Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

позивач АТ КБ "Приватбанк" 13 серпня 2019 р. звернулося до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 07 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк „Приватбанк" та [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов`язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 30.06.2019 р., складає 91682,53 гри-вень. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 19 серпня 2019 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 09 вересня 2019 року (а.с. 44-45). 09 вересня 2019 року Ухвалою Дружківського міського суду було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового засідання на 25 вересня 2019 року (а.с.55-56 ). Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" не з`явився у судове засідання, надав суду заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.3 зворотний бік). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи вона не надала, причини поважності неявки до суду не повідомила. З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у суда доказів, без фіксації судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 280 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 07 жовтня 2013 року між ним та АТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 9) Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодилася з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення кредитної картки, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразила свою згоду. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 07 жовтня 2013 року, складає 91682,53гривень, з яких: - заборгованість за простроченим тілом кредиту складає -499,11 гривень; - заборгованість по відсоткам за кредитом складають - 81148,42 гривень; - пеня за прострочене зобов"язання - 5192,97 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) - 4342,03 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно позову банк до заборгованості відповідача [PERSON] включив - пеню (штраф) у розмірі 4842,03 гривень. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 кредитного договору у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання, АТ КБ "Приватбанк" має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5%від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії (а.с. 30) Оскільки позичальник [PERSON] порушила строки платежів за зобов`язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 13 серпня 2019 р. звернувся до суду, тому відповідач [PERSON] повинна відповідно до п. 2.1.1.7.6 кредитного договору , ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф, який на час розгляду справи судом складає 4842,03 гривень. Із положення ст.625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором. Відповідач порушивла умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором від 07 жовтня 2013 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦК України складає 91682,53 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем кредиту, оскільки вона прострочила строки виконання зобов`язання, частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 30.06.2019 р., мала прострочену заборгованість за кредитом - 91682,53 гривень, з яких: - заборгованість за простроченим тілом кредиту складає -499,11 гривень; - заборгованість по відсоткам за кредитом складають -81148,42 гривень; - пеня за прострочене зобов"язання - 5192,97 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) - 4342,03 гривень . Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Але, позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути штраф в сумі 4842,03 грн., та пеню в сумі 5192,97 грн., але зазначені штрафні санкції нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами забороняється законом. Так, згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м.Дружківка Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , отже, на підставі вказаного Закону вона має бути звільнена від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту в сумі 10035,00 грн., які нараховані після 14 квітня 2014 року. З врахуванням викладеного, заборгованість станом на 30.06.2019 року складає 81647,53 грн., з яких: 499,11 грн. - заборгованість за кредитом, 81148,42 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Таким чином, позов задоволено шляхом стягнення суми заборгованості, процентів з відповідача в сумі 81647,53 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру юридичними особами справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі - 1921 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 81647,53 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1921,00 гривень, які і підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON] .

Outcome: partial