Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

29 травня 2018 р. АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 27 вересня 2012 року між банком та [PERSON] укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 3 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушує кредитні зобов'язання та має станом на 06.05.2018 року заборгованість у сумі 19738,43 грн., яка складається з: 2 979,35 грн. заборгованості за кредитом; 13 542,96 заборгованість за процентами; 1 800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 грн. фіксована частина, 916,12 грн. процентна складова. Посилаючись на викладене, АТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача на їх користь вищевказану суму заборгованості. Ухвалою судді від 06.06.2018 р. відкрите провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 10 липня 2018 р., про що повідомлені сторони. За клопотанням відповідача [PERSON] порядок розгляду провадження змінений зі спрощеного на загальний. Представник позивача в судові засідання не з'явився, одночасно з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились. Представник [PERSON] надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її та відповідача участі з урахуванням наданого ними відзиву. У відзиві відповідач [PERSON] позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що, за його розрахунком, він не має заборгованості зі сплати кредиту. Крім того, позивач не надав доказів надання кредитних коштів, в односторонньому порядку збільшив розмір відсоткової ставки, безпідставно нарахував штраф і пеню, нарахував проценти поза межами строку позовної давності. Зважаючи на належне повідомлення учасників про час та місце розгляду справи та їх письмові заяви, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наданих ними доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 2012 року на підставі письмової Анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір б/н (далі - договір), відповідно до якого відповідач отримав кредитну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За даним кредитом відповідачеві видані кредитні картки [NUMBER] з кінцевим строком дії липень 2017 р. та [NUMBER] з кінцевим строком дії січень 2018 року. [PERSON] погодився, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи, складають собою договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов відповідач надав згоду на зміну банком кредитного ліміту. Зобов'язання за договором Банк виконав, відкривши відповідачу картковий рахунок та видавши платіжну картку з встановленим кредитним лімітом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином - ст.599 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував зобов'язання по погашенню кредиту та процентів, останній платіж вніс 15 березня 2016 р. у сумі 720,00 грн. Станом на кінцеву дату дії кредитної картки [NUMBER] 31 січня 2018 року. заборгованість перед банком за тілом кредиту складає 2 979,35 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Заборгованість за процентами, за розрахунком позивача, на 31 січня 2018 р. становить 10 055,87 грн. з розрахунку 42,00 % річних. Заборгованість за процентами підлягає перерахунку, виходячи з наступного. При кредитуванні позичальника відсоткова ставка була встановлена у розмірі 27,60 %. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Як визначено у п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Позивач не надав доказів щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки, а тому нарахування відсотків, виходячи з відсоткової ставки 32,40 % і 42 % річних, є необґрунтованим та підлягає перерахунку, виходячи з відсоткової ставки 27,60 % річних. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий - до січня 2018 р. Відтак, у межах строку кредитування до січня 2018 р. відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплатити проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з лютого 2018 р., відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За такого позивач не мав права нараховувати відповідачеві відсотки після закінчення строку кредитування, тобто з лютого 2018 р. Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року. У межах строку позовної давності нараховані відсотки у період з 16 травня 2015 р. по 31 січня 2018 р. - кінцевий строк дії картки. Їх загальний розмір у вказаний період, виходячи з розрахунку, виконаного позивачем, складає 10 004,41 грн. (10 055,87 грн. (загальна заборгованість за відсотками (накопичувальним підсумком) станом на 31.01.2018 р.) - 51,46 грн. (загальна заборгованість за відсотками (накопичувальним підсумком) станом на 16.05.2015 р.) = 10 004,41 грн.). Відсотки нараховані, виходячи з відсоткової ставки 42 %. Розмір заборгованості, виходячи з 27,60 % річних, складає 6 574,33 грн. (10 004,41 грн. х 27,60% : 42% = 6 574,33 грн.). Саме у такому розмірі підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за відсотками з відповідача. Дії позивача щодо нарахування відповідачеві, крім штрафу, ще й пені є незаконними. Пеня і штраф є різновидом неустойки, і одночасно можуть бути стягнуті лише за різні порушення договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач нараховував і штраф і пеню одночасно. Таким чином, фактично мала місце подвійна юридична відповідальність за одне і те ж порушення, що за Конституцією України є неприпустимим. Крім цього, у тексті позовної заяви позивач визначає 1 800,00 грн. як заборгованість за пенею та комісією, при цьому не розмежовує їх складові та періоди і підстави нарахування. За такого вимога про стягнення 1 800,00 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Зменшення розміру відсотків тягне за собою зменшення розміру процентної складової штрафу до 477,68 грн. (2 979,35 грн. (тіло) + 6 574,33 грн. (відсотки) = 9 553,68 грн. х 5% = 477,68 грн.) Таким чином, суд приходить до висновку, що на користь позивача стягненню з відповідача підлягає 2 979,35 грн. заборгованості за кредитом, 6 574,33 грн. заборгованості за відсотками; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 477,68 грн. штраф (процентна складова), що разом складає 10 531,36 грн. Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України на користь позивача стягненню з відповідача підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на суму 940,11 грн. (10 531,36 грн. х 1 762 грн. : 19 738,43 грн. = 940,11 грн.)

Outcome: partial