Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

21 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 3,1489 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 10.04.2009 секретарем виконавчого комітету Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 18, яким заповідала все своє майно дочці - [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може оформити її в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений, зареєструвати право власності на житловий будинок неможливо, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про проведення судового розгляду без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з проханням розглядати справу без представника відповідача. Позов визнає. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть [NUMBER], видане 21.12.2015 виконавчим комітетом Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 7/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 3,1489 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Згідно довідки виданої виконкомом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 1100 від 05.05.2016 житловий будинок [ADDRESS] станом на 15.04.1991 відноситься до категорії колгоспних дворів. До складу даного колгоспного двору входить [PERSON] /а.с. 12/. Згідно заповіту, посвідченого 10.04.2009 секретарем виконавчого комітету Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 18, [PERSON] жилий будинок з надвірними будівлями, все своє майно, і взагалі все те, що на день смерті по закону буде належати їй, заповіла дочці [PERSON] - позивачу у справі /а.с. 9/. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв, оскільки звернувся до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Рожець А.П., що підтверджується копією спадкової справи № 88/2016, яка надійшла на запит суду від приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Рожець А.П. /а.с. 34/. Згідно довідки № 171 від 30.05.2016, виданої комунальним підприємством «Ніжинське МБТІ» Чернігівської обласної ради право власності на садибний житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано /а.с. 15/. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS] підлягають задоволенню і за позивачем суд вважає можливим визнати право власності на зазначений будинок. Щодо визнання права власності на земельні ділянки суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 07 грудня 2005 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 18.10.2005 № 374 було виготовлено та видано державний акт [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 3,15 га, розташованої на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 17/. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт було втрачено, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 25/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 07.12.2005, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 3,1489 га, з яких: рілля - 1,4808 га, кадастровий номер [NUMBER], сіножать - 1,4615 га, кадастровий номер [NUMBER], пасовище - 0,1562 га, кадастровий номер [NUMBER], сад - 0,0504 га, кадастровий номер [NUMBER] /а.с. 18, 19, 20, 21/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved