Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог зазначає, що житловий будинок [ADDRESS] збудований в 1939 році належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору, головою якого була його баба [PERSON] (померла [INFO] ), а членами відповідно [PERSON] - син, 1929 року народження (помер [INFO] ), [PERSON] - невістка, 1933 року народження, [PERSON] - внук, 1962 року народження, [PERSON] - внук, 1967 року народження, [PERSON] - внучка, 1965 року народження, [PERSON] - правнук, 1985 року народження. Всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності вказаного будинку та їх частки становили по 1/7 кожного. [INFO] помер його батько [PERSON] , якому на момент смерті належало 2\\7 частки спірного будинку включаючи 1/7 частку успадковану після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На момент смерті батька [PERSON] з ним проживали спадкоємці першої черги, дружина [PERSON] та двоє дітей, - позивач та відповідач по справі. Частка [PERSON] яка становила 2\\7 або 6\\21 розділилися в рівних частках між трьома спадкоємцями, частка кожного з яких становила 2\\21 (або 8\\84). [PERSON] стала власницею 5\\21 часток, з яких 3\\21 частки належали їй як члену колгоспного двору, а 2\\21 вона успадкувала після смерті чоловіка. Спадщину [PERSON] та сторони по справі прийняли відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР. [PERSON] померла [INFO] , відповідно після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки вона за життя також не складала заповіту. Спадкоємцями [PERSON] є її четверо дітей - [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач) та двоє інших дітей пормерлої - [PERSON] , [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини в користь відповідача. Отже, після смерті матері позивач по справі [PERSON] успадкував 5\\84 часток спірного будинковолодіння, а його 15\\84 часток успадкувала відповідач [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. від 29 лютого 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків з підстав відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Враховуючи наведене просить визнати за ним право власності на 13\\84 часток житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 31.5 кв. м., житловою площею 24.5кв.м. (за виключенням незавершеної прибудови під літерою «а», з яких 8\\84 часток в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та 5\\84 часток в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Карпа М.М. в судове засідання не з`явилися, проте представник попередньо звернулася до суду із заявою у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, збільшенні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно довідки №84 виданої 19 лютого 2020 року Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року є колгоспним двором головою якого була [PERSON] , 1902 року народження (померла у 1994 році), а його членами відповідно [PERSON] - син, 1929 року народження (помер [INFO] ), [PERSON] - невістка, 1933 року народження, [PERSON] - внук, 1962 року народження, [PERSON] - внук, 1967 року народження, [PERSON] - внука, 1965 року народження, [PERSON] - правнук, 1985 року народження. Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 353 від 10 березня 2020 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в Тернопільському районному госпрозрахунковому бюро технічної інвентаризації не проведена, що підтверджується довідкою №379 від 11 березня 2020 року, як і за [PERSON] , що засвідчує довідка Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №380 від 11 березня 2020 року. Відповідно до технічного паспорту виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 05 березня 2020 року житловий будинок [ADDRESS] побудований у 1939 році, загальна площа складає 31,5 кв.м, житлова площа 24,5 кв.м. Крім того вказаний житловий будинок має незавершену будівництвом прибудову зазначену в технічному паспорті під літерою «а». Як суспільні групи, робітничий двір та колгоспний двір існували до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP "Про введення в дію Закону Української PCP "Про власність", якою було введено в дію Закон України «Про власність». Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Крім цього, документом, що засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель та споруд вимогам законодавства, будівельним нормам і правилам і свідчить про прийняття їх в експлуатацію є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Вищевказані норми закону, вказують на те, що всі члени будинковолодіння колгоспного двору в [ADDRESS] набули права спільної сумісної власності вказаного будинку та їх частки становили по 1/7 кожного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Великолуцькою сільською радою Тернопільського рай бюро ЗАГС 02 листопада 1994 року. Після її смерті за місцем її постійного проживання відкрилась спадщина на все належне їй майно, включаючи 1/7 частку у будинковолодіння колгоспного двору в [ADDRESS] . За життя померла заповіту не склала. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP 1963 року. В силу вимог cт. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої, черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог cт. 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в правління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно статті 548 цього ж Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 04 серпня 2020 року за №271 станом на день смерті [PERSON] (померлої [INFO] ) з нею постійно проживали по [ADDRESS] [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (внучка), [PERSON] (правнук), [PERSON] (внук), [PERSON] (внук). Таким чином враховуючи вимоги діючого на час смерті [PERSON] законодавства її син [PERSON] прийняв спадщину, вступивши у володіння та управління майном. Після чого його частка у спірному домоволодінні становила 2/7 (1/7 як члена колгоспного двору + 1/7 в порядку спадкування після смерті [PERSON] ). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 06 березня 2001 року. Після його смерті за місцем його постійного проживання відкрилась спадщина на все належне йому майно, включаючи 2/7 частки у спірному майні (1/7 як члена колгоспного двору + 1/7 в порядку спадкування після смерті [PERSON] ). За життя померлий заповіту не склав. Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] видане 09 липня 1955 року підтверджується, що [PERSON] , 1929 року народження та [PERSON] , 1933 року народження перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 1955 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09 липня 1958 року, [PERSON] народився, [INFO] та його батьками є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Як встановлено в судовому засіданні, підтверджується матеріалами справи та не заперечуються сторонами, [PERSON] та [PERSON] є батьками відповідача [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 07 квітня 1962 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 000261223041 від 07 квітня 2020 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 25 лютого 2020 року за №94 станом на день смерті [PERSON] (померлого [INFO] ) з ним постійно проживали по [ADDRESS] [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (внук), [PERSON] (син). Відтак після смерті [INFO] [PERSON] , його спадкоємцями першої черги за законом є - [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), які проживали із спадкодавцем на момент смерті, спадщину прийняли, вступивши у володіння та управління майном. Інші спадкоємці спадщину не приймали. Таким чином, з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] співвідношення часток було наступним: [PERSON] - 5/21 (1/7 як члена колгоспного двору + 2/21 в порядку спадкування після смерті [PERSON] ), [PERSON] - 2/21 в порядку спадкування після смерті [PERSON] та 1/7 як члена колгоспного двору, [PERSON] - 2/21 в порядку спадкування після смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 27 січня 2020 року. Після її смерті за місцем її постійного проживання відкрилась спадщина на все належне їй майно, включаючи 5/21 частки у спірному домоволодінні. За життя померла заповіту не склала. Правовідносини спадкування після смерті [INFO] [PERSON] регулюються Цивільним кодексом України, що набрав чинності з 01.01.2004 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1267 ЦК України передбачає рівність розмірів часток у спадщині спадкоємців за законом. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З метою оформлення спадкових прав позивачі звернулись до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом. 29 липня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. винесено постанову за №390/02-14 якою відмовлено гр. [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] , нотаріус зазначає - відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок, не проведена державна реєстрація права власності. Зі змісту вказаної постанови нотаріуса також вбачається, що у справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. заведена спадкова справа за №46/2020 р. після смерті [PERSON] , померлої [INFO] за заявами [PERSON] та [PERSON] . 07 квітня 2020 року за № 171 подав заяву про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] , син померлої [PERSON] та 07 квітня 2020 року за № 170 подав заяву про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] , син померлої [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилась. Згідно довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 18 лютого 2020 року за №76 станом на день смерті [PERSON] (померлої [INFO] ) з нею постійно проживали по [ADDRESS] [PERSON] (син), [PERSON] (внук), [PERSON] (дружина внука), [PERSON] (правнука), [PERSON] (правнука). Відтак, спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Таким чином, з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] (власниці 5/21 що дорівнює 20/84 частки) позивач по справі [PERSON] успадкував 5\\84 часток спірного будинковолодіння, а його 15\\84 часток успадкувала відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує факт набуття позивачем права власності на 13/84 частки спірного домоволодіння в порядку спадкування після смерті батьків. За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, беручи до уваги визнання позову відповідачем, враховуючи, що позивач [PERSON] позбавлений можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, оскільки спадкодавці [PERSON] та [PERSON] не отримали при житті правовстановлюючі документи на належне їм нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право позивача слід захистити, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 13/84 частки житлового будинку, загальною площею 31,5 кв.м із відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , з яких: 8/84 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та 5/84 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved