Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Адвокат Міщенко О.В., яка діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру серії ДН №084349 від 05 травня 2021 року, звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] , [INFO] , народився у місті Москві та є громадянином Російської Федерації. У 1990 році заявник разом зі своїми батьками переїхав на постійне місце проживання до України. З 07 серпня 1990 року мати заявника - [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з [PERSON] також проживав і її син - [PERSON] 03 листопада 1998 року заявник разом з батьками виїхав з України до Російської Федерації, де зареєструвався за адресою: [ADDRESS] та відповідно отримав громадянство Російської Федерації, що підтверджується внутрішнім паспортом громадянина Російської Федерації. Заявник звертався до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання з метою вирішення питання щодо належності до громадянства України, але отримав відмову в усній формі у зв`язку з тим, що факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року у даному випадку можливо підтвердити виключно у судовому порядку. Для реалізації права на набуття громадянства України заявник вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки цей факт має юридичне значення та в подальшому дасть змогу отримати заявнику паспорт громадянина України. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено здійснювати в порядку окремого провадження. Заявник у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник заявника - адвокат Міщенко О.В. у судовому засіданні заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - головний спеціаліст Основ`янського РВ у м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області Морозова І.Ю., яка діє на підставі довіреності №6301.9/79 від 11 січня 2021 року, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та досліджених в судовому засіданні доказів, прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з таких підстав. Як вбачається зі змісту нотаріально посвідченого перекладу свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 червня 1990 року Фрунзенським відділом ЗАЦС м. Москви, [PERSON] народився [INFO] в м. Москва Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до нотаріально посвідченого перекладу паспорта громадянина Російської Федерації серії [NUMBER] , виданого Відділом внутрішніх справ району Береговой міста Москва від 04 серпня 2005 року, [PERSON] є громадянином Російської Федерації. З матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2016 року на ім`я [PERSON] , громадянина Російської Федерації було видано закордонний паспорт серії [NUMBER] , строком дії до 04 серпня 2021 року. Зі змісту довідки, виданої директором КЗ «Первомайський ліцей №6 Первомайської міської ради Харківської області» [PERSON] слідує, що [PERSON] , [INFO] , навчався в Первомайській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №6 м.Первомайський Харківської області в період часу з 1990-1991 навчального року по 1994- 1995 навчального року. З будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] разом зі своєю матір`ю - [PERSON] були зареєстровані за вказаною адресою в період часу з 07 серпня 1990 року по 15 червня 1995 року. З довідки, виданої інспектором паспортизації відділу ЖКГ ВК Первомайської міської ради Швець слідує, що [PERSON] дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у період з з 07 серпня 1990 року по 15 червня 1995 року. Як вбачається з договору найму житлового приміщення від 21 березня 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання зобов`язалась передати наймачу - [PERSON] в тимчасове користування житлове приміщення - кватиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Отже, судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином Російської Федерації та станом на 24 серпня 1991 року проживав на території України. Згідно з частинами першою та другою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік справ про встановлення фактів, що мають значення, які розглядаються судом закріплений в частині першій статті 315 ЦПК України, даний перелік не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Адвокат Міщенко О.В. у заяві вказує на те, що встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України необхідно останньому для оформлення громадянства України. Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі-Порядок). Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства Указом Президента України покладено на Державну міграційну службу України та її територіальні органи. Статтею 3 зазначеного вище Закону встановлено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Згідно з вимогами ст.ст.6, 7 вказаного Закону громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України від осіб без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, є громадянином України. Особа, яка народилася за межами України від осіб без громадянства, які постійно на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства іншої держави, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України, одному з батьків якої надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків або набула за народженням громадянство того з батьків, якому надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, є громадянином України. Особа, яка народилася на території України від іноземця і особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства того з батьків, який є іноземцем, є громадянином України. Новонароджена дитина, знайдена на території України, обоє з батьків якої невідомі (знайда), є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Згідно з п.25 Порядку №215 визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 24 Порядку №215 визначено, що для що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) один із таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; - декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; - декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Пунктом 44 Порядку № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Статтею 9 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що, іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України. Умовами прийняття до громадянства України є: 1) визнання і дотримання Конституції України та законів України; 2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців); 3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років; 4) отримання дозволу на імміграцію; 5) володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування. Ця умова не поширюється на осіб, які мають певні фізичні вади (сліпі, глухі, німі); 6) наявність законних джерел існування. Ця умова не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні або притулок в Україні. Суд визнає надані заявником докази належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України. Аналіз досліджених у судовому засіданні письмових доказів в їх сукупності та у системному зв`язку з положеннями діючого законодавства України дає підстави вважати підтвердженим факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , громадянина Російської Федерації на території України станом до 24 серпня 1991 року, а саме у період з 07 серпня 1990 року по 15 червня 1995 року. Вказані обставини підтверджується також показаннями свідка [PERSON] , допитаної у судовому засіданні. Приймаючи до уваги те, що для заявника встановлення його факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року має юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України, враховуючи наявність доказів на підтвердження його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved