Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" звернулося в суд з вищезазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що 14.10.2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля, за кермом якого знаходився відповідач [PERSON] та автомобіля марки "Ауді" державний номерний знак АО 7666АО. Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортні засоби. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 11.11.2014 року винним у зазначеному ДТП визнано [PERSON] Власник транспортного засобу «Ауді» звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про страхову виплату, в результаті чого вказаною страховою компанією було здійснено виплату в сумі 49 806, 54 гривень. У свою чергу АТ «СГ «ТАС» звернулось до ПрАТ СК "Провідна" із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, у зв'язку з чим позивач здійснив на користь АТ «СГ «ТАС» виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 49806, 54 гривень. Враховуючи, що відповідач не повідомив позивача про ДТП протягом трьох днів з дня настання і вважаючи, що сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання про відшкодування шкоди, стягується в цьому випадку за регресною вимогою з винної в ДТП особи, позивач просить стягнути з відповідача в поряду регресу шкоду в сумі 49 806, 54 гривень та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з"явився, до початку засідання надав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, на задоволенні позову наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] надав суду письмове заперечення проти позову та заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 14.10.2014 року близько 08-00 години [PERSON], керуючи автомобілем марки «Хюндай Акцент», д/н АО 0318АР, рухаючись по вул.Університетській в напрямку вул.Кошицька, що в м.Ужгороді, під час повороту ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], який рухався в попутньому напрямку, в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КупАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.54). Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за полісом обрв"язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4737972 від 25.12.2013 року (а.с.52). Транспортний засіб іншого учасника ДТП- «Ауді» д/н [NUMBER] застраховано відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу, укладеного 23.10.2013 року між [PERSON] та ПАТ «СГ «ТАС». (а.с.13-14). Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено: за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. 22 жовтня 2014 року АТ СГ "ТАС" було здійснено страхову виплату власнику транспортного засобу "Ауді" д/н [NUMBER] в сумі 49806, 54 гривень (а.с.46), після чого подано позивачу заяву №Г.05.0.0/437 від 30.10.2014 року на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу), мотивовану тим, що транспортний засіб постраждалої сторони ([PERSON]І.) застрахований у АТ «СГ ТАС» за договором добровільного страхування наземного транспорту від 23.10.2013 року, ними здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49806, 54 гривень, і, враховуючи, що цивільна відповідальність особи винної в ДТП застрахована в страховій компанії «Провідна», просять здійснити відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с.12). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З вищезазначеної заяви АТ СГ «ТАС» вбачається , що [PERSON] зазначена як потерпіла особа, а [PERSON]- як особа, винна в дорожньо- транспортній пригоді, яка мала місце 14.10.2014 року. Заяву отримано позивачем 03.11.2014 року, про що свідчить вхідний номер; в додатку до заяви під номером 5 значиться постанова суду (а.с.12). Однак, постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, якою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КупАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень винесено 11.11.2014 року. Відомості про набрання нею законної сили в матеріалах справи відсутнє (а.с.54), що не дає суду можливість розцінювати даний доказ як належний та допустимий. Крім цього, позивач стверджує, що ним виконано зобов"язання перед страхувальником згідно з умовами Договору страхування та сплачено страховій компанії потерпілої сторони суму завданих внаслідок ДТП збитків в розмірі 49806, 54 гривень. Проте, всупереч цьому до матеріалів справи на підтвердження даних тверджень додано лише страховий акт від 29.12.2015 року, відповідно до якого дорожньо- транспортну пригоду, що мала місце 14.10.2014 року визнано страховою, розраховано суму збитків у звязку з пошкодженням транспортного засобу, що склала 49 806 гривень 54 копійок (а.с.60). Доказів відшкодування (перерахування) даної суми збитків позивачем суду не надано. Відповідно до підпункту «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п. п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України висловленою в постанові Судової палати у цивільних справах від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15 (яку суд враховує в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України) сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків, позаяк з матеріалів справи вбачається, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Крім цього, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 22.06.2016 року у справі №6-1253цс16 з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обовязку повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. Так, з довідки Воловецької центральної районної лікарні №146 від 02.11.2016 року вбачається що відповідач [PERSON] з 15.10.2014 року по 20.10.2014 року знаходився на лікуванні з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку (а.с.72), тобто з поважних причин не виконав свій обовязок повідомити страховика про ДТП протягом трьох днів з дня настання такого. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено здійснення ним необгрунтованих страхових виплат та наявність законодавчо- визначених обставин, які б давали право на стягнення таких в порядку регресу з відповідача, тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed