Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини звернулась [PERSON] В обгрунтування позову зазначає, що з 01.11.2011 перебувала з відповідачем в шлюбі, який було розірвано рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 27.12.2012. Вказує, що від шлюбу у сторін є спільний син - [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Згідно виконавчого листа № 1713/1553/12, виданого Острозьким районним судом 05.12.2012 з відповідача стягуються аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.11.2012 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Вказує, що на даний час виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів в звязку із зміною обставин, що враховувались судом при визначенні розміру аліментів та набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким було внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас вказує, що на даний час відповідач офіційно не працевлаштований, однак регулярно їздить на роботу в Польщу та отримує стабільний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільного сина. Зазначає, що на даний час в неї є ще одна дитина дочка [PERSON], [INFO], утримання якої вимагає значних коштів. За вказаних обставин, на даний час не має змоги працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Посилаючись на вказані обставини та збільшення вікових потреб сина [PERSON] та матеріальних витрат на його утримання, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача згідно виконавчого листа №1713/1553/12 на утримання [PERSON], [INFO] та стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Острозького районного суду від 14.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст.274-279 ЦПК України без повідомлення (виклику) сторін, та роз"яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що відповідач отримав копію ухвали суду від 14.02.2019 року та позовну заяву з додатками 21.02.2019 року. У встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Одночасно, ухвалою суду від 14.02.2019 від з Державної прикордонної слуби України було витребувано відомості про перетин державного кордону України відповідачем [PERSON] за період з 01.01.2018 по день отримання запитуваної інформації. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані\~та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Острозького районного суду від 27.12.2013 року. Від даного\~шлюбу сторони\~мають спільну неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO] (актовий запис №25 від 03.05.2012 року), що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-ГЮ №159643 виданим 03.05.2012 року, згідно якого позивач вказана його матір'ю, а відповідач - батьком. Своє батьківство відповідач не оспорював. Згідно виконавчого листа №1713/1553/12, виданого на підставі рішення Острозького районного суду 22.11.2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.11.2012 та до повноліття дитини. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, позивач посилається на те, що на даний час дохід відповідача збільшився, оскільки він періодично їздить на заробітки за кордон, а також змінився сімейний стан позивача. \~ \~ \~ \~Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В той же час, зазначеною нормою СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів не тільки у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, але і в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України від 25.02.2019 встановлено, що відповідач [PERSON], дійсно, періодично, з 01.02.2018 по 17.02.2019 здійснював виїзди за кордон. Водночас, відомостей про отримання відповідачем доходу в звязку з виїздом за кордон позивачем не зазначено та будь-яких доказів, що підтверджували б дані обставини, суду не надано. Отже позивач не довела, що у часті виїзди відповідача за межі України пов'язані з тим, що він працює за кордоном, де отримує дохід. Згідно розяснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів. Одночасно судом встановлено, що позивач 03.07.2017 року народила доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №275967. Окрім того, згідно довідки виданої Бродівською початковою школою Острозької районної ради Рівненської області від 08.02.2019 встановлено, що малолітній [PERSON] з 01.09.2018 є учнем Бродівської початкової школи. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~ \~ \~ \~Згідно п.23.Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~р.\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів», відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповіднодо ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~\~стан здоров'я та матеріальне становище дитини;\~\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~\~наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;\~\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~\~інші обставини, що мають істотне значення. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду та вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні встановлено, що на даний час обставини, враховані судом при визначені розміру аліментів на утримання [PERSON], змінились. Зокрема, судом встановлено, що змінився сімейний стан позивача, яка на даний час має малолітню доньку [PERSON],[INFO] та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а отже не має можливості утримувати ні дітей, ні себе. Водночас, в судовому засіданні ввстановлено, що малолітній син сторін [PERSON] досяг шкільного віку та з 01.09.2018 є учнем Бродівської початкової школи. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та відповідачем таких доказів не надано. Одночасно, суд вважає, що виходячи із вимог ч. 1 ст. 192 СК України,\~ у системному зв'язку положенням ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із відповідача підлягає збільшенню, оскільки утримання неповнолітньої дитини в його віці потребує від батьків додаткових зусиль та матеріальних витрат, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції тощо, визначений у 2012 році розмір аліментів, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини, зокрема, для його належного забезпечення повноцінного харчування, одягу, навчання та розвитку. \~ \~ \~ \~Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. \~ \~ \~ \~При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Судом встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів у зв'язку із збільшенням вікових потреб дитини, зміни сімейного стану позивача, витрати, які несе позивач на утримання дитини перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв'язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується. З урахуванням встановлених судом обставин та наведених правових норм, суд вважає можливим змінити розмір стягнення аліментів. За правилами ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в той же час, ст.192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору. На підставі 129-1 Конституції України, ст.80, 180-183, 185, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved