Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, вказуючи, що [INFO] помер його двоюрідний брат - [PERSON] , після його смерті залишилось спадкове майно: право на земельну частку (пай) що знаходиться у землі бувшого КСП "Колос" Кривоозерського району розміром 3,63 в умовних кадастрових гектарах, на території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, належне йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0140294, виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 20 лютого 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №294. Посилаючись на те, що Кривоозерською держнотконторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із втратою оригінала правовстановлюючого документа, позивач просив про задоволення позовних вимог. В підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] \~подав до\~суду клопотання,\~в якому\~просив розглянути\~справу за\~його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] згідно письмових заяв, просили розглянути справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. За положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Оскільки, справа розглядається без участі сторін, за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті свого двоюрідного брата - [PERSON] ., який помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 22 жовтня 2015 року, рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 09 червня 2016 року в цивільній справі №479/358/16-ц, даними спадкової справи №321/2015, заведеної Кривоозерською державною нотаріальною конторою 18 грудня 2015 року. Згідно положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно даних довідки №53/114-20, виданої відділом у Кривоозерському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області 02 березня 2020 року [PERSON] належало право на земельну частку (пай) що знаходиться у землі бувшого КСП "Колос" Кривоозерського району розміром 3,63 в умовних кадастрових гектарах, на території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області без визначення меж в натурі, належне йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0140294, виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 20 лютого 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №294. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Пунктом 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року, визначено, що положення книги шостої цього кодексу (Спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була ніким прийнята із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] заповіт на випадок його смерті не складався, що підтверджується даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №42504244 від 18 грудня 2015 року. Положеннями ст.1217, ч.1 ст.1222, ст.1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно положень ст.1258, ч.1 ст.1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до нормативних положень статей 1216, 1218, 1222, 1268 Цивільного кодексу України право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач, та у зв`язку з наявністю об`єктивних перешкод в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, її права підлягають захисту в судовому порядку. Із досліджених судом матеріалів встановлено, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії МК [NUMBER] 0140294, виданий Кривоозерською районною державною адміністрацією 20 лютого 1997 року на ім`я [PERSON] втрачено, про свідчить відповідне оголошення, поміщене в газеті "Кривоозерщина" від 04 квітня 2020 року №14 (10422). Нормативне положення\~ст.1\~ЦПК України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно положень ст.\~13\~Конституції України, ст.ст.152-153\~Земельного Кодексу\~України держава забезпечує громадянам і юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. В силу ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод, держава, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за заповітом, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Враховуючи досліджені матеріали справи, а також ту обставину, що відповідачі позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення в повному обсязі, з урахуванням норм європейського законодавства, суд приходить до висновку у необхідності задоволення позову в повному обсязі, оскільки таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved