Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося з позовом до [PERSON] (відповідач-1, позичальник), [PERSON] (відповідач-2), [PERSON] (відповідач-3) та [PERSON] (відповідач-4) про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором без оформлення заставної від 25.06.2008 року, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачами, а саме: квартиру № 216, загальною площею 59,30 кв.м., житловою площею 39,30 кв.м., що знаходиться в будинку № [ADDRESS] та належить відповідачам по ? частині кожному на праві спільної часткової власності, шляхом його реалізації з прилюдних торгів з початковою ціною в розмірі 90 % від вартості предмету іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.06.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 330-ф/08, а 11.06.2010 року- додаткову угоду №1 до договору. Згідно умов кредитного договору, банк відкриває позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію, з лімітом 105 000,00 дол. США на період з 25.06.2008 року по 23.06.2028 року або по день визначений в.1.7. та/або в п.3.3.11. цього договору, із сплатою 13,8 % річних. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки без оформлення заставної від 25.06.2008 року, згідно якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно - [ADDRESS], що належить іпотекодавцям по ? частині кожному на праві спільної часткової власності. Позивач обов'язок по наданню кредиту виконав у повному обсязі, однак відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 03.12.2014 року наявна заборгованість у сумі 81 834,58 доларів США, з яких: 73 192,00 доларів США - заборгованість по кредиту строкова; 4071,37 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена; 967,55 доларів США - заборгованість по процентам поточна; 3603,66 доларів США - заборгованість по процентам прострочена та у розмірі 71 256,37 грн., яка складається з: 35 756 грн. 37 коп. - пені, 35 500,00 грн. - штрафу визначеного відповідно до п. 4.2. договору іпотеки. На претензії банку про повернення заборгованості по кредиту відповідей від позичальника та поручителя не надходило, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вказаної кредитної заборгованості. Представник позивача в останнє судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про здійснення судового розгляду за його відсутності, в якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Будучи присутнім в судових засіданнях раніше представник позивача позов також підтримував з підстави викладених у позовній заяві, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі у судові засідання неодноразово не з'являлись, про час та місце слухання справи повідомлялись шляхом оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» та через направлення судових повісток за зареєстрованим їх місцем проживання, що згідно п. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року за № 17-рп/2011, справа № 1-9/2011, вважається належним повідомленням сторони. А тому, суд вважає за можливе слухати справу без їх участі за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, докази в справі у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 25.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 330-ф/08, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 11.06.2010 року. Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що банк відкриває позичальнику невідновлювану відкличну кредитну лінію, з лімітом 105 000,00 доларів США. Кредитна лінія надається на строк з 25.06.2008 року по 23.06.2008 року або по день визначений п. 1.7 та/або п. 3.3.11. цього договору, із сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 13,8 % річних. В підпункті 3.1.1. п. 3.1. кредитного договору зазначено, що банк зобов'язується відкрити позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] та рахунок для погашення заборгованості по кредитній лінії, процентів за її використання та всіх комісійних платежів передбачених цим договором № 373920174996.840(980). Згідно пп. 3.1.1.2. п.3.1.1. кредитного договору банк зобов'язується надання кредитних коштів здійснювати з позичкового рахунка, шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника № [NUMBER], відкритий в ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478. Підпунктами 3.1.5-3.1.7 п.3.1. кредитного договору передбачено зобов'язання банку розраховувати проценти за фактичну кількість днів користування кредитними коштами на суму фактичного залишку на позичковому рахунку, застосовуючи метод «факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та у році (365 або 366 днів), враховуючи при розрахунку процентів перший день користування кредитом та не враховуючи останній день користування кредитом. Згідно пп.3.3.1. п.3.3. кредитного договору, позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредитних коштів, сплату процентів за використання кредитної лінії та всіх комісійних платежів у передбачені договором строки. Підпунктом 3.3.4. п. 3.4. кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами (окрім останнього місяця користування кредитними коштами) та в день закінчення строку, на який надано кредитні кошти, у відповідності з п.1.1. та/або з п.1.7. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредитній лінії, в тому числі у зв'язку з порушенням виконання умов цього договору, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1 цього договору, сплачувати комісію за обслуговування кредитної лінії згідно з п.1.3. цього договору та проценти за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки зазначеної в п.1.1. цього договору, на рахунок [NUMBER] відкритий у ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією сплачувати проценти за користування кредитними коштами виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.12 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією та пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до п.п.3.1.12 п.3.1. кредитного договору на залишок простроченої заборгованості за кредитною лінією банк зобов'язується нараховувати проценти, виходячи із процентної ставки, зазначеної у п.1.1., збільшеної на 1%, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Встановлено, що банк свої зобов'язання за кредитним договором, визначені в п. 1.1., пп. 3.1.1. п.3.1 даного договору виконав належним чином, а саме - надав позичальнику кредитні кошти в сумі 105 000,00 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку № [NUMBER] за період з 25.06.2008 року по 03.12.2014 року (а.с. 40-42) та меморіальним валютним ордером № TR.27905.4 від 25.06.2008 року (а.с. 43). В порушення положень кредитного договору, [PERSON] неналежно виконувала умови кредитних зобов'язань, порушила строки повернення кредиту затвердженого графіку (а.с. 21-25), у зв'язку з чим, станом на 03.12.2014 року, утворилася заборгованість у сумі 81 834,58 доларів США, з яких: 73 192,00 доларів США - заборгованість по кредиту строкова; 4 071,37 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена; 967,55 доларів США - заборгованість по процентам поточна; 3603,66 доларів США - заборгованість по процентах прострочена, що підтверджується наданим стороною позивача розрахунком заборгованості за кредитним договором № 330-Ф/08 від 25.06.2008 року (а.с. 44-50). Пунктом 5.3. кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Так, станом на 03.12.2014 року банком нараховано пеню у розмірі 35 756,37 грн., з яких 17 917,36 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 17 839,01 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки без оформлення заставної від 25.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4988 (а.с. 26-32). Згідно п.2.1. договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира № 216, загальною площею 59,30 кв.м., житловою площею 39,30 кв.м., що знаходиться в будинку № [ADDRESS] та належить іпотекодавцям по ? частині кожному на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.12.2000 р. відділом приватизації житла Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва. Пунктом 2.1.2. договору іпотеки передбачено, що предмет іпотеки оцінено сторонами у 710 000,00 грн. Сторони визначили початкову ціну продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів у разі набуття звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 90% від вартості, визначеної шляхом його оцінки суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Відповідно до п.п.3.3.4 п.3.4. договору іпотеки, іпотекодавці зобов'язані на період дії дійсного договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від ризиків по даному виду страхування та виконувати усі умови при здійсненні страхування. Пунктом 4.2. договору іпотеки передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання п.п.3.3.1.-3.3.13 дійсного договору іпотекодавці сплачують на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави. Так, встановлено, що між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та позичальником укладено договір добровільного страхування заставного майна №04-0107-11-0920 строком з 25.06.2011 року по 24.06.2012 року. Однак відомостей про подальше страхування заставленого майна банку надано не було, внаслідок чого у банка виникло право відповідно до п.4.2. договору іпотеки стягнути з позичальника штраф у розмірі 35 500,00 грн. (710 000,00 грн. х 5%). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.08.2015 року ун. № 759/2530/15-ц пр. 3 2/759/2545/15, яке набрало законної сили 05.11.2015 року, встановлено факт неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов'язань, а також підтверджено порушення обов'язку щодо предмету іпотеки, і відповідно позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, та стягнуто в солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 330-ф/08 від 25.06.2008 року у частині боргу за кредитом і відсотками у розмірі 81 834,58 доларів США та 35 756,37 грн. пені, а також солідарно стягнуто із [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф, визначений в п. 4.2. договору іпотеки у розмірі 35 500,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. До відносин за договором застави застосовується положення параграфу 6 глави 49 ЦК України. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Окремим видом застави є іпотека -застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст. 575 ЦК України). Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Таке ж право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання визначено статтею 33 Закону України «Про іпотеку». Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 6.1 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, зокрема у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу за кредитом) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки. Пунктом 6.7. договору іпотеки передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, процентів, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом, кредитним чи цим договорами, - пеню, штраф, комісії), витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення та реалізації предмета іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, а також інших збитків, завданих порушенням умов кредитного договору або цього договору. Судом встановлено, що на виконання вимог ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» позивач 31.10.2014 року направив відповідачам претензію про повернення заборгованості по кредиту, письмову вимогу про усунення порушення умов кредитного договору з моменту отримання такої претензії та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а.с. 23-25). Проте, вказана вимоги відповідачами виконана так і не була. Отже, аналізуючи умови кредитного договору № 330-ф/08 від 25.06.2008 року, додаткової угоди №1 до кредитного договору № 330-ф/08 від 25.06.2008 року, договору іпотеки без оформлення заставної від 25.06.2008, норми права, які підлягають застосуванню в даних правовідносинах, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, які також підтвердженні належними та допустимими доказами. Враховується судом і те, що заявлені позовні вимоги є співмірними із виниклою сумою заборгованості, яка складається із: заборгованості за кредитом і відсотками в сумі 81 834,58 доларів США, що враховуючи курс НБУ на день розгляду справи (26,85 грн. за 1 дол. США) становить 2 197 253,10 грн.; пені в розмірі 35 756, 37 грн. та штрафу визначеного відповідно до п. 4.2. договору іпотеки в розмірі 35 500,00 грн., що в сумі становить 71 256, 37 грн., тоді як вартість предмету іпотеки визначена самим іпотечним договором у розмірі 710 000 грн., а згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності на момент розгляду справи у розмірі 1 105 100,00 грн. без ПДВ., заявлені із дотриманням відповідної процедури, заснованими на Законі, а тому підлягають задоволенню. Так, з огляду на вищевикладене, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 330-ф/08 від 25.06.2008 року слід звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов договору іпотеки без оформлення заставної від 25.06.2008 року, а саме на: квартиру № 216, загальною площею 59,30 кв.м., житловою площею 39,30 кв.м., що знаходиться в будинку № [ADDRESS] та належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.12.2000 року відділом приватизації житла Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва, шляхом його реалізації з прилюдних торгів з початковою ціною в розмірі 90% від вартості предмету іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності, що становить 994 590 грн. (1 105 100,00 грн./100*90). Слід вказати, що в даному випадку судом враховується правова позиція Верховного Суду України викладена при розгляді справи за № 6-73 цс13 від 04.09.2013 року та правова позиція Верховного Суду України викладена при розгляді справи за № 6-1935 цс15 від 21.10.2015 року, які визначають що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, яке не виконано не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки та що при такій категорії розгляду справи визначається початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Необхідно зауважити, що судом при вирішенні вказаного позову встановлено існування рішення суду про стягнення з відповідачів на користь позивача кредитної заборгованості, яке набрало законної сила, проте не пред"явлено до виконання та відповідно є невиконаним, про що свідчать оригинали виконавчих листів у представника позивача, які той надавав суду для огляду в судовому засіданні під час вирішення вказаного спору. Крім того, в підтвердження ринкової вартості предмету іпотеки задля визначення розміру початкової ціни для його подальшої реалізації, стороною позивача був замовлений та відповідно згодом наданий суду висновок суб'єкта оціночної діяльності - ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство», згідно якого ринкова вартість предмета іпотеки - квартири загальною площею 59,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (станом на 03 грудня 2015 року) становить 1 105 100,00 грн. без урахування ПДВ, яка і була взята судом до уваги при визначенні початкової ціни реалізації претдмету іпотеки. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року. Відповідно до ч.1 вищевказаного Закону визначено, що протягом його дії: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Отже, відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VІІ, на вказаний предмет іпотеки: квартира № 216, загальною площею 59,30 кв.м., житловою площею 39,30 кв.м., що знаходиться в будинку № [ADDRESS] не може бути примусово звернуто стягнення до дії такого мараторію. Тому, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочується до втрати чинності Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VІІ. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні судові витрати по даній справі - судовий збір в розмірі 3654 грн. 00 коп. Зазначені витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, зокрема у розмірі 913 грн. 50 коп. з кожного.

Outcome: approved