Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування, пов`язане з пошкодженням автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 43341,05 гривень, судові витрати по справі у розмірі 7768,40 гривень та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.05.2018 року о 00.25 годин в місті Кривому Розі на подвір`ї будинку № 9 по проспекту Металургів водій [PERSON] , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль HUNDAI Tucson, д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.Автомобіль HUNDAI Tucson, д.н.з. [NUMBER] знаходиться в приватній власності [PERSON] . Постановою Дзержинського районного суд м. Кривого Рогу від 30 травня 2018 року було визнано [PERSON] , [INFO] , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС (приватне)» відповідно до полісу АК/9768174, винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно полісу страхування ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 100000,00 гривень. Франшиза - 0 гривень. 20.09.2018 року до АТ «СГ «ТАС» [PERSON] подав заяву про виплату страхового відшкодування у розмірі 43341,05 грн., дана сума підтверджується висновком експерта № ВС-11 судової авто товарознавчої експерти від 04.09.2018 року, копія якого надавалася до АТ «СГ «ТАС» із первинною заявою про виплату від 20.09.2018 року та рахунком № 8819 від 05.12.2018 року, що був наданий ТОВ «Автопланета плюс», яким визначено вартість HUNDAI Tucson 2016 плівки захисної стандарт та ціну послугу встановлення захисної плівки у розмірі 22104,00 грн. [PERSON] звертався до відповідача з Претензією «про термінове прийняття рішення стосовно виплати страхового відшкодування від 10.11.2018 року». У добровільному порядку відповідач виплату страхового відшкодування не здійснили, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 15 січня 2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було відкрите провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. У відповідності до гл. 10ст. 274 ЦПК Україниу порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності дост.279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі без виклику сторін. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - Ніколаєв В.В. подав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зробило заяву то ТОВ «Експертно - Асистуючої Компанії «Фаворит», щодо проведення огляду, фото фіксації та визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу HUNDAI Tucson, д.н.з. [NUMBER] . 05.12.2018 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) звернулось до представника позивача з листом за вих. № 141, з детальним поясненням чому Висновок № Вс-11 від 10.09.2018 року наданий позивачем не буде братись до уваги АТ «СГ «ТАС» (приватне) та просили у найкоротші терміни та без перешкод надати транспортний засіб HUNDAI Tucson, д.н.з. [NUMBER] , на огляд експерту авто товарознавцю, призначеного страховиком. 12.12.2018 року відповідач отримав лист від ТОВ «Експертно-Асистуючої Компанії «Фаворит» за вх. № 06407, в якому зазначалось, що працівник експертної компанії неодноразово звертався до представника інтересів клієнта із проханням надати автомобіль для огляду, однак представник позивача спочатку переносив дату огляду, а потім зовсім відмовився надавати транспортний засіб на огляд. У зв`язку з чим, ТОВ «Експертно-Асистуючої Компанії «Фаворит» позбавлено можливості встановити вартість відновлювального ремонту та виконати вимоги замовлені відповідно до умов договору. АТ «СГ «ТАС» (приватне) у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та норм чинного законодавства України 17.12.2018 року прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування по події, яка сталась 17.05.2018 року, про що повідомлено [PERSON] листом вих. № 13063. У зв`язку з чим, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача, 29 березня 2019 року через канцелярію суду подав відповідь на відзив в якій зазначив, що заяву про виплату страхового відшкодування до відділення страхової компанії «ТАС» у м. Кривому Розі була зареєстрована представником [PERSON] 20.09.2018 року, що підтверджує відповідач у своєму відзиві. Відповідно до ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник страховика повинен був провести огляд пошкодженого транспортного засобу протягом 10 днів з моменту отримання заяви від потерпілого. Граничним терміном була дата 30.09.2018 року. Натомість у відзиві ПрАТ "Страхова Група "ТАС" зазначають, що тільки 05.12.2018 року просили [PERSON] надати пошкоджений транспортний засіб для огляду експерту авто товарознавця, призначеному страховиком. До 05.12.2018 року ПрАТ "Страхова Група "ТАС" про необхідність проведення огляду пошкодженого транспортного засобу нічого не повідомляли. А отже, відбулося прострочення 10-ти денного терміну зі сторони страховика. Відповідно до п.34.2, 34.3 статті 34 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Крім у того, у відповіді на відзив представник відповідача зазначив, що ПрАТ "Страхова Група "ТАС" у своєму відзиві посилається на лист ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», яка нібито мала провести фотофіксацію отриманих пошкоджень на автомобілі позивача та визначити вартість завданого матеріального збитку. Але відповідач не надає офіційних документів на підтвердження такого замовлення у ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит». Такими документами могли би бути, наприклад, договір підряду, акт замовлення та інші, з обов`язковим указанням конкретного автомобіля. Тобто, чи існували взагалі взаємо відносини між ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» та ПрАТ "Страхова Група "ТАС" відповідачем не доведено. А тому і не доведено повноваження ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» на проведення фіксації пошкоджень автомобіля позивача. Відповідно до ч.1ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. За частинами 1, 5, 6 ст.81, ст.89ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.