Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району про визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року у цивільній справі №479/1589/19 замінено первісного відповідача - Кривоозерську селищну раду Кривоозерського району Миколаївської області на належних - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року у цивільній справі №479/1589/19 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач надіслала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в суді заперечували проти визнання за позивачем цілої частки спадкового житлового будинку, поскільки вони, як спадкоємці першої черги, також прийняли спадщину після смерті батька і мають намір оформити спадщину на свої частки у спадковому майні. Вислухавши відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 30 січня 2019 року. Згідно даних довідки Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області №2384 від 08 липня 2020 року останнім постійним зареєстрованим місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] , на день його смерті разом з ним постійно проживала його дружина [PERSON] , та діти [PERSON] і [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, в склад якої входить житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач є дружиною [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Луканівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 12 грудня 1987 року. Нормативними положеннями ст.1218, ч.3 ст.1296 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В оформленні спадкових прав на житловий будинок у нотаріальному порядку позивачу відмовлено, так як відсутній правовстановлюючий документ на майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно даних рішення Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області №201 від 27 жовтня 1989 року будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , спадковий житловий будинок побудований в 1989 року та прийнятий в експлуатацію. Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1989 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року. Відповідно до приписів п.49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів". Таким чином для реєстрації будинку, збудованого у 1989 році, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. Отже судом встановлено, що будинок [ADDRESS] не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті [PERSON] як об`єкт права власності - нерухоме майно. У відповідності до нормативних положень ЦК України - статей 1216, 1218, 1222, 1268 право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності нажитловий будинок з відповідними господарчими будівлями та побутовими спорудами не порушує права та законні інтереси інших осіб. Судом встановлено, що відповідно до положень ч.1 ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК України після смерті [INFO] чоловіка позивача - [PERSON] спадщину прийняли його дружина та двоє дітей як спадкоємці першої черги за законом, які на момент смерті постійно проживали з спадкодавцем, що стверджується довідкою виконкому Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області. У спільній сумісній власності подружжя був житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку зі смертю чоловіка відповідно до ч.1 ст.60 ч.1 ст.70 СК України слід визначити їх частки в майні які є рівними, тобто кожен є власником 1/2 частки вказаного майна. Частки спадкоємців у спадковому майні теж є рівними. Тому позов слід задовольнити частково. Визнати за [PERSON] право власності на 4/6 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] із яких 1/6 - частка в порядку спадкування після смерті чоловіка і 3/6 - частки в майні подружжя.

Outcome: partial