Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

29.03.2019 [PERSON] звернувся до суду за позовом до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Волинської області, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про зняття арешту з банківських рахунків. Вимоги мотивує тим, що рішенням Нововолинського міського суду від 11 листопада 2015 року у цивільній справі №165/2421/15-ц було стягнуто з нього в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01.08.2007 в розмірі 13085,98 грн. На виконання даного рішення було відкрите виконавче провадження у Нововолинському МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області. В забезпечення виконання рішення суду головним державним виконавцем Вишневським І.Я. 28.09.2016 постановлено постанову про арешт всіх рахунків [PERSON] . Головним державним виконавцем Борис Г.М. постановлено постанову про арешт всіх рахунків [PERSON] та на кошти, що містяться або будуть надходити на поточні, карткові та депозитні рахунки , що належать [PERSON] . Вказує, що кредитні зобов?язання та зобов?язання по виконавчих листах Нововолинського міського суду у справі № 165/2421/15-ц позивач виконав в добровільному порядку повністю, що підтверджено довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.03.2019, однак арешт з рахунків Нововолинським ВДВС ГТУЮ у Волинській області не знятий. На звернення позивача з цього приводу, державним виконавцем надано відповідь, в якій роз?яснено, що за результатом проведених виконавчих дій 22.12.2017 державним виконавцем постановлено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ПАТ КБ «ПриватБанк» , то ВДВС позбавлений права зняття арешту з банківських рахунків. 21.01.2019 [PERSON] звернувся з даним питанням до заступника начальника ГТУЮ. У відповіді Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області за №М27/01-15 від 22.02.2019, зазначено, що арешт може бути знятий за рішенням суду та згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень та інформації Нововолинського МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області виконавчі документи про стягнення з позивча заборгованості у вказаному відділі станом на 22.02.2019 не перебувають. У позивача не існує інших зобов`язань перед ПАТ КБ «Приватбанк», виконавчого провадження про стягнення з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк», у ВДВС немає, потреба у арешті банківських рахунків позивача, як забезпечення зобов?язань перед банком, відпала, тому просить скасувати арешт, накладений на всі його банківські рахунки постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області Борис Г.М. від 04.03.2016 року у виконавчому провадженні №50266157 та постановою головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Вишневського І.Я. від 28.09.2016 у виконавчому провадженні № 52280179. В судове засідання позивач [PERSON] не з?явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, по суті спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Кузін Є.В. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві. Крім того, на думку представника третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача АТ КБ «Приватбанк», з огляду на роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року, до справи позивачем залучений неналежний відповідач. В судовому засіданні предтавник третьої особи не заперечив тієї обставини, що [PERSON] не має боргових зобов?язань перед банком, пояснив, що після повернення стягувачу - банку виконавчого листа у 2017 році, вказаний виконавчий документ повторно не направлявся стягувачем для примусового виконання. Вважає, що позивачне довів порушення йогоправ, томупросить у задоволенні позову відмовити. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, та постановити законне та обгрунтоване рішення. Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали позову, проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що рішенням Нововолинського міського суду від 11 листопада 2015 року у цивільній справі №165/2421/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, присуджено до стягнення [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 01.08.2007 в розмірі 13085,98 грн. (а.с.3,4) Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Борис Г.М. про арешт коштів боржника у ВП № 50266157 від 04.03.2016 (а.с.5) накладено арешт на всі рахунки та на кошти, що містять або будуть надходити на поточні, карткові та депозитні рахунки відкриті в гривні та іноземній валюті та належать [PERSON] . Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Вишневського І.Я. про арешт коштів боржника у ВП № 52280179 від 28.09.2016 (а.с.6) накладено арешт на всі рахунки позивача. При зверненні позивача із заявою до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області останньому повідомлено, що виконавче провадження №50266157 та ВП № 52280179 було відкрите по виконавчому листу № 165/2421/15-ц від 11.02.2016 Нововолинським міським судом Волинської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 13085,98 грн. (а.с.8). Так як виконавче провадження завершене на підставі п.2 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову про повернення виконавчого листа стягувачу з правом його повторного пред?явлення для виконання в строк до 22.12.2020. Аналогічна відповідь булла надана позивачу Упралінням ДВС ГТУЮ у Волинській області (а.с.11) Крім того, у ній зазначено, що виконавчі документи про стягнення з [PERSON] заборгованості у відділі станом на 22.02.2019 не перебувають. З повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 01.03.2019 (а.с. 14) станом на 01.03.2019 за [PERSON] перед АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості не має. Відповідно до довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 29.03.2019 (а.с.15) станом на 25.03.2019 за [PERSON] відсутня будь-яка заборгованість перед ТВБВ №10002/0107 філії Волинське обласне управління АТ Ощадбанк. Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент накладення арештів) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. У відповідності до ст. 59 Закону - майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Її право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст.321, 383, 386 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до ст 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ч.1, 2 Цивільного кодексу України "Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом". У відповідності до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права, так як накладення арешту на всі банківські рахунки, позбавило його права розпорядитися своїми коштами, в тому числі виплатами, які надходять йому як учаснику АТО. Отже, аналізуючи норми закону та надані сторонами докази на підтвердження вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд не бере до уваги твердження представника третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - АТ КБ «Приватбанк» Кузіна Є.В. щодо відсутності підстав для задоволення вимог [PERSON] , в тому числі стосовно залучення до справи позивачем неналежного відповідача, оскільки представник третьої особи не довів свою позицію належними доказами, а доводи позивача, на думку суду, є обгрунтованими, і в судовому засіданні представник третьої особи їх не заперечив . З метою захисту права позивача, за відсутності на даний час підстав для його обмеження, в т.ч. накладення арешту на всі банківські рахунки [PERSON] , суд позов задовольняє у повному обсязі.

Outcome: approved