Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № ACIQRX25530004 від 23.09.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 7509,35 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав належним чином. У зв'язку з цим, станом на 14.05.2015 року виникла заборгованість - 282750,28 гривень, яка складається з наступного: 7509,35 гривень - заборгованість за кредитом; 995,77 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2162,64 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 272082,51 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від вказаної суми віднімається сума в розмірі 19785,32 грн., яка була задоволена рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.06.2013 року, таким чином, сума заборгованості становить 262991,96 грн.; а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 13149,60 грн. (процента складова). Отже, на думку позивача, загальна сума заборгованості становить 276641,56 грн. Від позивача надійшла заява про слухання справи у відсутність їх представника, та підтримання позову, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт); розрахунок заборгованості станом на 14.05.2015 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.06.2013 року по справі № 468/1076/13-ц; копію анкети та заяви позичальника від 23.09.2008 року; копію паспорту на ім'я [PERSON], [INFO]), суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ч.1, 3 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В силу вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит в сумі 7509,35 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав належним чином, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 14.05.2015 року становить 282750,28 гривень, яка складається з наступного: 7509,35 гривень - заборгованість за кредитом; 995,77 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2162,64 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 272082,51 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 13149,60 грн. (процента складова). При цьому, позивач просив стягнути суму заборгованості за виключенням суми в розмірі 19785,32 грн., яка була задоволена рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.06.2013 року. Наявна в матеріалах справи копія заяви позичальника від 23.09.2008 року (а.с.15) підтверджує факт укладення вказаного договору відповідачем. За змістом даної заяви, відповідач погодився, що ця Заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Разом з тим, судом встановлено, що 11.06.2013 року Баштанським районним судом Миколаївської області було ухвалено рішення (яке набрало законної сили), яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" щодо стягнення заборгованості з відповідача станом на 17.04.2013 року в сумі 191401,51 грн. (7509,36 гривень - заборгованість за кредитом; 995,77 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2162,64 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 171143,19 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 9090,55 грн. (процента складова)), задоволено частково. Даним рішенням було задоволено вимоги в частині стягнення заборгованість за кредитом в сумі 7509,36 гривень, по процентам в сумі 995,77 гривень, комісії в сумі 2162,64 гривень та процентної складової штрафу в розмірі 9090,55 грн., в частині стягнення фіксованої частини штрафу (500 грн.) та пені (171143,19 грн.) - відмовлено. З наведеного вбачається, що вищевказаним рішенням суд вирішив спірні кредитні правовідносини між даними сторонами з приводу стягнення заборгованості, яка утворилася станом на 17.04.2013 року, а тому суд вбачає можливість стягнення заборгованості, яка утворилась лише після 17.04.2013 року. За вищенаведених обставин суд вважає необхідним відмовити в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 7509,36 гривень, по процентам в сумі 995,77 гривень та комісії в сумі 2162,64 гривень. Вимога щодо стягнення пені за весь час дії кредитних відносин, на думку суду, є безпідставною та необґрунтованою, враховуючи, що вищевказаним рішенням суду від 11.06.2013 року в задоволенні цієї вимоги заборгованістю станом на 17.04.2013 року, було відмовлено. Таким чином, суд вважає можливим стягнення пені частково - за період починаючи після 17.04.2013 року по 14.05.2015 року, що становить 100939,32 грн. (272082,51 грн. (загальна сума пені) - 171143,19 грн. (сума пені станом на 17.04.2013 року) = 100939,32 грн. Відповідно до п.п. 5.1, 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт) (а.с.4-10), при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. З таких умов, вимога щодо стягнення штрафів підлягає частково задоволенню, а саме в розмірі 500 грн. + 5046 грн. 97 коп. (100939,32 грн. х 5% :100%= 5046,966 грн.). Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає: 100939,32 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 5046,97 грн. (процента складова), а всього підлягає стягненню 106486 грн. 29 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до п.п. 36,37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах",вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України "Про судовий збір". Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК. Позивачем при пред'явлені позову було сплачено судовий збір в розмірі 2766,42 грн. (а.с.1), при подачі апеляційної скарги (а.с.55) - 1383,21 грн., при подачі касаційної скарги (а.с.78) - 3319,71 грн., а всього 7469,34 грн. Ціна позову становила 276641 грн. 56 коп. Позов задоволено частково на суму 106486 грн. 29 коп., тобто на 38,5% заявлених вимог. В свою чергу з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 2875,70 грн. (7469,34 грн. х 38,5% :100%). Таким чином, па підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору в сумі 2875,70 грн.

Outcome: partial