Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між АКБ "Київ", правонаступником якого вони є, та ТОВ "Торгово-промислове підприємство "Укруніверсалсервіс" 31.08.2010 року було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №015/10-ВКЛ, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит на поновлення обігових коштів в сумі 7 670 000 грн. зі строком користування до 31.08.2011 року та сплатою 22% річних. Свої зобов'язання вони (позивач) виконали в повному обсязі, кредитні кошти надали позичальнику, що підтверджується меморіальними ордерами. Позичальник зобов'язання повернути позику в строк та порядку, що встановлені договором, не виконав, порушив порядок виконання зобов'язань і станом на 15.05.2014 року заборгованість за кредитом становить 5 000 000 грн., прострочена заборгованість по процентам за період з 01.01.2011 року по 15.05.2014 року становить 3 123 197 грн. 67 коп., заборгованість по комісії за період з 31.08.2013 року по 30.08.2014 року становить 2 500 грн. Крім цього за несвоєчасне повернення кредиту нарахована пеня - 354 444 грн. 45 коп., за несвоєчасну сплату процентів за кредитом нарахована пеня - 204 389 грн. 32 коп., за несвоєчасну сплату комісії - 244 грн. 93 коп. Загальний розмір вимог становить 8 683 776 грн. 37 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 31.08.2010 року між ними (банком) та [PERSON] було укладено договір іпотеки другої черги, у відповідності до умов якого [PERSON] (іпотекодавець) передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що складається з двох кімнат, загальною площею 55,50 кв.м. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі), на яких було складено померлою заповіт і які є єдиними спадкоємцями [PERSON] Враховуючи вимоги ст.23 Закону України "Про іпотеку" та пункт 27 Постанови Пленуму Верховного суду України, просили звернути стягнення на предмет іпотеки, яка належить спадкоємцям - відповідачам по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримала викладені (уточнені) позовні вимоги, просила їх задовольнити з урахуванням вимог законодавства та судової практики. Зазначила, що вони мають рішення Господарського суду міста Києва про стягнення заборгованості по кредитному договору з позичальника - ТОВ "Торгово-промислове підприємство "Укруніверсалсервіс", відкрите виконавче провадження, чи виконується рішення суду їй не відомо. Просила врахувати надані письмові пояснення, долучені до справи. Представник відповідача [PERSON], який є і представником третьої особи, в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні. Просив врахувати, що відповідачі не прийняли спадщину, згідно ст.23 Закону України "Про іпотеку" особа, якій перейшло право власності, стає іпотекодавцем, а в даному випадку право власності не перейшло на відповідачів, не оформлене. Просив врахувати і те, що позивачем не надано суду доказів того, що борг не стягнуто чи не стягується з боржника (позичальника). Просив врахувати надані до справи письмові пояснення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, про причини неявки чи про розгляд справи у її відсутності суд не повідомляла, ніяких заяв не надавала. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В суді встановлено, що між АКБ "Київ", правонаступником якого є ПАТ "АКБ "Київ" (позивач), та ТОВ "Торгово-промислове підприємство "Укруніверсалсервіс" 31.08.2010 року було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №015/10-ВКЛ, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит на поновлення обігових коштів в сумі 7 670 000 грн. зі строком користування до 31.08.2011 року та сплатою 22% річних. Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, кредитні кошти були надані позичальнику, що підтверджується копіями меморіальних ордерів, долучених до справи. Встановлено, що позичальник зобов'язання повернути позику в строк та порядку, що встановлені договором, не виконав. З наданої до справи заяви про уточнення позовних вимог встановлено, що станом на 15.05.2014 року заборгованість за кредитом становить 5 000 000 грн., прострочена заборгованість по процентам за період з 01.01.2011 року по 15.05.2014 року - 3 123 197 грн. 67 коп., заборгованість по комісії за період з 31.08.2013 року по 30.08.2014 року - 2 500 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 354 444 грн. 45 коп., пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитом - 204 389 грн. 32 коп., пеня за несвоєчасну сплату комісії - 244 грн. 93 коп. Загальний розмір вимог становить 8 683 776 грн. 37 коп. В суді встановлено, що позивач вже звертався до Господарського суду міста Києва, яким було постановлено рішення про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з позичальника ТОВ "Торгово-промислове підприємство "Укруніверсалсервіс", що відкрите виконавче провадження. Даних про стадії виконання даного рішення представник позивача суду не надав, йому не відомо чи виконується рішення. По даній справі встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 31.08.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки другої черги, у відповідності до умов якого [PERSON] (іпотекодавець) передала банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що складається з двох кімнат, загальною площею 55,50 кв.м. В період знаходження справи в суді, [INFO] [PERSON] померла. З відповідей на запит суду від приватного нотаріуса [PERSON] надійшла інформація про те, що даним нотаріусом 06.07.2013 року була відкрита спадкова справа на майно, що залишилося після смерті [PERSON]. Спадкова справа була відкрита за заявами [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі). Зі змісту копій вказаних заяв, долучених до справи, слідує, що [PERSON], [PERSON] є онуками померлої [PERSON] Даних про те, що відповідачам на день розгляду даної справи були видані свідоцтва про право на спадщину суду не було надано сторонами. Відповідно до ст.23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. По даній справі, встановлено, що відповідачі (онуки померлої [PERSON]) скористалися наданим їм законодавством правом і подали заяви про прийняття спадщини. В заявах відповідачів зазначено про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ст.1299 ЦК України якщо у склад спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки в спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, тобто через продаж предмету іпотеки - квартири [ADDRESS]. Враховуючи викладені вище обставини, факти, підстави законодавства, слідує, що позивач просить звернути стягнення заборгованості на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів - квартири [ADDRESS], яка по цей час є власністю померлої [PERSON] Відповідач по справі є лише особами, які скористалися своїм правом звернутися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, однак на цей час вони не є власниками спірної квартири, що унеможливлює продаж цієї квартири, в тому числі і з прилюдних торгів - попередній власник помер, а нового власника ще не має. Судом враховується і те, що до справи не було надано доказів того, що відсутній будь-який спір з приводу спадщини померлої [PERSON] (наприклад визнання заповіту недійним, виділ обов'язкової частки тощо). Статтею 1296 ЦПК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Однак, в даному випадку по справі предметом спору є реалізація спадкового майна, тобто - має бути право на розпорядження, а відповідачі по справі на даний час мають лише право на користування, володіння спадщиною, право на реалізацію спадкового майна вони матимуть лише після оформлення свідоцтва про спадщину та його державної реєстрації у відповідних органах. Всі вищевикладені обставини дають підстави для відмови в задоволенні позовних вимог позивача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Подана стороною позивача заява про повернення надмірно сплаченої суми судового збору - 3 097 грн. 20 коп. підлягає задоволенню на підставі ст.7 ч.1 п.1 Закону України "Про судовий збір". При цьому враховується те, що предметом спору, що розглядається, є звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме стягнення заборгованості по цьому ж кредитному договору вже розглядалося в суді. Тобто, оплата судового збору мала бути як за вимогу немайнового характеру, а позивачем було здійснено оплату судового збору як за майновий спір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed