Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

26.11.2021 на адресу суду надійшла вказана заява, яку [PERSON] мотивує тим, що [PERSON] являється її колишнім чоловіком. Як під час їх шлюбу так і після його розірвання він вчиняє насильство щодо неї: погрожує розправою , ображає, виражається нецензурною лайкою в її адресу. У зв"язку з такою поведінкою колишнього чоловіка, заявниця неодноразово зверталась до поліції , останній раз 17.11.2021 року. раніше, а саме 10.02.2021 [PERSON] вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП щодо вчинення насильства відносно колишньої дружини. Враховуючи, що заявниця реально сприймає погрози від свого колишнього чоловіка щодо завдання шкоди її життю, тому просить заяву задоволити та видати відносно [PERSON] обмежувальний припис. Ухвалою від 26.10.2021 відкрито провадження у вказаній справі. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримують заяву та просять винести обмежувальний припис. [PERSON] заперечує викладені в заяві факти, зазначаючи, що з колишньою дружиною не спілкується близько 4 місяців, а два місяці тому забрав свої речі, при чому до будинку не заходив, а перебував лише на подвір"ї. [PERSON] сама йому телефонує, він же з нею спілкується лише щодо їх дітей. Будь-яких погроз в її адресу не висловлював. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Із талона-повідомлення вбачається, що 17.11.2021 на адресу поліції надійшла заява [PERSON] щодо вчинення домашнього насильства психологічного характеру щодо неї колишнім чоловіком [PERSON] . 10.02.2021 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення насильства в сім"ї відносно [PERSON] . Крім того, судом оглянуто смс-повідомлення адресовані [PERSON] його колишній дружині в яких він висловлюється про знищення останньої. Відповідно до п.п. 3, 6, 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах. Згідно з п.2 ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Заходи тимчасового обмеження прав кривдника та обов"язки перелічені в ч. 2 ст. 26 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству"визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку про високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис. Суд, співставляючи інтереси учасників справи, враховуючи суспільні інтереси, приходить до переконання, що є достатніми аргументи заявника для видачі обмежувального припису стосовно колишнього чоловіка [PERSON] , тому заяву про видачу обмежувального припису необхідно задовольнити.

Outcome: approved