Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно у суд звернулася [PERSON], [PERSON] до Озерненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, з вищевказаними позовними вимогами. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] спадщину (шляхом звернення до нотконтори з відповідною заявою) прийняла його дружина (матір позивачів) - [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті останньої залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивачі прийняли, проте оформити право власності на земельні ділянки площею 2,7297 га та 0,2060 га позивачі не можуть з огляду на те, що державні акти на ці земельні ділянки за життя спадкодавця [PERSON] не були нею оформлені належним чином після смерті чоловіка. В матеріалах справи міститься: - клопотання позивачів про розгляд справи за їх відсутності; - заява за підписом сільського голови Озерненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява представника Відділу Держземагенства у Козелецькому районі Чернігіської області про розгляд справи за відсутності представника. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України в силу неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що: [PERSON] помер [INFO] згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER]. [PERSON] померла [INFO], згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER]. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки, які вона свого часу як спадщину прийняла після смерті [PERSON]. Після смерті [PERSON] Остерською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: в липні 2006 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті свого чоловіка [PERSON], що підтверджується матеріалами, наданими з нотаріальної контори. Також, згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Озерненської сільської ради № 83 від 18.06.2015 року, [PERSON] на день смерті проживав з дружиною [PERSON]. Тобто, [PERSON] є єдиною, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Рожець А.П. була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 27 квітня 2015 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]; 27 квітня 2015 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 23 березня 2007 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Озерненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 15 від 28 березня 2001 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Вказану земельну ділянку як спадщину прийняла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Остерської районної державної нотаріальної контори 17 липня 2007 року. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 0,2060 га, кадастровий номер [NUMBER]; 2,7297 га, кадастровий номер [NUMBER]; 0,1986 га, кадастровий номер [NUMBER]; та 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 травня 2015 року за земельною ділянкою (кадастрові номери: [NUMBER], [NUMBER]) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачами в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки.

Outcome: approved