Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Голова Селянського фермерського господарства «Риск» (далі - СФГ «Риск») [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій зазначає, що 01 вересня 2010 року між позивачем СФГ «Риск» та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди землі № 15, який зареєстрований у Відділі Держкомзему у Згурівському районі 11.12.2012 року за № 322190004002706. Згідно договору оренди відповідач [PERSON] (орендодавець) передав, а позивача СФГ «Риск» (орендар) прийняв в строкове платне користування стоком на 10 років земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5159 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області та належить відповідачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]. Позивач обробляє передану в оренду земельну ділянку належним чином, вкладає кошти, виплачує орендну плату, виконує інші обов"язки передбачені договорами. Позивачу стало відомо, що між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» (далі - ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД») на цю саму земельну ділянку укладено договір оренди № б/н від 07 грудня 2016 року. Право оренди земельної ділянки відповідача ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 17945455 від 08.12.2016 року. Договір оренди від 07 грудня 2016 року суперечить правовим нормам, оскільки укладений без попереднього припинення чи розірвання договору оренди від 01 вересня 2010 року. Закон не передбачає можливість укладення двох договорів оренди на одну й ту ж саму земельну ділянку. Державний реєстратор мав відмовити у державній реєстрації права (права оренди), оскільки таке право вже зареєстроване за СФГ «Риск» та протиправно здійснив повторно державну реєстрацію права користування однієї і тієї самої земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд: 1.Визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 07 грудня 2016 року, укладений між ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» та [PERSON] 2. Скасувати державну реєстрацію речового права ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» на земельну ділянку. 3.Стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні представник позивача СФГ «Риск» Карпенко В.К. позовну заяву підтримав повністю та дав пояснення, що відповідають викладеним в позовній заяві обставинам. Додатково пояснив, що чинність договору оренди землі № 15 від 01 вересня 2010 року була предметом розгляду суду. Відповідач [PERSON] звертався до суду з позовом про визнання договору оренди недійсним. Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 06 серпня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено. Договір оренди від 01 вересня 2010 року на даний час є чинним, не розірваний та не припинений. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечували з наступних підстав. Між ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» та [PERSON] 07 грудня 2016 року укладено договір оренди землі № б/н на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,5159 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Турівської сільської ради та належить відповідачу [PERSON] на підставі Державного акту [NUMBER]. Договір оренди зареєстрований державним реєстратором [PERSON] Під час державної реєстрації було перевірено наявність будь-яких обтяжень на земельну ділянку. Державна реєстрація проведена з дотриманням вимог чинного законодавства. Договір оренди № 15 від 01 вересня 2010 року нібито зареєстрований у Відділі Держкомзему у Згурівському районі 11.12.2012 року, проте Відділ не мав права здійснювати таку реєстрацію. Відповідно до п. 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 703 від 22.11.2011 року, який діяв на момент нібито реєстрації договору оренди СФГ «Риск», органами державної реєстрації прав визначені структурні підрозділи територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру. Факт належної реєстрації договору оренди від 01 вересня 2010 року СФГ «Риск» не підтверджено. Наявність підпису неустановленої особи та нечітка печатка не можуть бути доказом реєстрації договору оренди № 15 від 01 вересня 2010 року. Крім того, догорів оренди від 01 вересня 2010 року не містить кадастрового номера земельної ділянки. Вказаний договір оренди є нікчемним, а отже, не створює жодних юридичних наслідків. Договір оренди № 15 від 01 вересня 2010 року має бути виключений з числа доказів по справі. В судове засідання третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області свого представника не направило, про час і місце розгляду справи було повідомлено у встановленому законом порядку, проти задоволення позову не заперечувало. Суд визнав можливим розглядати справу без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Київській області, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права і правовідносини сторін. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5159 га, що розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, земельна ділянка має кадастровий номер [NUMBER], що встановлено з копії Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 05.03.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 305 (а.с.9), копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.65-67), копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.68), копії повідомлення відділу Держземагенства у Згурівському районі (а.с.79). 01 вересня 2010 року між відповідачем [PERSON] та позивачем СФГ «Риск» було укладено договір оренди, згідно якого відповідач передав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 3,5159 га в оренду позивачу на визначених умовах, договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Згурівському районі 11.12.2012 року за № 322190004002706, що встановлено з договору оренди земельної ділянки (а.с.6), копії акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду до договору оренди земельної ділянки № 15 від 01 вересня 2010 року (а.с.7). Договір є чинним, чинність договору оренди була предметом перегляду суду (копія рішення Згурівського районного суду Київської області від 06 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 19 жовтня 2015 року - а.с.34-35). За даними Відділу у Згурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області станом на 22.08.2017 року інформація щодо державної реєстрації договору оренди № 15 від 01 вересня 2010 року відсутня, книги записів про державну реєстрацію до архіву Відділу не передавались (повідомлення Відділу у Згурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області - а.с.88). Позивачем СФГ «Риск» сплачувалась орендна плата по договору оренди землі за період з 2012 по 2015 рік. За 2016 рік орендна плата нарахована, проте орендодавець відмовся від її отримання (копія довідки СФГ «Риск» № 319 від 05.04.2017 року -а.с.31, копія письмового повідомлення ЦПЗ № 8 КОД ПАТ «Укрпошта» про відмову від отримання грошового переказу - а.с.30). 07 грудня 2016 року між відповідачами [PERSON] та ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» було укладено договір оренди № б/н, згідно якого відповідач [PERSON] передав в оренду вищезазначену земельну ділянку ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» та проведено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, номером запису про інше речове право 17945455 від 08.12.2016 року, що встановлено з копії договору оренди землі (а.с.70), копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.8), оригіналу та копії реєстраційної справи № 1108321832219 (а.с.60-71). В силу положення ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. В силу ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору оренди землі від 01 вересня 2010 року) істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Положеннями ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору оренди землі від 01 вересня 2010 року) передбачалось, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. В силу ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Згідно п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Таким чином, до кола повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно тощо. Підстави для припинення договору оренди землі передбачені ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі» регулються питання припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. В силу ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є не додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Пунктом 5 вищезазаначеної Постанови передбачено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 вересня 2010 року між [PERSON], як орендодавцем та СФГ «Риск», як орендарем, укладено договір оренди № 15 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5159 га, яка знаходиться на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області та належить орендодавцю на підставі державного акту [NUMBER]. Договір оренди земельної ділянки зареєстрований у порядку встановленому законом, чинним на час укладення договору. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Згурівському районі 11.12.2012 року за № 322190004002706. Реєстрація договору проведена відповідно до вимог законодавства, чинного на час проведення такої реєстрації, а саме Відділом Держкомзему у Згурівському районі як територіальним органом Держкомзему за місцем розташування земельної ділянки. Суд не приймає до ували посилання сторони відповідача на неналежну реєстрацію договору оренди, так як з 2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року за № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (зі змінами), що діяла до 01.01.2013року, відповідними повноваженнями були наділені територіальні органи Держземагентства (Держкомзему) за місцем розташування земельної ділянки. 01.01.2013року набрали чинність Закон України «Про Державний земельний кадастр», постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».З прийняттям зазначених нормативних актів повноваження щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації цих прав не розповсюджуються на компетенцію органів земельних ресурсів України. Земельна ділянка згідно договору оренди передана у фактичне користування СФГ «Риск» та використовується позивачем за цільовим призначенням. За користування земельною ділянкою позивачем сплачується орендна плата та всі передбачені законом податкові платежі. Орендна плата за 2016 рік була несплачена з вини орендодавця, який відмовився її отримувати. Станом на 07 грудня 2016 року договір оренди землі № 15 від 01 вересня 2010 року не припинений, не розірваний, не визнаний судом недійсним. Чинність договору оренди землі № 15 від 01 вересня 2010 року була предметом розгляду суду. Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 06 серпня 2015 року в задоволенні позову [PERSON] до СФГ "Риск" про визнання договору оренди землі № 15 від 01 вересня 2010 року недійсним було відмовлено. 07 грудня 2016 року між відповідачами [PERSON] та ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» було укладено договір оренди землі, згідно якого відповідач [PERSON] передав в оренду вищезазначену земельну ділянку ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД». Інше речове право - право оренди земельної ділянки у встановленому законом порядку зареєстровано. Вимога про визнання недійсним договору оренди землі від 01 вересня 2010 року, укладеного між [PERSON] та СФГ «Риск» в ході судового розгляду не ставилась. Посилання сторони відповідача на нікчемність договору оренди № 15 від 01 вересня 2010 року через відсутність в ньому істотної умови договору - кадастрового номера земельної ділянки, не приймається судом, оскільки на час укладення договору кадастровий номер не був істотною умовою договору оренди, а тому не має наслідком недійсність договору оренди. Існування договору оренди № 15 від 01 вересня 2010 року жодним чином не порушує права ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД». Внаслідок укладення договору оренди землі № б/н від 07 грудня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» було порушено права СФГ «Риск», як орендаря цієї ж земельної ділянки, а тому даний договір має бути визнаний судом недійсним. На момент укладення договору оренди землі від 07 грудня 2016 року у відповідача [PERSON] було відсутнє право на укладення спірного договору, оскільки його земельна ділянка ще перебувала в оренді попереднього орендаря СФГ «Риск». Заборона щодо укладення такого договору, прямо визначена законом. Так, відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Укладення нового договору оренди земельної ділянки, яка вже є об'єктом (предметом) оренди за іншим чинним договором оренди землі, що не припинився та не розірваний у встановленому законом порядку, прямо суперечить вимогам ст. 792 ЦК України, а також ст.ст. 6, 13, 17, 25 Закону України «Про оренду землі», оскільки це унеможливлює реалізацію права користування земельною ділянкою первинним орендодарем. Тобто один об'єкт оренди - земельна ділянка у період дії відповідного договору не може бути об'єктом оренди за іншим договором, укладеним пізніше, оскільки це унеможливлює реалізацію права користування цим об'єктом. Суд вважає за необхідне визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 07 грудня 2016 року, укладений між ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» та [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5159 га, яка знаходиться на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області та належить орендодавцю на підставі державного акту [NUMBER]. Враховуючи те, що вимога про скасування державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки є похідною вимогою від вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію іншого речового права ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД» - права оренди, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32844550 від 10.12.2016 року та скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 17945455 від 08.12.2016 року про право оренди земельної ділянки орендарем ТОВ «Ван Хоф Юкрейн ЛТД». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, розподіливши їх порівну та стягнути з кожного з відповідачів судовий збір в сумі 1378,00 гривень на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved