Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 26.03.2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що між сторонами припинені шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в процесі проживання сім`єю виявили несумісність характерів, різні погляди на життя. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] , виданого відділом запису актів цивільного стану Верхньосалдинського району Свердловської області Російської Федерації, [PERSON] , громадянин України, [INFO] та [PERSON] , громадянка України, [INFO] , уклали шлюб 26.03.2015 року, про що складено відповідний актовий запис № 53. Після реєстрації шлюбу, дружині залишено її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.05.2017 року № 1443030876 та від 03.09.2018 року № 1443047918 фактичним місцем проживання позивача вказано квартиру [ADDRESS] , а місцем перебування відповідача [PERSON] є квартира [ADDRESS] . Положеннями ч. 1 ст. 58 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23.06.2005 року за № 2709-IV визначено, що шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином (ч. 1 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право"). Із змісту положень ст. 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , сторони по справі, є громадянами України, мають зареєстроване у встановленому порядку місце проживання на території України, отже спільним особистим законом для сторін, які уклали шлюб у Верхньосалдинському районі Свердловської областів в Російській Федерації, поза межами України, є чинне законодавство України та вимоги діючого СК України, яким і визначається припинення шлюбу та правові наслідки його припинення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно положень ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що позивач та відповідач разом не проживають, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі із відповідачем, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню, тому позов належить задовольнити в повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 840,80 грн., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved