Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В заяві вказувала, що 25 листопада 2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Полицькою сільською радою, Володимирецького району, Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 19. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, часто виникають сварки і непорозуміння. Сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо. Від даного шлюбу мають дитину: сина [PERSON] [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ніде не працює, позивачці тяжко утримувати сина власними силами. Позивачка, перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не мала змоги працювати. У звязку із наведеним просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, в розмірі 50 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви в суд і до його повноліття та аліменти на її користь, до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви в суд і до досягнення сином трьохрічного віку. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, уточнення позовних вимог. Просила шлюб розірвати та стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошові сумі на утримання сина по 50 грн. щомісячно та на її утримання до досягнення дитиною трьох років по 200 грн. щомісячно, не заперечує відносно заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. А тому суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши інші обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що 25 листопада 2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Полицькою сільською радою, Володимирецького району, Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 19. Від даного шлюбу мають дитину: сина [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останнього. Довідками №1962, 1963 від 23.09.2016 року, виданими Полицькою сільською радою стверджується, що [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні матері. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дітей, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, зобовязаний її утримувати до досягнення повноліття, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обовязок по утриманню дитини, позов підлягає задоволенню. \~ При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року» враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру. Згідно з п.1\~ст.3 Конвенції "Про права дитини" вусіх діях щодо дітей, \~незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції\~дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно із\~ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум"\~прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. У статті 184 СК України зазначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. І як зазначено в ч. 3 ст. 184 СК України, якщо розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру , передбаченого ч.2 ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із взаємного обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі по 50 грн. щомісячно, на дитину. Крім того, позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не мала змоги працювати. Відповідно до ч.2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. А тому суд рахує за правильне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини по 200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць, згідно ст. 367 ЦПК України. Що стосується розірвання шлюбу, частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що даний шлюб існує формально, позивачка миритися не бажає, не підтримують сімейні відносини, а тому наявні підстави для його розірвання. Дитину залишити проживати з матірю. У відповідності до ст.113 СК України особа , яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає залишити прізвище Прядко .

Outcome: approved