Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до КП БМР «Білоцерківтепломережа» про визнання дій протиправними та скасування квитанції, мотивуючи його тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] В зв'язку з тим, що в квартирі встановлено автономне опалення та відповідно акта № 200 від 17.09.2008 року проведено пломбування теплової ізоляції транзитних стояків системи центрального опалення та гарячого водопостачання. Квартира знята по абонобліку з опалення та гарячого водопостачання. Незважаючи на те, що в місцях загального користування відсутні прилади опалення КП БМР «Білоцерківтепломережа» виставляє позивачу рахунки за опалення місць загального користування. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати квитанцію № 160361610 на оплату послуг з теплопостачання, а, також, стягнути з відповідача на користь позивача, понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. та судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 1010,00 грн.. В відкритому судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. В подальшому, позивач в судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належно, направила до суду свого представника, який наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві. Крім того, представником позивача, було подано до суду письмове клопотання про збільшення судових витрат, в якому він просив суд збільшити судові витрати, пов»язані з наданням правової допомоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти задоволення позову з підстав його необґрунтованості, оскільки вважає, що позивач, не зважаючи на наявність в її квартирі автономного опалення, повинна нести витрати і на обігрів приміщень загального користування, яке здійснюється через внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання. Крім того, в матеріалах справи містяться письмово викладені заперечення проти позову. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання матеріальної шкоди; інші юридичні акти. Цивільні права, згідно ст.13 ЦК України, здійснюються особою у межах, наданих їй договором, або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1,2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачу на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 32238 від 10.07.2001 року. В позові та в судовому засіданні позивач та представник позивача вказують на те, що в квартирі позивача було встановлено автономне опалення квартири, і що згідно акту № 200 від 17.09.2008 року було проведено пломбування теплової ізоляції транзитних стояків системи центрального опалення та гарячого водопостачання. Також, вони зазначили, що не дивлячись на те, що в місцях загального користування відсутні прилади опалення, відповідач проводить нарахування за опалення місць загального користування, що вони вважають протиправним. Як вбачається з копії Акта № 200 від 17.09.2008 року на відключення від системи центрального опалення, гарячого водопостачання, квартира позивача відключена від центрального опалення та проведено пломбування теплової ізоляції транзитних стояків системи центрального опалення та гарячого водопостачання та від 01.07.2008 року квартира позивача знята по абонобліку з опалення та гарячого водопостачання будинку. Згідно ст. 67, 68 ЖК України, позивач зобов'язана своєчасно сплачувати квартплату та комунальні послуги, в тому числі і за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання, і відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача несуть з ним солідарну відповідальність по зобов'язанням найму житлового приміщення. Згідно з ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Позивач зобов'язана сплачувати комунальні послуги, в тому числі за теплопостачання, на підставі ст.ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 526, 527 ЦК України, "Правил надання населенню послуг з водотеплопостачання та водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року за № 572, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-4 від 24.06.2004 року. Таким чином, згідно ст. 67, 68, 162 ЖК УРСР, на позивача покладено обов'язок своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. Як вбачається з копії Акта № 200 від 17.09.2008 року, від»єднавшись від централізованого теплопостачання у своїй квартирі, позивач взяла на себе обов'язок сплачувати щомісячно відповідно до виставлених рахунків за опалення приміщень загального користування будинку, що підтверджує її підпис у названому акті. Даний пункт акту при його складанні, позивачем не заперечувався та в подальшому, до часу подачі вищевказаного позову до суду не оспорювався. Крім того, такий обов'язок на позивача покладено і в п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, де визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, повинні оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. За викладених обставин, у суду немає підстав вважати, що відповідач безпідставно нараховує позивачу плату за опалення приміщень загального користування будинку. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язується вчинити на користь другої сторони( кредитора) певну дію - сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Суд вважає, що відсутність приладів опалення у під'їзді будинку позивача, на що в позові та в судовому засіданні послалися позивач та її представник, є недостатньою підставою вважати, що місця загального користування будинку не отримують тепло. Так, як правильно зазначає представник відповідача у поданих запереченнях, КП БМР «Білоцерківтепломережа» забезпечує обігрів підвалу. Крім того, слід зазначити, що під місцями загального користування слід розуміти не лише безпосередньо під»їзд будинку, а і всі інші приміщення, в тому числі ті, по яких проходять системи водо та теплопостачання. Саме завдяки тепловій енергії, яку надає відповідач, не відбувається замерзання цих систем у зимовий період. Таким чином, висновок позивача та її представника про безпідставність нарахування їй плати за обігрів місць загального користування є безпідставним. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист власного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається. Позивач та представник позивача, мотивуючи подану позовну заяву, доказуючи відсутність приладів опалення в місцях загального користування, вказують на Акт від 18.07.2016 року про відсутність приладів опалення в місцях загального користування. Вказаний акт не може братись до уваги як належний та допустимий доказ, з огляду на те, що він підписаний трьома особами [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З акту вбачається, що вони є мешканцями будинку [ADDRESS] Разом з тим, з матеріалів справи неможливо встановити чи проживають [PERSON] та [PERSON] у названому будинку, як і неможливо встановити чи є вони власниками цих квартир. Їхні особи належним чином не встановлені. Таким чином, з підписаного акту неможливо встановити чи були обізнані названі особи про наявність чи відсутність приладів опалення в будинку [ADDRESS]. В даному випадку суд може стверджувати лише те, що [PERSON] є співвласником квартири № 25 у вказаному будинку, оскільки це підтверджується належними доказами. Її ж підпис під Актом від 18.07.2016 року не може бути достатньою підставою вважати доведеними обставини, вказані в ньому, тому що [PERSON] є стороною по справі, а отже зацікавлена в результатах вирішення справи. Даний акт був поданий до суду, в порушення вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України, після надання пояснень сторонами та з»ясування обставин звернення позивача до відповідача, в період часу з 17.09.2008 року до часу подачі позову до суду, щодо незгоди з складеним актом № 200 від 17.09.2008 року. Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, даний акт був складений після того, як позивач з заявою від 04.07.2016 року звернулася до відповідача, в якій просила відповідача, в зв»язку з тим, що не здійснюється опалення місць загального користування, до 15.07.2015 року направити свого представника для складання та підписання акта щодо відсутності приладів опалення в місцях загального користування вказаного будинку. Вказана заява датована 04.07.2016 року, однак, позивач просить з»явитися представника відповідача для складання акту до 15.07.2015 року. Однак, як зазначив представник позивача, представник відповідача, в зв»язку з поданою заявою, в будинок де проживає позивач не з»явився, відповідно до чого та на підставі вимог чинного законодавства і був складений вказаний акт за участю мешканців будинку. Доказів на підтвердження зазначеного ні позивач, ні її представник до суду не надали. З вказаною заявою від 04.07.2016 року позивач звернулася до відповідача після початку розгляду справи по суті та надання пояснень сторонами. Крім того, суд звертає увагу позивача та його представника на те, що подані ними роздруковані фотографії, ніби-то зроблені в підїзді по бульвару 50 р. Перемоги, 105 в м. Біла Церква, Київської області, не є належним доказом в розумінні ст.58 ЦПК України. З вказаних роздруківок не вбачається, що вони містять інформацію щодо предмета доказування. З наявних зображень не можливо встановити місце, час та дату проведення фотозйомки, що позбавляє можливості суд дійти висновку, що на роздруківках зображено саме той під»їзд будинку, в якому знаходиться квартира позивача, а не будь-який інший підїзд з аналогічною номерацією квартир. Крім того, не відомо хто проводив таку фозйомку та за допомогою якого пристрою. Подана роздруківка містить зображення під»їзду типового житлового багатоквартирного будинку, які розташовані хаотично та містять зображення стін, дверей, поштових якщиків та труб, по яких можливо та не виключено і здійснюється опалення в місцях загального користування будинку. З роздруківок не зрозуміло, де саме на думку позивача та його представника, мають знаходитись засоби для обігріву місць загального користування, як і достовірно не відомо, що саме в місцях зоборажених на роздруківках мають бути такі засоби. Записи на роздруківках нічим не підтверджені. Виявлені обставини крім іншого, не дають суду підстави вважати, що зображення з роздруківок є доказом, який доводить обставини, що входять до предмету доказування. Суд звертає увагу позивача та її представника на те, що трубопроводи та інші елементи обігріву багатоквартирного будинку знаходяться на балансі відповідних житлово-експлуатаційних організацій або ж об"єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку. В матеріалах справи відсутні докази того, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано ОСББ, як і відсутні докази того, що позивач, її представник, чи будь-хто з мешканців вказаного будинку чи під»їзду позивача, звертались до відповідної житлово-експлуатаційної організації з приводу відсутності в їхньому під»їзді приладів опалення. В той же час, суд враховує, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання), що передбачено ч.3 ст.31 вказаного Закону. Суд наголошує на тому, що від»єднавшись від централізованого теплопостачання у своїй квартирі, позивач взяла на себе обов'язок сплачувати щомісячно відповідно до виставлених рахунків за опалення приміщень загального користування будинку, що підтверджує її підпис у Акті № 200 від 17.09.2008 року. За період часу з 17.09.2008 року по 2016 рік(по час подачі позову до суду), позивач не надала доказів до суду того, що зверталася з письмовими звернення до позивача щодо ненадання комунальних послуг, які нею оспорюються. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Оскаржувана квитанція № 160361610, видана відповідачем позивачу на суму 79,15 грн., що відповідає розрахунку утвореної суми, станом на березень 2016 року за тарифами передбаченими Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 31.03.2015 року № 1171 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб"єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, зареєстрованою в міністерстві юстиції України за № 433/26878 від 17.04.2015 року. Позивач та її представник в судовому засіданні не змогли довести протиправність вказаної квитанції, або те, що вона видана з порушення нормативно-правових актів. Встановлені по справі обставини у їх сукупності, дають можливість дійти висновку, що відповідач здійснив нарахування позивачу за обігрів місць загального користування правомірно, оскільки діяв в межах компетенції та у спосіб, передбачений законом, і тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд залишає за позивачем, понесені судові витрати на сплату судового збору та оплату послуг адвоката. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed