Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про визнання недійним з моменту укладення кредитний договір б/н від 21 жовтня 2005 р., укладений з одного боку фізичною особою від імені [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], з другого боку Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" ", підписаний посадовою особою ( уповноваженою за дорученням) Запорізького РУ "ПРИВАТБАНК" МФО 313399, також просить стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп.; - витрати по сплаті за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 2350 грн. 08 коп., а всього - 2694 грн.18 коп., посилаючись на те, що вона взагалі не укладала ніякого договору з КБ "ПРИВАТБАНК", волевиявлення такого у неї не було, крім того, відомості в договорі, стосовно її особистих даних, зазначено не вірно, підпис під договором не її Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити в повному обсязі. Адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позовом не згоден, оскільки після укладення кредитного договору було користування наданими банком коштами, жодного платежу за кредитом не було здійснено, крім того сплив строк позовної давності. Судом встановлено, що в лютому 2008 р. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до Хортицького районного суду м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] начебто існуючої заборгованості за кредитним договором від 21.10.2005 р. Судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя № 2н-112/2208 зобов'язано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором б/н від 21.10.2005 р. в розмірі 6073,05 грн. в судові витрати в сумі 45,37 грн. За заявою [PERSON], 05.03.2008 р. судовий наказ № 2н-112/2208 було скасовано. 18.09.2013 р. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" знов звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 21.10.2005 р. В судовому засідання позивач [PERSON] пояснила, що в середині 2005 р. вона шукала роботу і звернулась до ПП "Ріал-комплекс". У зазначеному ПП "Ріал-комплекс" її попросили надати копію паспорту, ідентифікаційний код та заповнити анкету, що вона і зробила. Пропрацював два тижні не за фахом, вона повідомила директора ПП "Ріал-комплекс" [PERSON] про своє звільнення. Їй заплатили гроші за відпрацьовані два тижні і вона звільнилась. В серпі 2006 р. їй зателефонував співробітник Ордждонікідзевського РО з питанням, чи оформлювала вона кредитний договір в КБ "ПРИВАТБАНК" на що вона відповіла, що не оформлювала, тоді її запросили прийти до Ордждонікідзевського РО написати заяву і дати письмові пояснення з цього приводу, що вона і зробила. Зазначені позивачем [PERSON] обставини також підтверджуються матеріалами кримінальної справи відносно [PERSON] за ст. ст. 358 ч.3, ст.. 366 ч.1 КК України, які були оглянуті судом в судовому засідання, а саме: заявою [PERSON] до Ордждонікідзевського РО стосовно вжиття заходів щодо встановлення і розшуку особи, яка без її відома оформлювала кредит на її і'мя; її поясненнями; заявою на і'мя директора ЗРУ КБ "ПРИВАТБАНК" з приводу того, що вона не укладала ніяких договорів з КБ "ПРИВАТБАНК", нічого не підписувала і в зв'язку з цим звернулась до міліції з відповідною заявою; в обвинувальному висновку із пояснень [PERSON] вбачається, що він від імені [PERSON] по підробленим документам оформив документи на отримання кредиту. Постановою Орджонікідзевського суду м. Запоріжжя від 07.12.2007 р. директор ЧП "Ріал-комплекс" [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358,ч.1 ст. 366 КК України відповідно з п. "б" ст. 1, ст. 6 ЗУ "Про амністію від 19.04.2007 р. Провадження по кримінальним справа № 170702пр, № 10960602 та № 410606пр відносно [PERSON] за ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 366 КК України припинено. Відповідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 42-14 від 25.03.2014 р. рукописно-цифровий текст, яким заповнені відповідні графи оригіналу заяви на отримання кредитної картки з лімітом у сумі 3900 грн., заповненої 21.01.2005 р. від імені [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис, який зроблений в графі "Підпис" оригіналу заяви на отримання кредитної картки з лімітом у сумі 3900 грн., заповненої 21.01.2005 р. від імені [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. Оспорюваний кредитний договір б/н від 21.10.2005 р. не відповідає вимогам ч.3 ст. 203 ЦК України, оскільки в тексті договору зазначені відомості стосовно [PERSON], які на час його укладення не відповідали дійсності, а саме: в договорі міститься підпис та рукописний текст виконаний не [PERSON], а іншою особою; дівоче прізвище матері [PERSON] "[PERSON]", а в договорі вказано "[PERSON]" ( п. 1 договору); освіта [PERSON] середньо-спеціальна, а не середня ( п.1 договору); стаціонарного і мобільного телефону станом на 21.10.2005 р. у [PERSON], не було, а в п.1 та 2 договору вказаний телефон [NUMBER]. Зміст спірного договору суперечить ч.2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", оскільки ні перед укладенням договору, ні протягом його дії, відповідач не повідомив позивача у письмовій формі про умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування, як того вимагає ЗУ "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину( договору) є недодержання в момент вчинення правочину сторонами або однією із сторін, зокрема, вимоги про те, що зміст правочину не може суперечить ЦК України, іншим актами цивільного законодавства, а також моральними засадами суспільства. Крім цього, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 12 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів", якщо після укладення договору стане очевидним, що послуги, зважаючи на їх ціну ( вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Відповідно до ч.6 ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів", правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсним. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Отже, оспорюваний кредитний договір відповідно до ст. ст. 203, 215, 227 ЦК України є недійсним. Доводи представника відповідача про те, що оспорюваний позивачем [PERSON] правочин нікчемний і не треба визначати його недійсним, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідач КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що свідчить про те, що він вважає кредитний договір укладеним. Стосовно пропуску строку позовної давності, суд вважає, що строк позовної давності пропущений не був, оскільки, тільки в 2013 р. тобто з моменту подання банком позову до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, [PERSON] дізналась, що Банк вважає, що вона уклала з ним кредитний договір, оскільки була впевнена, що [PERSON] притягнули до кримінальної відповідальності за отримання від її імені кредиту по підробленим документам. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач по оплаті судового збору у розмірі 344 грн. 10 коп.; - витрати по сплаті за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 2350 грн. 08 коп., а всього - 2694 грн.18 коп.

Outcome: approved