Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог -\~приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна О.В., приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 10 жовтня 2016 року сторони уклали договір позики. Відповідно до цього договору позивач, як позичальник, отримала 2\~325\~679,65 грн, що на день підписання договору становило 90\~000, 00 доларів США за офіційним курсом НБУ (25.840885 грн. за один долар США). Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноруч написаною позивачем в момент передачі зазначеної суми. В забезпечення зобов`язання за договором позики позивачем було передано відповідачу в іпотеку нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 95,0 кв.м. Цей договір було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Рудченко О.В. 05.01.2021 приватним нотаріусом ДМНО Бунякіною О.В. було вчинено виконавчий напис №1. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем Русецькою О.О. було відкрито виконавче провадження №64045393 від 05.01.2021. Проте, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому просила суд визнати виконавчий напис №1, виданий 05.01.2021 приватним нотаріусом ДМНО Бунякіною О.В. про звернення стягнення на нерухоме майно в житловому будинку літ.А-3 на 1 поверсі приміщення №1, загальною площею 95,0 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке передано в іпотеку відповідно до договору іпотеки, посвідченого 10.10.2016 приватним нотаріусом ДМНО Рудченко О.В. за реєстром №2549 в забезпечення виконання [PERSON] основного зобов`язання договору позики від 10.10.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона борг повернула, що підтверджується наявністю у неї оригіналу розписки, як це передбачено п.2 договору позики. Вважає, що на час вчинення виконавчого напису були відсутні підстави вважати заборгованість за договором позики, іпотеки безспірною (а.с.1-6). Відповідач заперечувала проти заявлених позовних вимог і в обґрунтування заперечень зазначила, що дійсно 10.10.2016 було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала в борг [PERSON] гроші у сумі 2\~325\~679,65 грн., строк повернення грошей до 10.04.2018. В підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] власноруч написала і передала [PERSON] розписку. В забезпечення зобов`язання за договором позики, [PERSON] було передано [PERSON] в іпотеку нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 95,0 кв.м., який посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Рудченко О.В. Оскільки, обов`язок з повернення позики, [PERSON] не було виконано, то [PERSON] 11.11.2020 направила на адресу позивача засобами поштового зв`язку вимогу про усунення порушення. Проте відповіді вона не отримала, а тому 05.01.2021 звернулась із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки до приватного нотаріуса ДМНО Бунякіної О.В. Приватним нотаріусом ДМНО Бунякіною О.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно в житловому будинку літ.А-3 на 1 поверсі приміщення №1, загальною площею 95,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке передано в іпотеку відповідно до договору іпотеки, посвідченого 10.10.2016 приватним нотаріусом ДМНО Рудченко О.В. за реєстром №2549 в забезпечення виконання [PERSON] основного зобов`язання договору позики від 10.10.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Оскільки, [PERSON] , позику не повернула, то і оригінал розписки знаходиться у [PERSON] і [PERSON] оригінал розписки вона не передавала. Крім того, [PERSON] відповідно до п.2 договору позики повинна була повернути гроші готівкою в строк до 10.04.2018, а тому у даному випадку довідка з фінансової установи, подана нотаріусу, про що зазначає позивач, не повинна бути. Просила в задоволенні позову відмовити (а.с.45-56). Третя особа приватний нотаріус ДМНО Бунякіна О.В. в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу за її відсутності, надала письмові пояснення та відзив на позовну заяву, в яких зазначила, що позовні вимоги [PERSON] вона не визнає, що нею на підставі заяви [PERSON] від 05.01.2021 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на майно, передане в іпотеку нежиле приміщення, в житловому будинку літ.А-3, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно передано в іпотеку відповідно до договору іпотеки, посвідченого 10.10.2016 приватним нотаріусом ДМНО Рудкевич О.В. за реєстром №2549, яким забезпечено виконання зобов`язання за договором позики від 10.10.2016. Виконавчий напис було вчинено з дотриманням норм Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Просила в задоволенні позову відмовити. (а.с.73-77, 136-138). Третя особа, приватний виконавець Русецька О.О. в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутність (а.с.148-151). Ухвалою від 02 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с.26). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також витребувано у приватного нотаріуса ДМНО Бунякіної О.В. належним чином завірені документи по вчиненню виконавчого напису (а.с.42). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2021 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису (а.с.38). Ухвалою суду від 06 травня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті (а.с.167). 04 серпня 2021 року справу розглянуто по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] отримала позику у сумі 2\~325\~679,65 грн., яку зобов`язалась повернути в строк до 10.04.2018 . (а.с.8-9, 58). В підтвердження отримання грошей [PERSON] власноруч написала и передала [PERSON] розписку. (а.с.57). В забезпечення зобов`язання було укладено договір іпотеки, посвідчений 10.10.2016 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. за реєстром №2549. Іпотекодавець - [PERSON] , іпотекодержатель [PERSON] . Основне зобов`язання договір позики від 10.10.2016. Строк повернення 10 квітня 2018 року. Предмет іпотеки - нежиле приміщення в житловому будинку літ.А-3 на 1 поверсі приміщення №1 (поз.1-6) загальною площею 95,0 кв.м., в тому числі прибудова літ.а-1; ганок літ.а. Предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі рішення Третейського суду по справі №12-81/07, виданого 07.09.2007 Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «ЛЕВЛЕКС" та на підставі договору про поділ майна подружжя від 18 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Чернишовим С.О. за реєстром №1773, згідно якого, предмет іпотеки є її особистою власністю. (п.2.1.4.1 договору іпотеки). Предмет іпотеки не знаходиться у спільній власності, не є часткою, паєм. (п.2.1.4 договору іпотеки). (а.с.21-23). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.10.2016 (а.с.11-14). 05.01.2021 приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бунякіною О.В. на підставі заяви [PERSON] було вчинено виконавчий напис №1 про звернення стягнення на майно, передане в іпотеку: нежиле приміщення в житловому будинку літ.А-3 на 1 поверсі приміщення №1 (поз.1-6), загальною площею 95,0 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.78). За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги [PERSON] за договором іпотеки, посвідченим 10.10.2016 приватним нотаріусом Дніпровським нотаріальним округом Рудченко О.В. за реєстром №2549, яким забезпечено виконання зобов`язання за договором позики від 10.10.2016 у розмірі: неповернута сума позики 2\~325\~679, 65 грн.; інфляційні витрати 309\~849, 88 грн.; 3% річних 180\~829,56 грн.; плату, сплачену за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 28\~163,00 грн., сума, яка підлягає стягненню 2\~844\~522,09 грн., строк за який проводиться стягнення: з 11.04.2018 по 11.11.2020. 11.11.2020 боржнику була направлена вимога про усунення порушень, яка направлялась із описом вкладення та рекомендованим листом, підпис [PERSON] свідчить про належну доставку та про те, що їй було відомо про намір іпотекодержателя застосувати позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, який передбачено п.5.3 договору іпотеки. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №1172 від 29 червня 1999 року, виконавчий напис вчиняється на нотаріально посвідченому договорі а саме на договорі іпотеки. Позивач стверджує, що зобов`язання було нею виконано на момент вчинення виконавчого напису, але припинення обтяження на майно в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не припинено. До тверджень позивачки, що вона повернула борг, а відповідачка повернула їй розписку суд відноситься критично, оскільки у відповідача [PERSON] знаходиться оригінал розписки. Сторони надали для огляду суду оригінали розписок і при очному дослідженні суд приходить до висновку, що розписка надана позивачем не є належним доказом. У розписці наданій позивачем є виправлення, не зазначена дата отримання грошей і складання розписки, відсутній підпис позивача на розписці під текстом, у той час, як розписка надана відповідачкою не містить виправлень та містить дату і підпис [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що розписка надана відповідачкою написана самою [PERSON] і містить її підпис, але пояснити, як ця розписка опинилася у відповідачки не змогла. Зі слів позивача [PERSON] розписка, яка знаходиться у неї передана їй [PERSON] в день отримання нею позики. Суд не може погодитися із твердженнями [PERSON] стосовно того, що вона повернула борг по Договору позики від 10.10.2016, оскільки жодного належного доказу цим обставинам суду на надано. Не може бути належним доказом наданий [PERSON] графік погашення заборгованості, оскільки, в ньому відсутній підпис кредитора, як на узгодженні цього графіка, так і при отриманні грошей, не є зрозумілим до якого Договору позики цей графік відноситься. Зі слів представника позивача, графік складений особисто позивачем. В договорі позики посилання на будь-який графік відсутнє. Навпаки, в пункті 2 договору позики від 10.10.2016 укладеним між сторонами, встановлено, що повернення позичених коштів має відбуватися готівкою в строк до 10 квітня 2018 року. Отже, сторонами визначений порядок та спосіб виконання основного зобов`язання, яким не передбачено повернення позики в безготівковій формі, або частинами. При цьому, пункт 4 договору позики передбачає, що позика вважається повернутою в момент передання стягувачу готівкою або зарахуванням грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок. Тобто, наявність в тексті сполучника «або» свідчить про альтернативність, як один із способів повернення грошової суми і не вимагає будь-якого підтвердження, що позичені гроші повернуті позикодавцю шляхом зарахування на його банківський рахунок. Крім того, в договорі позики від 10.10.2016 укладеного між сторонами, відсутня вказівка на конкретну банківську установу та номер банківського рахунку позикодавця. Тому посилання позивача на не надання відповідачем [PERSON] нотаріусу довідки з банківської установи не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, пропозицій до відповідача щодо припинення договору іпотеки не надходило. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою зобов`язання за договором позики від 10.10.2016 і договору іпотеки від 10.10.2016 не виконано. Також не знайшло своє підтвердження в судовому засіданні порушення приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бунякіною О.В. норм чинного законодавства при складанні виконавчого напису. Посилання позивача на п. 11 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №1172 від 29 червня 1999 року є не обґрунтованим. Нормативно закріплена вимога щодо надання бухгалтерських документів банківських або інших фінансових установ передбачених пунктом 11 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №1172 від 29 червня 1999 року для випадків, коли звернення стягнення провадиться за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. У правовідносинах, що є предметом цього спору мова не йде про прострочення платежів за основним зобов`язанням, а про повне не невиконання у строк та у спосіб, визначений договором, взятого на себе зобов`язання. У даному\~випадку необхідно\~застосовувати п.1\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №1172 від 29 червня 1999 року. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~"Про\~нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~"Про\~нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~"Про\~нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що [PERSON] борг не повернула, мала безспірну заборгованість перед [PERSON] і виконавчий запис було вчинено відповідно до норм діючого законодавства. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не доведені в судовому засіданні, а тому даний позов не підлягає задоволенню. Відповідно до\~вимог ч.9\~ст.\~158\~ЦПК України\~у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed