Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

В квітні 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в сумі 7980,00 грн., яка виникла внаслідок невиконання [PERSON] зобов"язань за кредитним договором №б/н від 30.05.2008р. Обгрунтовуючи позов АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 30.05.2008 року між [PERSON] , який помер [INFO] , та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За час життя [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. У позові АТ КБ "ПриватБанк" вказав на те, що спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника [PERSON] та відповідачів. Позивачем 07.12.2018р. була направлена претензія кредитора до Житомирської державної нотаріальної контори. Як зазначає позивач, 06.05.2019р. було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після померлого спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "ПриватБанк". Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед АТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором становить 7980,00 грн. Посилаючись на те, що спадкоємці, направлену банком претензію щодо погашення боргу спадкодавця проігнорували, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» (на даний час АТ КБ «ПриватБанк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 30.05.2008р., згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.53). Як свідчать матеріали справи, позивачем на адресу Житомирської державної нотаріальної контори було направлено претензію від 20.11.2018р. (а.с.58). Державний нотаріус Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Ковальова С.В. у відповіді на претензію позивача повідомила останньому, що претензія кредитора щодо померлого [INFO] [PERSON] отримана та долучена до справи №27/2018, заведеної Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області (а.с.59). Спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину до нотаріальної контори не зверталися. Згідно листів - претензій АТ КБ «Приватбанк» до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] заборгованість позичальника [PERSON] , станом на дату його смерті склала 7980,00 грн. (а.с.60-61). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.05.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , заборгованість за договором становить 7980,00грн. (а.с.12-14). Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Також, згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Таким чином, позивач зобов`язаний довести, зокрема, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, прийняли після нього спадщину. Позивач в позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину і повинні нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підтвердження обставин проживання позичальника [PERSON] із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини суду було надано копії паспортів останніх, з яких вбачається, що останні зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . При цьому, суд звертає увагу на те, що [PERSON] за вказаною адресою була зареєстрована 19.08.1989р. (а.с.51), [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований 07.07.2012р. (а.с.52). Вірність копій паспорту [PERSON] засвідчено 22.05.2013р., вірність копій паспорту [PERSON] засвідчено 10.05.2016р., що свідчить про актуальність даних паспорту станом на дату, коли засвідчено вірність копій оригіналу. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] фактично проживали із спадкодавцем [PERSON] . Подані суду копії паспортів [PERSON] та [PERSON] , на які посилається позивач в своїй позовній заяві, не є належним доказом такого проживання. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Частинами 1,2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, порушуючи питання про стягнення із спадкоємців заборгованості за кредитом, позивач не надав доказів фактичного проживання відповідачів із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відсутність доказів фактичного проживання відповідачів із спадкодавцем на час відкриття спадщини позбавляє суд можливості дослідити обставини, які підлягають обов"язковому встановленню. Разом з тим, позивачем не заявлено клопотань про витребування доказів та не надано відповідних доказів самостійно. Вказаний висновок суду узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в постанові від 06.06.2018 року по цивільній справі №533/370/16-ц. Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з недоведеністю позивачем обґрунтованості позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed