Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (далі - ПАТ "НАСК "ОРАНТА"), про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що о 22 год 00 хв 11 вересня 2016 року на перехресті пр-тів Оболонського та Степана Бандери м. Києві, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER], під кермуванням [PERSON] та мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 вересня 2016 року, автомобіль Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], отримав механічні пошкодження. Позивач, покликаючись на ремонтну калькуляцію, яка є додатком до звіту від 22 грудня 2016 року №976, складеного СПД-ФО [PERSON], стверджувала, що розмір матеріальних збитків, заподіяних їй пошкодженням транспортного засобу, становить 54774,95 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. [NUMBER], була застрахована ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 липня 2016 року №АЕ/7630386. [PERSON] зазначила, що ПАТ "НАСК "ОРАНТА" сплатило їй страхове відшкодування у сумі 30093,94 грн, а тому, покликаючись на норму ст. 1194 ЦК України, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь різницю між фактичним розміром заподіяної [PERSON] шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 24681,01 грн, витрати, пов'язані з оплатою послуг зі складення звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22 грудня 2016 року №976. Також [PERSON] просила суд присудити з [PERSON] судовий збір у сумі 640,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПАТ "НАСК "ОРАНТА" у судовому засіданні пояснила, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. [NUMBER], була застрахована ПАТ "НАСК "ОРАНТА". Дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 11 вересня 2016 року, була визнана страховиком страховим випадком та за домовленістю з потерпілою [PERSON] їй було виплачено страхове відшкодування у сумі 30093,94 грн. Проти стягнення з [PERSON] на користь позивача різниці між фактичним розміром заподіяної [PERSON] шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 24681,01 грн представник ПАТ "НАСК "ОРАНТА" не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що о 22 год 00 хв 11 вересня 2016 року на перехресті пр-тів Оболонського та Степана Бандери м. Києві, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER], під кермуванням [PERSON] та мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] (а. с. 67). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 9). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 вересня 2016 року за участю автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER], та мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. [NUMBER], є водій [PERSON] Внаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER], власником якого [PERSON], отримав механічні пошкодження. Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку від 22 грудня 2016 року №976, складеним СПД-ФО [PERSON],вартість матеріальних збитків, завданих позивачеві пошкодженням її транспортного засобу, складає 35264,79 грн та визначається як вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER], з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (а. с. 11-30). Натомість позивач стверджувала, що їй спричинено збитків на суму 54774,95 грн, покликаючись на ремонтну калькуляцію, яка є додатком до звіту від 22 грудня 2016 року №976. Визначаючи розмір матеріальних збитків, заподіяних [PERSON] пошкодженням її автомобіля, суд погоджується з висновками оцінювача [PERSON], викладеними у звіті від 22 грудня 2016 року №976, з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. П. 7.3.7. Методики визначено формулу для розрахунку коефіцієнта фізичного зносу. При цьому, коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ при розрахунку приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ (п. 7.3.8. Методики). Крім цього, п. 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. П. 8.6. Методики передбачено два випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ (п. 8.6.1 Методики). Однак п. 8.6.2. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ. Позаяк строк експлуатації автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER], на час пошкодження перевищував 7 років, вартість матеріальних збитків повинен визначатись як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ без нарахування величини втрати товарної вартості КТЗ. Таким чином, оцінювач [PERSON] у звіті від 22 грудня 2016 року №976здійснив обрахунок вартості матеріального збитку, завданого [PERSON] пошкодженням її автомобіля, за правилами, визначеними у Методиці, визначивши їх у сумі 35264,79 грн. Жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] витратила на відновлювальний ремонт свого автомобіля іншу суму ніж та, що зазначена у звіті від 22 грудня 2016 року №976, нею та її представником у ході розгляду справи суду не надано. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Судом встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. [NUMBER], була застрахована ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 липня 2016 року №АЕ/7630386. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 100000,00 грн, франшиза за договором - 510,00 грн (а. с. 10, 66). Згідно зі ст. 6 цього Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Потерпіла [PERSON] звернулася до ПАТ "НАСК "ОРАНТА" з заявою про виплату страхового відшкодування. Дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER], і мотоцикла Suzuki DL650A, д.н.з. [NUMBER], яка трапилась 11 вересня 2016 року, була визнана ПАТ "НАСК "ОРАНТА" страховим випадком, про що було складено страхові акти від 10 лютого 2017 року №ОЦВ-16-7410/1 та від 07 березня 2017 року №ОЦВ-16-7410/1, та прийнято рішення про виплату потерпілій страхового відшкодування у сумі 30093,94 грн (а. с. 101, 102, 103). На виконання умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 липня 2016 року №АЕ/7630386 ПАТ "НАСК "ОРАНТА" сплатило потерпілій [PERSON] страхове відшкодування у сумі 30093,94 грн (а. с. 55, 105). За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зважаючи на те, що [PERSON] пошкодженням її автомобіля заподіяно збитки у сумі 35264,79 грн, а ПАТ "НАСК "ОРАНТА" сплатило їй страхове відшкодування у сумі 30093,94 грн, для повного відшкодування завданої [PERSON] шкоди він зобов'язаний сплатити позивачеві різницю між фактичним розміром збитків і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 5170,85 грн (35264,79 грн - 30093,94 грн = 5170,85 грн). Таким чином, указана сума підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] Водночас суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] витрат, пов'язаних з оплатою послуг зі складення звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22 грудня 2016 року №976, у сумі 1300,00 грн, оскільки [PERSON] не надано доказів на підтвердження сплати нею цих коштів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640,00 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 16, 22, 999, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092,

Outcome: partial