ст. 3, 5 цього Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦПК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до п.36.7 ст.36 вказаного закону рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Статтею 37 Закону визначений вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, до яких зокрема відноситься: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Встановлення страховиком будь-яких додаткових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, не передбачених зазначеним законом, є протиправним та такі дії слід розцінювати як порушення права страхувальника на виплату йому страхового відшкодування. З матеріалів справи вбачається,17.05.2018 о 00:25 годині, в м. Кривому Розі на подвір`ї буд. № 9 по пр. Металургів, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 2705-414-СПГ, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль HYUNDAI TUCSON, д.н.з. [NUMBER] , який знаходиться у власності позивача [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8). У результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2018 року, відповідача [PERSON] , визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.9). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а томуа тому факт завдання шкоди позивачу з вини відповідача [PERSON] непотребує доказування. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП, як власника автомобіля ГАЗ 2705-414-СПГ, д.н.з. [NUMBER] , застрахована, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Страхова група « ТАС» АК9768174, з терміном дії з 07 квітня 2018 року по 06 квітня 2019 року, страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн., страхова сума за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн., розмір франшизи - 0 грн. (а.с.34). Відповідно до висновку судового експерта [PERSON]. № Вс-11 від 10.09.2018 (а.с.10-33), вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.0 CRDi, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 23.05.2018, в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи становить 43341,05 грн. Величина втрати товарної вартості легкового автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.0 CRDi, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 23.05.2018, в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи становить 30987,43 грн. Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного легкового автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.0 CRDi, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 23.05.2018, в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання експертизи, становить 74328,48 грн.(а.с.10-33) Висновок експерта № Вс-11, судової авто товарознавчої експертизи було зроблено у цивільній справі № 177/1300/18, «за позовом [PERSON] до [PERSON] та до ПраТ " Страхова Група "ТАС" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою». Цей висновок було складено експертом авто товарознавцем [PERSON] , що має свідоцтво судового експерта, виданого міністерством юстиції України. Експерт попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. В зв`язку із обіцянками ПрАТ "Страхова Група "ТАС" про оплату страхового відшкодування в добровільному порядку, позовну заяву було уточнено, а саме вимоги до ПрАТ "Страхова Група "ТАС" були залишені без розгляду. В висновку № ВС-11 від 04.09.2018 року судовий експерт [PERSON] встановив, що матеріальний збиток (без урахування втрати товарної вартості), завданий власнику автомобіля HYUNDAI Tucson д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] становить 43 341,05 грн. Вартість запчастин експерт [PERSON] . встановив на підставі системи AUDATEX та інформації, отриманої від регіонального дилера виробника, досліджуваного автомобіля «HYUNDAI Tucson 2,0 CRDi» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопланета» (Ціни компанії «MINE Europe. Mobis Integrated Network Europe» станом на 03.09.2018 року. Окремо, на підтвердження вартості матеріалів, необхідних для ремонту автомобіля була замовлена довідка рахунок № 8819 від 05.12.2018 року, яка видана ТОВ «Автопланета плюс». (Додана до матеріалів справи). Відповідно до цієї довідки вартість захисної анті гравійної плівки Стандарт+ (що оспорює відповідач), яка включає в себе: капот, частина крила, бампер, оптика, дзеркала і ручки автомобіля Hyundai Tucson 2,0 CRDi, реєстраційний номер [NUMBER] становить 22 104, 00 гривень, і саме ця вартість і вказана у висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи [PERSON] . №Вс-11 від 10.09.2018 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає безпідставними посилання відповідача на неправильність складеного висновку №ВС-11 судової авто товарознавчої експертизи від 04.09.2018 року. 20 вересня 2018 року представником [PERSON]. , що діє в інтересах [PERSON] , було надано страховику ПрАТ «СГ «ТАС»» письмову заяву про виплату страхового відшкодування та надані всі необхідні документи для прийняття відповідного рішення. У своїй заяві представник [PERSON]. просив виплатити страхове відшкодування на користь [PERSON] та у разі незгоди з пошкодженням, що відображені у висновку експерта № ВС-11 судової авто товарознавчої експертизи від 04.09.2018 року, просив терміново самостійно провести огляд пошкодженого транспортного засобу. (а.с.35). 10 листопада 2018 року та 14 грудня 2018 року представник [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] повторно звертався з претензією про терміново прийняття рішення стосовно виплати стразового відшкодування до страховика ПрАТ «СГ «ТАС». (а.с.36-38) Листом від 05.12.2018 року ПрАТ «СГ «ТАС» (приватне) звернулось до представника позивача з листом за Вих. №141, з детальним поясненням чому Висновок №Вс-11 від 10.09.2018 року наданий позивачем не буде братись до уваги ПрАТ «СГ «ТАС» та просили у найкоротші терміни та без перешкод надати транспортний засіб HUNDAI Tucson, д.н.з. [NUMBER] , на огляд експерту авто товарознавцю, призначеного страховиком. Листом від 12.12.2018 року ПрАТ «СГ «ТАС» отримав лист від ТОВ «Експертно-Асистуючої Компанії «Фаворит» за Вх. №06407, в якому зазначалось, що працівник експертної компанії неодноразово звертався до представника інтересів клієнта із проханням надати автомобіль для огляду, однак представник позивача спочатку відкладав дату огляду, а потім зовсім відмовився надавати транспортний засіб на огляд. У зв`язку з чим, ТОВ «Експертно-Асистуючої Компанії «Фаворит» позбавлене можливості встановити вартість відновлювального ремонту та виконати вимоги замовлені відповідно до умов договору. ПрАТ «СГ «ТАС» у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та норм чинного законодавства України. 17.12.2018 року ПрАТ «СГ «ТАС» прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування по події, яка сталась 17.05.2018 року, про що повідомлено [PERSON] листом Вих. №13063. Таким чином, враховуючи викладене та передбачені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, відмова страховика у здійсненні страхового відшкодування у випадку іншому, поміж передбачених ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставною та такою, що не ґрунтується на Законі, оскільки під час вирішення питання про наявність підстав для здійснення страхового відшкодування страховик повинен віддавати пріоритет положенням вказаного Закону. Відповідачем на розгляд ставилося питання про призначення у даній справі судової авто-технічної та судової авто-товарознавчої експертиз. Відповідно до ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник страховика повинен був провести огляд пошкодженого транспортного засобу протягом 10 днів з моменту отримання заяви від потерпілого. Граничним терміном була дата 30.09.2018 року. Натомість у відзивіПрАТ "Страхова Група "ТАС" зазначають, що тільки 05.12.2018 року просили [PERSON] надати пошкоджений транспортний засіб для огляду експерту авто товарознавця, призначеному страховиком. До 05.12.2018 року ПрАТ "Страхова Група "ТАС" про необхідність проведення огляду пошкодженого транспортного засобу нічого не повідомляли. А отже, відбулося прострочення 10-ти денного терміну зі сторони страховика. Відповідно до п.34.2, 34.3 статті 34 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодуватипотерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Таким чином, суд дійшов висновку про те, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) повинна нести відповідальність, передбачену законом, та пред`явлені позивачем вимоги про стягнення із страхової компанії суми страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19Закону № 1961-IV. Максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затвердженорозпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року №698«Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України». Згідно з розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року N698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» з 01 лютого 2016 року такий розмір визначений у розмірі 50 000,00 грн. потерпілому. Таким чином відповідач повинен нести відповідальність у межах вказаної суми, тобто в межах 50 000 грн. Крім того слід зазначити, що відповідно дост.9 Закону України «Про страхування»визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Статтею 12 Закону № 1961передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Відповідно до ч.6 ст.36 Закону №1961 страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз.2 п.12.1 ст.12та п.36.6 ст.36 Закону №1961, компенсувати потерпілому суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Згідно полісу № АК9768174 від 15 грудня 2017 року за яким автомобіль ГАЗ 2705-414-СПГ, д.н.з. [NUMBER] , яким керував під час ДТП водієм [PERSON] зареєстрований за ПрАТ «Страхова група « ТАС», розмір франшизи - 0 грн. (а.с.34). За таких обставин підстав для зменшення суми страхового відшкодування на розмір франшизи судом не встановлено. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи, що позивач скористалася своїм правом на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права, звернулася з вимогою до страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, суд вважає за можливе стягнути з відповідачаПрАТ «Страхова група « ТАС» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 43341,05 грн. Стосовно вимог позивача в частині стягнення судових витрат то суд зазначає. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 768,40 грн.: сплачений ним при подачі позову (а.с.1,2), тому оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень ст.141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача Щодо стягнення витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI, який був чинний на момент виниклих відносин та на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Позивачем не було надано суду копію договору про надання правової допомоги. Слід зазначити позивачем не було надано суду відповідний акт приймання-передачі наданих послуг. Розрахунок вартості адвокатського гонорару. Тобто, позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження сплати ним адвокату за надання правової допомоги саме за укладеним з адвокатом договором у даній справі у розмірі 7000 грн., а тому вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу є недоведеними та задоволенню не підлягають. Статтею 992 ЦК України передбачено, якщо в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.2. ст.36 Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодуванняз особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язанийу разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. В порушення вимог ст.36 Закону, страховиком не було здійснено виплату страхового відшкодування протягом 90 днів з дати отримання заяви, тобто до 17.12.2018 р. В розумінні статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, з ПрАТ «Страхова група « ТАС» підлягає стягненню пеня у період з 21.12.2018 року по 10.05.2019 року за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 43341,05 грн. має бути нарахована з 21.12.2018 по 10.05.2019 року, за 140 дні прострочення. Отже, пеня за цей період становить 5968,01 грн., що розраховується: 43341,05 грн.*(18%*2) /365*140 дні = 5968,01 грн. За таких обставин, враховуючи вищевикладене позов слід задовольнити частково. Враховуючи наведене та

Outcome: partial