Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 20288,15 грн., зазначивши, що відповідно до Генеральної угоди про реструткуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт 23.03.2016 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 15782,37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач\~ порушив умови договору та станом на 25.01.2017 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 288,15 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 11880,46 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 792,56 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 2376,05 грн.; - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 5239,08 гривень. Просить стягнути з відповідача дану заборгованість в розмірі 20288,15 гривень та\~ понесені судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. Представник позивача до суду не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. \~ \~ \~ \~ Відповідач до суду не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність; просив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 5239,08 грн. відмовити, посилаючись на ст.61 Конституції України так, як за одне й те саме порушення строків виконання грошового зобов"язання за кредитним договором не може бути застосована подвійна цивільно-правова відповідальність. Крім того, просив зменшити розмір неустойки, оскільки його сім`я перебуває в скрутному матеріальному становищі, він не працює, утримує двох неповнолітніх дітей. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструткуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт 23.03.2016 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого Банк надав останньому кредитні кошти в розмірі 15782,37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за коритсування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобовязання,\~ порушив умови договору, внаслідок чого, станом на 25.01.2017 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 20288,15 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 11880,46 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 792,56 грн.; заборгованості за пенею та комісією 2376,05 грн.; штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 5239,08 грн, що стверджується розрахунком заборгованості, (а.с. 4). У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України, передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1ст.626 ЦК України). \~ \~ \~ \~ Згідно ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.\~ Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~ Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Факт отримання кредитних коштів відповідач не оспорює. Вказана сума заборгованості ніким та нічим не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору суду подано не було. \~ \~ \~ \~ Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов'язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Генеральної угоди, а саме: п.2.8 передбачено, що при порушенні зобов"язання боржник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Згідно з п.2.2 Генеральної угоди сторони узгодили строки погашення заборгованості, не більше 31 день, строк повернення кредита становить 32 день з моменту виникнення порушення, заборгованість по кредиту починається з 32 дня порушення, рахується простроченою, боржник сплачує Банку штраф в розмірі 5239,08 грн., а відповідно до п.2.5 угоди боржник зобовязується повернути суму кредита, відсотки, винагороду згідно Генеральної угоди, Умовам і Правилам. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція узгоджена в Постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року №6-2003 цс15. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд, вважає, що вимога в частині стягнення з відповідача 5239,08 грн. штрафу задоволенню не підлягає. При цьому, суд вважає, що вимоги в частині стягнення заборгованості, як за кредитом, процентами, так і за пенею та комісією підлягає задоволенню в повному розмірі. А також, враховуючи розмір отриманих відповідачем кредитних коштів за даним договором, нарахованих процентів, те що розмір неустойки значно не перевищує розмір збитків, є незначним, відповідачем не надано доказів наявності інших обставин, за яких він може бути зменшений судом, які мають істотне значення, відповідно до положень ст.551 ЦК України, а тому, клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки суд відхиляє. Що стосується позовних вимог про стягнення судових витрат, то вони підлягають стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial