Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

В квітні 2012 року року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, вимоги позову неодноразово уточнював та доповнював в ході розгляду справи , про визнання недійсним кредитного договору № 954 від 08 листопада 2008 року , стягнення збитків 62 405 грн. 25 коп. Зайво сплачених платежів за період з грудня 2008 року по жовтень 200 року та 3024 грн. процентів в порядку реституції , стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. Остаточно представник позивача надав суду заву про зменшення позовних вимог, просив суд визнати недійсним кредитний договір № 954 від 08 листопада 2008 року та стягненя з відповідача 3024 грн. процентів в порядку реституції . В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем ТОВ "ФК "ЄВРОКАПІТАЛ" вимог п.6 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Закону України "Про захист прав споживачів" щодо недопустимості включення до договору про надання споживчого кредиту несправедливих умов, оскільки відповідно до ч.5 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" включення до договору умов про зміни у будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки, є підставою вважати їх несправедливими умовами. Положення частин 5, 7 ст. 18 того ж Закону передбачає визнання несправедливих умов недійсними з часу їх запровадження. Також позивач посилався на навмисне ввевдення відповідачем його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме умов щомісячної оплати по поверненню кредиту та умов дострокового його повернення, що є підставою для визнання договору недійсним згідно вимог ст.230 ЦК України. Обставини справи, на думку позивача та його представника, свідчать про те, що без включення пунктів 2.2.3, 4.1 та 4.3 в оспорюваний кредитний договір ене був би укладений взагалі, що є підставою відповідно до ст.ст. 216 та 217 ЦК України для його визнання недійсним в цілому та зобов'язання відповідача повернути палагенко О.Г, сплачені ним проценти за користування кредитом в порядку реституції. Справа розглядалася судом неодноразово, прийнята суддею Гуденко О.А. до свого провадження 07 лютого 2014 року року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.02.2014 року за нововиявленими обставинами скасовано попередні ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєвва від 29.01.2013 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог та рішення від 30.01.2013 року про відмову у задоволенні цього позову - за нововиявленими обставинами. В минулому судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві та заяві про уточнення (зменшення ) позовних вимог , просив про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в минулому судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, в матеріалах справи є письмові заперечення, в останні судові засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив . Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлене наступне. ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал" має свідоцтво про реєстрацію фінансової установи №16101898 серія ІК №21, видане 16.01.2007 р. Державною комісією регулювання ринків фінансових послуг України. Згідно виданої 12.06.2007 р. ліцензії товариство має право на надання фінансових послуг (діяльність з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів кредитними установами). Як вбачається зі змісту позову та пояснень представника позивача, восені 2008 року [PERSON] дізнався про акційні умови видачі кредиту на придбання автомобілю від ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал", згідно яких кредит видавався без будь-яких комісій. Оскільки такі умови були вигідними та влаштовували позивача, він звернулась до відповідача з наміром отримати кредит. Як вбачається із анкети Позичальника - заявки на кредит № 6922 від 10.11.2008 року, [PERSON] при підписанні Анкети позичальника зазначив про свою волю на отримання кредиту в розмірі 80 946,50 грн. на придбання автомобілю за акційними умовами : щомісячною сплатою за кредитом платежем у розмірі 3551,24 грн. , який складається з основного боргу і процентів та не передбачає сплату за обслуговування кредиту. 08 листопада 2008 року між позивачем та ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал" був укладений кредитний договір № 954 , згідно умов якого позивачу був наданий кредит у сумі 80 946,50 грн. на придбання автотранспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,00 % річних. Строк дії договору до 08 листопада 2010 року. Пунктом 2.2.1 договору визначено, що плата за надання кредиту скаладє 0%. Пунктами 1.1 та 9.5 договору до структури обов'язкових щомісячних платежів за кредитним договором входили основний борг, проценти за користування кредитом та плата за обслуговування кредиту, розрахунок якої обумовлено пунктом 2.2.3 договору в залежності від зміни курсу національної валюти до долара США. За пунктом 2.2.3 цього договору плата за обслуговування кредиту розраховується за певною формулою та залежить від коефіцієнта зміни курсу Національного банку України (далі - НБУ) долара США до гривні. Цим самим пунктом установлено, що розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту у відсотках дорівнює 0,00 процентів. Пунктом 4.1 указаного договору передбачено, що у разі дострокового погашення кредиту за ініціативою позичальника плата за дострокове погашення також розраховується за певною формулою. Згідно із затвердженим сторонами графіком платежів, який є невід'ємною частиною договору, позивач повинен сплачувати щомісяця до 8 жовтня 2010 року фіксовану суму в розмірі 3 551 грн 24 коп. та 8 листопада 2010 року сплатити останній платіж у розмірі 3 531 грн 78 коп. Ці платежі складаються із частини основного боргу, процентів та плати за обслуговування кредиту, яка дорівнює нулю. Також п.п.4.1,4.3 кредитного договору передбачалася оплата за обслуговування кредиту у разі дострокового його погашення та часткового дострокового погашення кредиту за формулою, з врахуванням курсу долара США. Укладаючі вищевказаний договір відповідач погодився на розмір щомісячних платежів, який складає 3551,24 грн., лише останній платіж = 3531,78 грн., про що зазначив у графіку платежів, який є невід'ємним додатком до вищевказаного кредитного договору, однак в договір вніс плату за обслуговування кредиту. Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача, після видачі кредиту відповідач всупереч умовам Договору, шляхом повідомлення СМС, став вимагати від позивача сплати комісії, посилаючись на пункти 2.2.3 та 4.1. підписаного останнім кредитного договору, які передбачають плату за обслуговування кредиту. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 травня 2014 року, позов [PERSON] до ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал" про визнання окремих положень кредитного договору недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди задоволено частково. Визнано недійсними пункти 2.2.3, 4.1,4.3 кредитного договору №954 , укладеного 08 листопада 2008 року між [PERSON] та ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал". Стягнуто з ТОВ "Фінансова компанія "Єврокапітал" на користь [PERSON] збитки в розмірі 59 380,54 грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та судові витрати в розмірі 120 грн., розподілені судові витрати . Наведеним рішенням суду встановлено, що вказані пункти 2.2.3, 4.1,4.3 кредитного договору №954 , укладеного 08 листопада 2008 року між сторонами по справі, є несправедливими відносно позивача, отже є недійсними на підставі п.п. 5,7,9 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" , ст. 230 ЦК України - з моменту укладання договору, що тягне за собою стягнення з відповідача завдані позивачеві збитки. Застосовані наслідків недійсності, передбачені ст. 230 ЦК України, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача збитки в розмірі 59380.54 грн. ((16805,32 грн. плати за обслуговування за п. 4.1,4.3 договору + 12884,95 грн. плати за обслуговування кредиту в період з грудня 2008 року по жовтень 2009 року) х 2), оскільки при застосуванні обману сторона повинна відшкодувати іншій стороні збиткі в подвійному розмірі, та 3 000 грн. компенсації моральної шкоди. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановленіст.203 ЦК України на момент вчинення правочину. За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Посилання представника позивача на положення ст. 217 ЦК України , а саме, що оспорюваний правочин не був би вчинений без включення до нього недійсної частини, що в свою чергу має наслідком недійсність всього правочину, суд не може прийняти до уваги. Так, відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України, п.п. 19, 20 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Так, представник позивача зазначає, що за ствердженням самого відповідача, без встановлення в договорі плати за обслуговування кредиту цей договір був би збитковим для діяльності ТОВ "ФК "Єврокапітал", отже таке є лише умислом на отримання доходу. Оголошуючи акційні умови видачі кредиту та складаючі графік погашення кредиту, ТОВ ФК "Єврокапітал" навмисно, як встановлено вищевказаним рішенням суду, ввів позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки скрив плату за користування кредитом, яка викладена у п.п. 2.2.3 вказаного договору. Отже , недійсність окремої частини оспорюваного договору - пунктів про встановлення плати за обслуговування кредиту та за дострокове його погашення , не тягне за собою недійсності усього кредитного договору, оскільки сторони цього договору дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору (крім пунктів, які визнані судом недійсними) , уклали його, після чого виконали у повному обсязі. Позивачем не доведено той факт, що без включення вищевказаних пунктів 2.2.3; 4.1; 4.3 ним не був би взагалі укладений оспорюваний договір , оскільки всі інші умови надання кредиту його повністю влаштовували, саме на такі умови він і погоджувався при укладанні договору, про що неодноразово зазначено в позовній заяві та поясненнях представника позивача. Посилання представника позивача на необхідність безпосереднього застосування при вирішенні даного спору висновків постанови ВСУ від 12.09.2012 р. № 80цс12 , ст.ст. 11,18 ЗУ "Про захист прав споживачів", ст. 230 ЦК України , на думку суду,є безпідставними, оскільки чинне процесуальне законодавство , гарантуючи принцип незалежності суду, не допускає повторного розгляду судом того ж рівня вимог , щодо яких вже ухвалене рішення, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами , про той самий предмет і з тих самих підстав. Безпідставними є також доводи щодо обману позичальника, внаслідок якого він погодився на укладання оспорюваного кредитного договру в цілому на несправедливих умовах, оскільки зазначені доводи стосуються підстав іншого позову стосовно оспорювання певних несправедиливих умов договору , який вже виішено рішенням суду, яке набрало законної сили. Таким чином позов не підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed