Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про застосування наслідків недійсності правочину. Вимоги позову мотивує тим, що 22.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (КМНО) Михайленко С.А. прийнято рішення від 22.01.2020 № 50761542 та внесено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про реєстрацію за відповідачем, на підставі договору іпотеки № 02-10/1353 від 20.04.2007, права власності на належну їй квартиру [ADDRESS] . На підставі висновку Колегії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства Юстиції України (далі - МЮ України) скасовано рішення приватного нотаріуса Михайленко С.А. від 22.01.2020 № 50761542, проведено державну реєстрацію припинення права власності АТ «Альфа Банк» на зазначену квартиру, яка належить позивачу на праві власності. Водночас, у зазначених вище реєстрах залишається запис про іпотеку, про обтяження та щодо типу обтяження нерухомого майна - кв. [ADDRESS] . Посилаючись на визнання договору іпотеки недійсним та в порядку застосування наслідків недійсності правочину, позивач просить ухвалити рішення, яким скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек наступні записи: - номер запису про іпотеку: 35140226. Державний реєстратор: приватний нотаріус Михайленко Сергій Анатолійович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Підстава для державної реєстрації: іпотечний договір, серія та номер 1425, виданий 20.04.2007, видавник Кравченко І.В, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:50761542 від 22.01.2020 15:47:25, приватний нотаріус Михайленко Сергій Анатолійович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Іпотекодержатель: Акціонерно-комерційний банк «Альфа-Банк» соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Київська міська філія), код ЄДРПОУ: 09322018; - номер запису про обтяження: 35140322. Дата та час державної реєстрації: 20.04.2007 19:29:48. Державний реєстратор: приватний нотаріус Михайленко Сергій Анатолійович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Підстава для державної реєстрації: іпотечний договір, серія та номер 1425, виданий 20.04.2007, видавник Кравченко І.В, приватний нотаріус КМНО. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50761542 від 22.01.2020 15:47:25, приватний нотаріус Михайленко Сергій Анатолійович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Вид обтяження: заборона на нерухоме майно. -тип обтяження: заборона на нерухоме майно. Реєстраційний номер обтяження 4847434. Зареєстровано: 20.04.2007 19:29:48 за № 4847434 реєстратором: приватний нотаріус Кравченко І.В., 01021, м. Київ, вул. Грушевського, 34/1. Підстава обтяження: іпотечний договір, 1425, 20.04.2007, Кравченко І.В, приватний нотаріус КМНО. Об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021 року вказана цивільна справа розподілена судді Саламон О.Б. 12.03.2021 по справі відкрито провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 27.05.2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті. 11.10.2021 до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача Ременюк Т.О. на позовну заяву. У даних поясненнях представник відповідача зазначає про те, що право позивача, як власника кв. [ADDRESS] на час її звернення до суду захищено наказом МЮ України 14.05.2020 року, відповідно до якого скасовано рішення приватного нотаріуса КМНО в м. Києві Михайленко С.А. від 22.01.2020 № 50761542. Крім того, позивачем не зазначено, які саме її права та інтереси є порушеними та не надано тому доказів, спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки, а тому скасування рішень державного реєстратора з проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за банком буде порушувати його право відповідно до договору про іпотеку на звернення стягнення на предмет іпотеки. Одночасно зазначено, що заявлені позивачем вимоги не відповідають положенням чинного законодавства та не є належним способом захисту прав позивача. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши суду клопотання про розгляд справи в її відсутність. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Третя особа - приватний нотаріус КМНО Кравченко І.М. правила на адресу суду листа, в якому просить розглядати справу в її відсутність. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.05.2006 року позивач є власником кв. [ADDRESS] (а.с.14-15) 20.04.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник - ПАТ «Укрсоцбанк»/АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір іпотеки № 02-10/1353, за умовами якого остання передала в іпотеку кв. [ADDRESS] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2011, яке набрало законної сили 22.05.2012, у справі № 2-4951/2011, визнано недійсним Договір іпотеки № 02-10/1353 від 20.04.2007 року (а.с.17-21). 22.01.2020 приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А. прийнято рішення № 50761542 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] за АТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») (а.с.22-25). Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 37 Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV) рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів, або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір). Відповідно до пп. а) п.2 ч.6 ст.37 Закону № 1952-ІV, за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги. 05.03.2020 позивачем подано скаргу до Міністерства юстиції України на рішення та дії державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Михайленко С.А. (а.с.26-28). Висновком Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України (далі - Висновок) від 14.05.2020 року скаргу [PERSON] задоволено у повному обсязі, скасовано рішення від 22.01.2020 року № 50761542, прийняте приватним нотаріусом Михайленком С.А. (а.с.30-33). На підставі зазначеного Висновку Міністерством Юстиції України видано наказ № 2013/5 від 16.06.2020, яким скасовано рішення від 22.01.2020 № 50761542, прийняте приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А (а.с.29-33). Листом МЮ України від 04.03.2021 позивача повідомлено, що наказ МЮ України від 16.06.2020 № 2013/5 виконано у повному обсязі шляхом проведення державної реєстрації припинення права власності АТ «Альфа Банк» на кв. [ADDRESS] . (а.с. 34). Проте, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що станом на 24.02.2021 у зазначених реєстрах міститься запис про іпотеку, запис про обтяження та запис про тип обтяження (заборона на нерухоме мано) стосовно об`єкту обтяження - кв. [ADDRESS] , а саме: - запис про іпотеку номер 35140226. Дата, час державної реєстрації: 28.04.2007 10:33:45. Державний реєстратор: приватний нотаріус Михайленко Сергій Анатолійович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Підстава для державної реєстрації: іпотечний договір, серія та номер 1425, виданий 20.04.2007, видавник Кравченко І.В, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50761542 від 22.01.2020 15:47:25, приватний нотаріус Михайленко Сергій Анатолійович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Іпотекодержатель: Акціонерно-комерційний банк «Альфа-Банк» соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Київська міська філія), код ЄДРПОУ: 09322018; - запис про обтяження номер 35140322. Дата та час державної реєстрації: 20.04.2007 19:29:48. Державний реєстратор: приватний нотаріус Михайленко Сергій Анатолійович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Підстава для державної реєстрації: іпотечний договір, серія та номер 1425, виданий 20.04.2007, видавник Кравченко І.В, приватний нотаріус КМНО. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50761542 від 22.01.2020 15:47:25, приватний нотаріус Михайленко Сергій Анатолійович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] . Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 : Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4847434, 20.04.2007 19:29:48; - запис про обтяження: тип обтяження: заборона на нерухоме майно. Реєстраційний номер обтяження 4847434. Зареєстровано: 20.04.2007 19:29:48 за № 4847434 реєстратором: приватний нотаріус Кравченко І.В., 01021, м. Київ, вул. Грушевського, 34/1. Підстава обтяження: іпотечний договір, 1425, 20.04.2007, Кравченко І.В, приватний нотаріус КМНО. Об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] . Заявник: Кравченко І.В , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (а.с.7-9). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, що означає право особи пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц). Суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16). Згідно з п.1 ч. 1 Закону № 1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України № 1952-ІV (у редакції, чинній із 16.01.2020), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час вчинення оспорюваних записів у даній справі), наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Викладене свідчить, що з 16.01.2020 такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, тому доводи позивача про необхідність застосування такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати йому відновлення порушеного права судом відхиляються. Крім того, у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952-ІV. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 року у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 року у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 року у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 року у справі № 916/2464/19. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту прав, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Крім того, суд звертає увагу на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2011 року, яке набрало законної сили 22.05.2012 року, у справі № 2-4951/2011 визнано недійсним Договір іпотеки № 02-10/1353 від 20.04.2007 року. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч.3 ст. 26 Закону № 1952 - ІV (у редакції, чинній із 16.01.2020 року), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). В той же час, як вбачається зі скарги [PERSON] до Міністерства юстиції України на рішення та дії державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Михайленко С.А. та відповідного висновку і наказу за результатами розгляду скарги, позивач жодних вимог щодо оспорюваних записів не висувала. Відтак, з урахуванням наведених правових норм, позивач не позбавлена можливості звернення до державного реєстратора в позасудовому порядку для вирішення питання про державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до вищевказаної норми на підставі судового рішення про визнання недійсним договору іпотеки, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав та обтяжень і вчинено оспорювані записи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Інші твердження сторони позивача висновки суду не спростовують та підстави для задоволення позову не дають. Згідно з ст. 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed