Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

В квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що на підставі кредитного договору № МР-12-07 від 28 вересня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 35000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 27 вересня 2010 року. Окрім цього позивач зазначив, що 22 листопада 2015 року позичальник [PERSON] померла, спадкоємцем якої являється [PERSON], який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому банком до Романівської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора, а спадкоємцю - лист-претензію. Посилаючись на те, що претензія залишена без реагування та без належного виконання, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], як спадкоємця прав та обовязків померлого позичальника заборгованість, яка утворилась станом на 3 січня 2018 року в сумі 41308,74 грн. В судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не зявилися. Представник позивача подав до суду клопотання про підтримання позову та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволені позову ПАТ КБ "ПриватБанк", виходячи з наступного. Судом встановлено, 28 вересня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № МР-12-07, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти (кредит) в розмірі 35000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 27 вересня 2010 року. 22 листопада 2015 року позичальник [PERSON] померла, що підверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 269129 від 23 листопада 2015 року. На підставі претензії кредитора від 23 лютого 2016 року, направленої ПАТ КБ "ПриватБанк" до Романівської державної нотаріальної контори, було відкрито спадкову справу та повідомлено банк про те, що ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини не звернувся. 1 листопада 2017 року банком було надіслано лист-претензію на адресу відповідача, яка залишилася без відповідного реагування. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 22 листопада 2018 року (на день смерті позичальна) заборгованість за кредитним договором № МР-12-07 від 28 вересня 2007 року становить 41308,74 грн, з них 9151,87 грн заборгованості за кредитом, 1584,39 грн заборгованості по відсоткам та 16262,48 грн заборгованості з пені. Водночас на підставі частини 7 статті 81 ЦПК України, судом встановлено, що заочним рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 18 липня 2011 року у цивільній справі 2-219/11 з [PERSON] та поручителя [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у солідарному порядку уже стягнено заборгованість, яка існувала станом на 13 травня 2011 року за кредитним договором № МР-12-07 від 28 вересня 2007 року в сумі 18440, 29 грн. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Окрім цього, суд бере до уваги положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» , в якому зазначено, що з урахуванням приписів статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Частиною 1 статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона послається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи позивача, про те, що відповідач являється спадкоємцем [PERSON] зводяться лише до констатації факту наявності у копіях паспортів останніх відмітки про їх зареєстроване місце проживання за однією і тією ж адресою. Однак вказана обставина не є достатнім доказом прийняття [PERSON] спадщини після смерті позивальника. Також, позивачем не доведено, що заявлені ним вимоги не виходять за межі вартості майна одержаного у спадщину. Докази щодо цієї обставини ПАТ КБ "ПриватБанк" взагалі не надав.

Outcome: dismissed