Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. Просив суд спростувати неправдиву інформацію [PERSON] стосовно того, що він її побив, та заборонити їй розповсюджувати відомості, які не відповідають дійсності. В обгрунтування пред*явленого позову вказав, що 03 серпня 2013 року, біля 18 години, прийшла його малолітня дочка і сказала, що син відповідачки, [PERSON], пошкодив її парасольку та неодноразово її у неї відбирав. На прохання припинити безчинство малолітній [PERSON] не реагував, а батько запевнив, що з сином розбереться. Пізніше до його квартири прийшла відповідачка відразу стала на нього кричати та ображати у присутності дружини, малолітніх дітей та друзях, які знаходились у нього в гостях. На зауваження відповідачка не реагувала. Коли він намагався зачинити двері, то відповідачка підставила ногу, перешкоджаючи їх закриттю, та кинула у нього парасольку. Потім, відійшовши від дверей, відповідачка вдарила двері ногою і вони з гуркотом зачинились. На подвір*ї відповідачка висловлювалась у його адресу, що він "сволочь" ,"тварь", «козел» та розповсюджувала стосовно нього неправдиві відомості, що він її, ніби-то, "побив", принижуючи цим його честь та гідність, як людини, та ділову репутацію. Його викликали до міліції і йому стало відомо, що відповідачка написала заяву стосовно її побиття але цей факт не знайшов підтвердження. Ця неправдива інформація дійшла до його начальства, що негативно вплинуло на його репутацію. Йому довелось надавати пояснення та виправдовуватись. Вказаними неправомірними діями йому відповідачкою завдана моральна шкода, яка полягає у його душевних стражданнях. Діями відповідачки була принижена його честь та гідність. Але він не може сказати: кому саме відповідачка розповсюджувала принижуючі його честь гідність відомості. Люди бояться та не хочуть йти до суду. Він не втручається у виховання сина відповідачки, а лише робить зауваження стосовно його неправильної поведінки. У нього у зв*язку з цим неприємності на роботі. Спричинену моральну шкоду він оцінює у 8.000 гривень. Просить позов задовольнити. Відповідачка пред*явленого позову не визнала та пояснила, що 03 серпня 2013 року, ввечері, до неї додому прийшов позивач і сказав, що її малолітній син зламав парасольку його дочки і став вимагати відшкодування спричинених збитків. Син їй розповів, що лише один раз смикнув парасольку, яку у руках тримала дочка позивача. Через деякий час до нього підійшла дочка позивача і показала сину надломану парасольку і сказала, що це зробив він і пішла скаржитись батькам. На вулицю вийшла мати, стала погрожувати її сину і парасолька, яку вона тримала в руках, зламалась. Вона парасольку вирішила повернути власнику. Двері квартири відчинив позивач. Вона стала йому говорити, що син не міг зламати парасольки і поклала її на поріг квартири. У відповідь позивач став її ображати, лаяти. Також позивач розказав їй хто вона така і куди їй потрібно йти і після цього вдарив її ногою по стегні. Вони з сином перелякались і побігли додому. Вона викликала міліцію і звернулась зі скаргою стосовно дій позивача. Їй було видане направлення для проходження судово-медичної експертизи та стосовно позивача було порушено кримінальне провадження. Своєї ноги під двері вона не підставляла і парасольку в позивача вона не кидала. На подвір*ї будинку в адресу позивача нецензурно не висловлювалась та його не ображала. Стосовно неправомірних дій позивача до його керівництва не зверталась тому, що не знає де він працює. Навпаки, позивач принизив її честь та гідність. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Так, свідок [PERSON] пояснив, що позивача він знає та з ним стосунки нормальні. Відповідачки не знає. Він не пам*ятає коли був конфлікт між сторонами. Але це було у 2013 році. Він був у позивача. Прийшла дочка і сказала, що хлопчик зломав парасольку і хотів її відібрати. За проханням позивача вони пішли до батьків хлопчика. Батько хлопчика, вислухавши позивача, сказав, що розбереться, що спричинені збитки відшкодують. Вони повернулись до квартири позивача. Потім прийшла відповідачка і стала кричати та лаятися. Позивач став зачиняти у квартиру двері. Однак відповідачка штовхнула двері і двері з силою зачинились. Це він бачив зі сторони тому, що знаходився у вітальні. Свідок [PERSON] пояснила, що вона чула як відповідачка ображала її чоловіка і чула гуркіт дверей. Потім хлопнули двері і відповідачка кричала "він мене побив". Вона навіть не зрозуміла, що відбулось. Це було у серпні минулого року. Син відповідачки кривдить їхню дочку, а відповідачка його захищає. Також відповідачка обмовила її чоловіка. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідачка його дружина. Позивача він знає. Однак ніяких стосунків з ним не має. Він був вдома і коли у квартиру постукали, то відчинив двері. Це прийшов позивач з чоловіком та дочкою. Позивач сказав, що його син поломав парасольку. Він відповів, що з сином розбереться. Після цього позивач з чоловіком пішли. Син йому сказав, що смикав парасольку, але в руки її не брав та на ламав. Його дружина пішла до позивача віддати парасольку. Що між ними відбулось він не знає. Однак, коли дружина прийшла, то сказала, що її вдарив позивач. Вони викликати міліцію. Із висновку спеціаліста № 843 від 05 серпня 2013 року вбачається, що при огляді [PERSON] по зовнішній поверхні лівого стегна на межі верхньої та середньої третини - синець невірної форми розмірами 4х1,6см, вертикальний, синюшно-фіолетовий з нечіткими межами. На 1,5см вгору та праворуч від нього - косо-вертикальне смугасте садно під щільними рожево-коричневими кірками, вище шкіри розмірами 5х0,1см має напрямок згори-вниз та зліва-направо. Зі слів [PERSON] 03 серпня 2013 року близько 19 години малознайомий чоловік вдарив її ногою по лівому стегну. Пошкодження у вигляді синця та садна на лівій нижній кінцівці відносяться до легких тілесних ушкоджень та виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, можливо у термін вказаний обстеженою. При цьому, із довідки Баглійського РВВС м. Дніпродзержинська від 10 лютого 2014 року вбачається, що 03 серпня 2013 року до Баглійського РВВС звернулась [PERSON] та повідомила, що близько 19 години [PERSON], позивач по справі, біля своєї квартири [ADDRESS] спричинив їй легкі тілесні ушкодження. По вказаному факту по кримінальному провадженню № 12013040780002074 вона визнана потерпілою. Обставина, що відповідачці [PERSON] були спричинені тілесні пошкодження також стверджується наданими відповідачкою лікарськими рецептами та квитанціями на придбання лікарських препаратів. Із ст.277 ЦК України вбачається, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та /або/ членів її сім*ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст.60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.» Суд вважає, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт поширення відповідачкою [PERSON] неправдивої інформації стосовно того, що позивач її побив. Навпаки, із висновку спеціаліста № 843 від 05 серпня 2013 року вбачається, що виявлені у [PERSON] пошкодження у вигляді синця та садна на лівій нижній кінцівці відносяться до легких тілесних ушкоджень та виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, можливо у термін вказаний обстеженою. Тобто, 03 серпня 2013 року близько 19 години. При цьому, позивачем також не надано суду доказів стосовно розповсюдження відповідачкою неправдивої стосовно нього інформації. 03 серпня 2013 року між сторонами відбулась проста побутова сварка в процесі якої кожна зі сторін захищала свою малолітню дитину. У судовому засіданні не було встановлено, що у процесі вказаної сварки відповідачкою стосовно позивача розповсюджувалась неправдива інформація. Також у судовому засіданні не було встановлено, що відповідачка розповсюджувала неправдиву стосовно позивача інформацію за його місцем роботи. При таких обставинах суд вважає, що діями позивачу не було спричинено і моральної шкоди. Тому суд, оцінюючи всі докази зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed