Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача у її користь на підставі рішення Сокальського районного суду від 30.06.2011р. та надалі стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1696,00грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано згідно рішення Сокальського районного суду від 30.06.2011р. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Та згідно рішення суду №2-798/11 від 30.06.2011р. з відповідача стягуються аліменти у її користь на утримання сина в розмірі 600грн. Однак у зв'язку із зміною законодавства та посилаючись на ст. 192 СК України просить суд збільшити змінити розмір аліментів. В судове засідання позивач не прибула, однак надала суду заяву в якій зменшила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача у її користь аліменти у розмірі 1000,00грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку а розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи у його відсутності, зменшені позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає за необхідне зменшені позовні вимоги задовольнити, виходячи із наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 21.10.1999року, який згідно рішення Сокальського районного суду від 30.06.2011р. розірвано, про що свідчить копія «11» сторінки паспорта громадянина України серії [NUMBER]. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 600,00грн. і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Вирішуючи питання про аліменти відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. П.5 статті передбачає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. 17.05.2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014р. зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Крім цього, враховуючи, що в Законі України "Про державний бюджет України на 2018рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року встановлений у розмірі 1860 гривень. Враховуючи, що позивач зменшила позовні вимоги, а відповідач у своїй заяві зменшені позовні вимоги визнав, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved