 (2014 рік за версією позивача по первісному позові), сарай Ж2 (2008 рік з її слів), які не були введені в експлуатацію та у розумінні вимог ст. 376 ЦК України являються самочинним будівництвом. Зазначав, що прибудова магазину літ. А2-1 проведена без будь - якого проекту, безпосередньо до стіни житлового будинку літ.»А-1» та вже на даний час руйнує цю стіну, з висновком експерта долученим до матеріалів справи не згоден. Ураховуючи викладене прохав суд визнати за ним в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину 7/10 частин, тобто на 7/20 частин житлового будинку літ. «А-1 « жилою площею 65,10 м2 з відповідною частиною надвірних будівель - погрібу «а 3, а4»; вбиралень «Б»,»Д»; сараю «В»; літньої кухні «Г»; гаражів «Е», «Ж»; прибудови сараю «г1»;огорожі № 1,2; водогону дворового №3; прибудови магазину «А-1-1». Визнати за ним в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину транспортних засобів : причіпу КРАЗ 8138, 1993 року випуску; автомобіль DAFWOO Lanos TF69Y ЗНГ, 1998 року випуску. В задоволенні інших позовних вимог [PERSON] відмовити. Ухвалою суду від 05.08.2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Перша Полтавська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна у місті Полтаві рада, виконавчий комітет Полтавської міської ради, [PERSON] , про визначення часток у спадковому майні, визнання права власності в порядку спадкування - прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Полтавська міська рада, Перша Полтавська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна у місті Полтаві рада, [PERSON] , Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області, Управління з питань містобудування та архітектури, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, про визначення часток у спільній сумісній власності та права власності на спадкове майно за законом. Ухвалою суду від 26.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 13.10.2020року. У судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач, представник відповідача зустрічний позов підтримали проти задоволення первісного заперечували в частині вимог щодо визнання права власності на самочинне будівництво (магазин та надвірні будови) не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, прохав відмовити з підстав викладених у відзиві. Третя особа: Перша Полтавська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказували, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Третя особа: Управління з питань містобудування та архітектури в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказували, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Третя особа: Полтавська міська рада в судове засідання не з`явилися, надали до суду пояснення 27.05.2019 року в яких вказували, що оскільки спірне нерухоме майно здійснено самочинно, без отримання відповідних дозволів та здійснення будівництва, земельна ділянка у встановленому законом порядку не надавалася під самочинно збудовані позивачем об`єкти нерухомого майна, а також відсутні докази порушення прав позивача відповідачем у справі, вважали, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Треті особа: [PERSON] , Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру Шевченківська районна у місті Полтаві рада, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд під час судового розгляду справи здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер мій чоловік [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24.11.2017 року), з яким ми перебували у шлюбі з 20.07.2006 року ( свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 20.07.2006 року). [PERSON] був власником 7/10 частини житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , власником іншої частини, а саме, 3/10 частини будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.12.2012 року серії [NUMBER] ). Згідно матеріалів Полтавського БТІ «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012 р. в реєстровій книзі № 61 за реєстровим № 71 зареєстровано право власності за гр. [PERSON] на 7/10 частки житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями (магазин) та господарськими будівлями і спорудами. Вказану нерухомість [PERSON] отримав від своєї першої дружини [PERSON] у дар у 2000 році, про що наявний дублікат договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, Полтавської області, Кас`яненко Л.В. 29 грудня 2000 року за реєстровим № 3664, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, Полтавської області, Кас`яненко Л.В. 06.08.2018 року за реєстровим № 1119, відповідно до якого, обдарований гр. [PERSON] прийняв у дар сім десятих частин жилого будинку з відповідними надвірними побудовами, що знаходяться в [ADDRESS] , номер дев`ять, розташований на земельній ділянці держфонду площею 600,00 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташований - один одноповерховий будинок з шлакоблоку жилою площею 65,10 кв.м., зазначений під літер «А-1», надвірні побудови та споруди: « а3, а4»- погріб,«Б», «Д» - вбиральня,«В»- сарай, «Г»-літня кухня,«Е», «Ж»- гараж,«г1»-сарай прибудова,№1,2-огорожа,№3-водогін дворовий, «А-1-1»- прибудова магазин. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 03.04.1956 року, відділом комунального господарства виконавчого комітету міської ради депутатів трудящих м. Полтави, згідно рішення виконавчого комітету Октябрської районної Ради депутатів трудящих № 51 від 7/ІІ- 1956 року про виділ земельної ділянки, виділено в безстрокове користування земельну ділянку по [ADDRESS] , загальною площею 600 кв.м. Згідно зазначеного договору забудовник зобов`язався побудувати одноповерховий цегляний будинок, сарай, огородити усадьбу забором, пофарбувати ворота та інше. Окрім зазначеного нерухомого майна, відповідно до інформації з ЄДР МВС, наданої РСЦ МВС в Полтавській області на адвокатський запит адвоката Павлюченка О.О., у власності [PERSON] наявні транспортні засоби: Причіп КРАЗ 8138,1993 р.в., DAFWOO Lanos [NUMBER] ЗНГ, 1998 р.в., але будь-які правовстановлюючі документи на вказані транспортні засоби у мене відсутні. Після смерті чоловіка [PERSON] , 28.04.2018 року позивач звернулася до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ Першої Полтавської державної нотаріальної контори за порядковим № 390. Державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. було заведено спадкову справу за № 443/2017, на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, від 27.12.2017 № 1152. Останній, є сином померлого [PERSON] від першого шлюбу. 20 вересня 2018 року державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із неможливістю встановлення складу спадкового майна через реєстрацію за спадкодавцем права власності на 7/10 (сім десятих) часток житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями (магазин) та господарськими будівлями і спорудами, а саме: один житловий будинок загальною площею 65,10 кв.м., зазначений під літер «А-1», надвірні побудови та споруди: « а3, а4»- погріб, «Б», «Д» - вбиральня, «В»- сарай, «Г»-літня кухня, «Е», «Ж»- гараж,«г1»-сарай прибудова, №1,2-огорожа,№3-водогін дворовий, «А-1-1»- прибудова магазин, за адресою [ADDRESS] , а згідно довідок ПП Полтавське БТІ ( № 9413 від 13.09.2018року та № 9412 від 13.09.2018 року) загальна площа об`єкта нерухомості, за адресою [ADDRESS] , становить: житловий будинок -110,9 кв.м., житлова площа 56,3 кв.м. Відповідно до відомостей технічного паспорту на житловий будинок з вбудованими не житловими приміщеннями (магазин) [ADDRESS] , наявний штамп самочинно збудовано: магазин А2-1 загальною площею 38,3 кв.м., основною площею 38,3 кв.м., прибудова 7а загальною площею 23,5 кв.м., тамбур а6 площею 7,6 кв.м. та не зареєстрований в Департаменті ДАБІ у Полтавській області як об`єкт закінченого будівництва: сарай Ж2. З поданих документів вбачається, що в період з 2006, 2008, 2014 роки мали місце добудови/переобладнання зазначеного вище майна у результаті чого суттєво змінились технічні характеристики об`єкта нерухомого майна. Відповідно до довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 13.09.2018 року за № 9413 вказано, що згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» та проведеного обстеження станом на 21.08.2018 року житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями ( магазин) та господарськими будівлями і спорудами, за адресою: [ADDRESS] ( стара адреса: [ADDRESS] ) відповідає наступним характеристикам: житловий будинок А-1, магазин А1-1,магазин А2-1, Літня кухня Г, Сарай г, Вбиральня Д, Гараж Е, Гараж Ж, Сарай Ж2, Сарай З, Навіс З1, Вбиральня Н, Навіс О, Тамбур а6, Прибудова а7, Навіс Ж3, Навіс г2, Літній душ Н1, Погріб а3, Погріб а4, Огорожа №2, Огорожа №4, Ворота огорожі №5, Ворота огорожі №6, Огорожа №7. Будівництво велося без відповідних документів, але відповідно до висновку експерта № 65-18 від 05 листопада 2018 року будівельно-технічного дослідження 7/10 частини житлового будинку з вбудованими не житловими приміщеннями ( магазин) магазин літ. «А2-1,а7», тамбур літ «а6», сарай літ «Ж2», що розташовані по [ADDRESS] відповідають вимогам ДБН в частині об`ємно - планувального рішення. Загальний технічний стан магазину літ. «А2-1,а7», тамбура літ «а6», сараю літ «Ж2», що розташовані по [ADDRESS] відноситься до стану - добрий. Пошкоджень і деформацій немає. Є окремі несправності, що не впливають на експлуатацію елемента і усуваються під час ремонту. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином спадкоємцями після померлого [PERSON] є позивач та відповідач. Статтею 1 Першого протоколу закріплено, що «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів...» Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав чи інтересів можу бути визнання права. Відповідно до "Порядку прийняття з експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року, закінчені об`єкти будівництва потребують прийняття в експлуатацію. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. За ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва)", у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6"Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7"Про судову практику у справах про спадкування". За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин З, 5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування Рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: -рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; -ступінь готовності самочинного будівництва; -чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; -в якому році було зведено самочинні будівлі; -відповідність самочинно зведеної будівлі архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; -наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності; -якщо нерухомість збудована в сільській місцевості, то потрібно встановити чи зареєстрована вона у погосподарській книзі сільської ради. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Постановою КМУ «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» № 461 від 13.04.2011 року. Зокрема, п.10 Порядку передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Згідно з п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 р. № 6 під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Враховуючи, що на даний час наявні всі перелічені вище необхідні елементи, зокрема: земельна ділянка під житловим будинком та господарськими спорудами, що ввійшли до складу спадщини, перебували у користуванні спадкодавця, відповідно до рішення компетентного органу, всі об`єкти нерухомості є завершеним будівництвом та відповідають архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам (21.08.2018 року Полтавським бюро технічної інвентаризації розроблено технічний паспорт, в якому зазначено всі будівлі, що до вказаного часу знаходяться на земельній ділянці по [ADDRESS] ), будівництвом не порушено прав інших осіб, а відтак позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного і зустрічного позову. Що стосується вимог позивача про визнання об`єктів самочинного будівництва (надвірні будови) за адресою: [ADDRESS] , а саме: магазин А2-1, Прибудова а7, Тамбур а6, Сарай Ж2 спільною сумісною власністю подружжя: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , позивачем не надано доказів, що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Outcome: partial