Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] 13.10.2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON]. - фізичної особи-підприємця про розірвання договору, відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди. Позивачка [PERSON] зазначала, що 12.12.2013 року вона уклала договір із [PERSON]. - фізичною особою-підприємцем (відповідачем), а саме - придбала модельні італійські туфлі фірми Nando Muzi, арт. 8510, розмір 37/5, в магазині [INFO], що знаходиться за адресою по [ADDRESS] сплативши за товар 3635,00 грн. згідно товарного чеку. 26.12.2013 року вона (позивачка) подала власнику магазину (відповідачу) заяву про повернення коштів за товар неналежної якості, оскільки після першого одягнення туфель від них відлетіло три оздоблювальних камінці Swarovski; в даній заяві-вимозі позивачка зазначила причину повернення - наявність істотного недоліку, оскільки каміння покриває всю поверхню даного модельного взуття і при випадінні утворює білі металеві пробіли, що робить зовнішній вигляд взуття незадовільним та унеможливлює його подальше використання за призначенням; також у позивачки виникла підозра, що даний товар сфальсифікований, адже продавцем не було надано сертифікату, який би підтверджував оригінальність камінців. Відповідачка листом від 30.12.2013 року категорично відмовилась повертати кошти (розірвати договір) та запропонувала провести ремонт взуття за рахунок відповідача. 12.01.2014 року позивачка листом повідомила відповідачку про відмову від ремонту, оскільки була впевнена, що після ремонту станеться те саме (відпадіння камінців), цим листом позивачка також наполягала на проведенні незалежної експертизи в її (позивачки) присутності та передала туфлі продавцеві магазину згідно акту прийому-передачі товару від 14.01.2014 року. Оскільки відповідачка погодилась на проведення експертизи та надала номер телефону експерта з Держметртестстандарту, який в телефонному режимі повідомив про ймовірність результату експертизи не на користь позивачки, а заплатити за такій висновок доведеться саме позивачці, тому позивачка відмовилась від проведення такої експертизи. 17.03.2014 року позивачка звернулась з листом до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (Інспекція), внаслідок чого виявилось, що магазин [INFO] більше не знаходиться за попередньою адресою, в зв»язку з чим Інспекція була позбавлена можливості здійснити перевірку магазину Відповідача та вжити відповідних заходів. Оскільки туфлі (товар) знаходились у Відповідача, позивачка вже побоювалась втратити будь-який зв»язок з відповідачкою, з відповідними наслідками, тому позивачка вимушена була звернутися до Відповідача з вимогою від 28.04.2014 року про безоплатний ремонт в її присутності та повернення туфель; такий ремонт, але за відсутності позивачки, відповідачем було проведено з порушенням встановленого законом (14 днів) терміну, а саме - 31.05.2014 року, тобто прострочення виконання становило 18 днів, тому відповідачка згідно ч.2 ст.625 ЦК України повинна сплатити позивачці також неустойку в розмірі 654,30 грн., сплатити суму боргу 3635,00 грн. з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення (за період з 10.01.2014 року по 20.03.2015 року), що складає (3635,00 + 1292,74) = 4927,74 грн., та 3% річних - в сумі 129,96 грн., а всього 5712,00 грн. 31.05.2014 року водій Відповідача привіз з ремонту туфлі за домашньою адресою позивачки; в присутності останнього при простому огляді позивачкою туфель після ремонту знову відпало щонайменше два оздоблювальних камінці; при цьому, водій відмовився зафіксувати письмово цей факт, хоча мав при собі акт прийому-передачі взуття після ремонту датований 31.05.2014 року та підписаний Відповідачем та квитанцію про виконання робіт майстернею ФОП «[PERSON]» від 29.05.2014 року; за зазначених обставин, оскільки недолік товару проявився повторно, позивачка відмовилась від прийняття товару та підписання акту, вимагаючи повернути гроші за такий неякісний товар. Оскільки врегулювання спору у позасудовому порядку не відбулося, діями Відповідача позивачці було завдано значної моральної шкоди, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд в редакції заяви про збільшення позовних вимог від 20.03.2015 року постановити рішення, яким - розірвати договір з Відповідачем від 12.12.2013 року та стягнути з Відповідача на її (позивачки) користь 3635,00 грн. - вартість товару, 654,30 грн. - неустойку згідно ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» (1% від вартості товару за кожен день прострочення усунення недоліку - за 18 днів), 1292,74 грн. - інфляційні втрати за період прострочення з 10.01.2014 року по 20.03.2015 року та 3% річних в сумі 129,96 грн. - згідно ч.2 ст.625 ЦК України (за 14 місяців прострочення), а всього - 5712,00 грн., а також 50000,00 грн. - в порядку відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнені (збільшені) позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві; відповідачка [PERSON]. в особі представника [PERSON] позов не визнала; не заперечуючи факт укладення між сторонами оспорюваного договору, отримання за проданий товар суми 3635,00 грн. та знаходження товару по теперішній час у Відповідача, просила в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні, допитавши свідка [PERSON], а також експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: 12.12.2013 року [PERSON] (позивачка) уклала договір із [PERSON]. - фізичною особою-підприємцем (відповідачем) купівлі-продажу товару, а саме - придбала у відповідача модельні італійські туфлі фірми Nando Muzi, арт. 8510, розмір 37/5, в магазині [INFO], що знаходився за адресою по [ADDRESS] сплативши за товар (туфлі) 3635,00 грн. згідно товарного чеку (а.с.7). 26.12.2013 року [PERSON] (позивачка) подала власнику магазину (відповідачу) заяву про повернення коштів за товар неналежної якості (розірвання договору), посилаючись на те, що після першого одягнення туфель від них відлетіло три оздоблювальних камінці Swarovski; в даній заяві-вимозі позивачка зазначила причину повернення - наявність недоліку, виявленого в період гарантійного строку; оскільки каміння покриває всю поверхню даного модельного взуття і при випадінні утворює білі металеві пробіли, що робить зовнішній вигляд взуття незадовільним та унеможливлює його подальше використання за призначенням (а.с.8). Листом від 30.12.2013 року ФОП [PERSON]. (відповідачка) у відповідь на звернення позивачки відмовилась повертати кошти - розірвати договір та запропонувала провести ремонт взуття за рахунок відповідача - в порядку усунення недоліку товару, виявленого в період гарантійного строку. Згідно листа від 12.01.2014 року [PERSON] (позивачка) відмовилась від проведення ремонту, а також наполягала на проведенні незалежної експертизи в її (позивачки) присутності та передала туфлі продавцеві магазину згідно акту прийому-передачі товару від 14.01.2014 року (а.с.9, 12-13). На звернення позивачки від 17.03.2014 року до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (Інспекція), останньою було встановлено, що магазин [INFO] не знаходиться за попередньою адресою, в зв»язку з чим Інспекція була позбавлена можливості здійснити перевірку магазину Відповідача та вжити відповідних заходів (а.с.14-15, 16-17). Як стверджує позивачка, за таких обставин, вона змушена була 28.04.2014 року звернутися до Відповідача з вимогою про безоплатний ремонт (в її присутності) та повернення туфель (а.с.18), на що отримала відповідь-погодження від 20.05.2014 року (а.с.19). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Ствердження позивачки про те, що 31.05.2014 року їй за адресою місця проживання були доставлені туфлі після ремонту, але вона відмовилась від їх прийняття, оскільки під час їх огляду та одягнення знову відпали декілька камінців, підтверджуються примірником акту від 31.05.2014 року, від підписання якого позивачка відмовилась (а.с.21), а також показаннями свідка [PERSON], який здійснював зазначену доставку взуття та повертав його відповідачеві з причини повторного виявлення такого ж недоліку після ремонту. Представник відповідача [PERSON] не заперечує факт зберігання придбаного позивачкою взуття у Відповідача з моменту передачі товару позивачкою 14.01.2014 року по теперішній час. Згідно п.1 ч.2 ст.678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право у разі істотного порушення вимог щодо якості товару, у тому числі виявлення недоліків, які виявилися неодноразово чи з»явилися знову після їх усунення, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Згідно п.1 ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів" - у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов»язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати (в тому числі) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; при цьому, споживач має право пред"явити одну з зазначених вимог, а в разі її невиконання - заявити іншу вимогу. Згідно п.14 ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів" - вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання; споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Відповідачем не надано судові достатніх та належних доказів на підтвердження того, що виявлені повторювані недоліки товару (взуття) виникли внаслідок порушення споживачем (позивачкою) правил користування товаром або його зберігання; відповідачем не надано також до матеріалів справи і належного сертифікату на товар (взуття). Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] щодо розірвання договору купівлі-продажу взуття від 12.12.2013 року, укладеного між сторонами, та повернення вартості товару у розмірі 3635,00 грн. - знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. При цьому, надані відповідачем матеріали експертного висновку №74.90.19-011/14 від 17.02.2014 року, який підтверджений виконавцем - експертом [PERSON] в судовому засіданні, та висновок про те, що «відрив (відклейка) оздоблювальної фурнітури: блискучих камінців від основи кріплення - дефект шкіряного взуття, що може бути усунений підприємством-виробником (а не продавцем) без зниження його споживчих властивостей» (а.с.69), по суті є також підтвердженням правомірності вимоги позивачки про розірвання договору та повернення вартості товару, оскільки виявлений недолік з»явилися знову після його усунення продавцем (відповідачем). Отже, заперечення представника відповідача проти позову в частині вимог про розірвання договору та повернення вартості товару є безпідставними та такими, що не підтверджені достатніми та допустимими доказами, тому судом не приймаються. Оскільки позивачкою [PERSON] заявлено вимогу про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, які підлягають до задоволення, тому вимоги про стягнення неустойки в розмірі 1% вартості товару (п.9 ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів"), а також - про відшкодування як збитків інфляційних втрат та 3% річних (ч.2 ст.625 ЦК України) - задоволенню не підлягають, оскільки до розірвання договору (оспорюваного) у відповідача не виникало грошового зобов»язання перед позивачкою. Згідно ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди на користь позивачки [PERSON], суд визначає її розмір в межах заявлених позивачем вимог, та з урахуванням обставин справи, характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних та моральних страждань, вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON]. - фізичної особи-підприємця на користь позивачки [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 3000 грн. 00 коп., що відповідає вимогам розумності і справедливості. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає також стягненню на користь держави судовий збір у сумі (243,60 + 243,60) = 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial