Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.1985 року між ним та відповідачем укладено шлюб, за час якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.05.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Син сторін після розлучення батьків продовжує проживати з позивачем. Згідно з рішенням цього ж суду від 25.04.2019 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання вказаного сина в розмірі по 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 22.02.2019 року і до досягнення ним повноліття. Станом на 01.01.2020 року заборгованість по сплаті аліментів відповідно до рішення суду від 25.04.2019 року становить 20 571,50 грн., що стверджується відповідним розрахунком державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу ДВС. Розмір заборгованості по аліментах відповідачем в судовому порядку не оскаржено. З урахуванням ст. 196 СК України розмір пені за період з 22.02.2019 року по 01.11.2020 року становить 91 595 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 20 571, 50 грн., а також пеню за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 91 595 грн. (за період з 22.02.2019 року по 31.10.2020 року). Позивач в судове засідання не з`явився, 28.01.2021року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 26). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання судової повістки-виклику, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.05.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). Рішенням цього суду від 25.04.2019 року з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання вказаного сина в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття (а.с.6). Даними розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) № 12-16-20/62723 від 20.10.2020 року стверджується, що з лютого по грудень 2019 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.01.2020 року становить 20 571,50 грн. (а.с. 7,8). За правилами ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.4 ст.194 СК України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В матеріалах справи відсутні належні докази виникнення заборгованості не з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, тобто відповідача. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на те, що заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з наданим позивачем розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 22.02.2019 року по 31.10.2020 року сума пені визначена: лютий: 500 х 1% = 5 х 611= 3 055 грн.; березень: 2 000 х 1% = 20 х 580 = 11 600 грн.; квітень: 2 000 х 1% = 20 х 550 = 11 000 грн.; травень: 2 000 х 1% = 20 х 519 = 10 380 грн.; червень: 2 000 х 1% = 20 х 489 = 9 780 грн.; липень: 2 000 х 1 % = 20 х 458 = 9 160 грн.; серпень: 2 000 х 1 % = 20 х 427 = 8 540 грн.; вересень: 2 000 х 1 % = 20 х 397 = 7 940 грн.; жовтень: 2 000 х 1 % = 20 х 366 = 7 320 грн.; листопад: 2 000 х 1 % = 20 х 336 = 6 720 грн.; грудень: 2 000 х 1 % = 20 х 305 = 6 100 грн. (а.с. 9). Всього сума нарахованої пені за період з 22.02.2019 року по 31.10.2020 року включно складає 91 595 грн. Разом з тим відповідно до ч. 1 ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі загальної суми заборгованості за аліментами, що складає 20 571,50 грн. Вказане, також, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 26.02.2020 року у справі №208/7353/16-ц та в постанові від 20 травня 2020 року у справі №127/20291/16-ц. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнений позивач. На підставі наведеного, ст.ст. 150, 180, 194, 196 СК України,

Outcome: partial