Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона зареєструвала шлюб із відповідачем 08.03.1997 року у відділі РАЦС м.Жовква (а.з.№ 16). У зв”язку з одруженням позивачка змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] Після реєстрації шлюбу сторони проживали в квартирі батьків позивачки по вул. Курбаса в м. Жовква, де й проживають на даний час. На початку їхнього подружнього та сімейного життя вони одне одного поважали та любили. Зазначає, що з вини відповідача вона також змушена подати заяву про розірвання шлюбу. Відповідач вже протягом десяти років зловживає алкогольними напоями, приходить додому пізно ввечері та вчиняє сварки. Зазначає, що відповідач надає незначні кошти на утримання сина, однак позивачка бажає отримувати аліменти на його утримання за рішенням суду, а тому просить стягувати звідповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину, а саме сина [PERSON], в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 25.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з’явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Інших клопотань не має. Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Інших клопотань не має. А тому суд приходить до висновку про ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з’явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з’ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено наступне. Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що позивачка та відповідач одружились 08.03.1997 року у ВРАЦС м. Жовква. У зв"язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]". [PERSON] народився [INFO] року і його батьками є позивачка та відповідач, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Твердження позивачки, зазначені у позовній заяві відповідачем не заперечуються у поданій ним заяві. Суд враховує, що відповідач визнає позовні вимоги, а тому даний факт не підлягає доказуванню. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно норм ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач та платник аліментів є здоровим, місце праці судом не встановлено. Висновки суду про те, що відповідач має можливість виконувати обов’язки по утриманню дитини, як це передбачено чинним законодавством, ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки останній є працездатною особою молодого віку. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір’ю та знаходиться на її утриманні, а доказів про те, що відповідач добровільно надає кошти на утримання дитини немає, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 “Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб”. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства”, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 р.» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дитини відповідного віку, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов’язок обох батьків на утримання дітей, роз’яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а також те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, згідний сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому просить позивачка, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на неповнолітню дитину, а саме сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 25.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони його батька. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved