Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона зареєстрована та проживає у вказаній квартирі, право на користування квартирою має також [PERSON], який за даною адресою не проживає близько 12 років, не несе витрат по її утриманню. Вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, оскільки без поважних причин не проживає в ньому понад шість місяців. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом. Пояснила, що відповідач є її братом, зареєстрований за вказаною адресою, проте з 2001 року в квартирі не проживає, витрати на оплату житлово-комунальних послуг не несе, що порушує її права як наймача. Відповідач в судові засідання 07.10.2014 р., 17.11.2014 р. та 25.12.2014 р. не з'являвся, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання (а.с. 13,18, 22). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи межі заявлених вимог, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], на даний час зареєстрована та постійно проживає за цією адресою. Згідно приписів ч. 1 ст. 64 ЖК України позивач має право на звернення з позовом до суду (а.с.5). Згідно довідки №1571 Дочірнього підприємства "Крошня" Приватного Підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаійне підприємство №4" від 17.07.2014 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 12). Відповідно до акту Дочірнього підприємства "Крошня" Приватного Підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаійне підприємство №4" від 20.06.2014 р. відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з лютого 2002 року (а.с. 6). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, пояснила, що не бачила відповідача понад 10 років, раніше за цією адресою він проживав постійно, потім одружився, переїхав, після чого з'являвся періодично, а приблизно з 2001-2002 р.р. вона його жодного разу не бачила. Свідок [PERSON], який є сином позивача, пояснив, що на даний час зареєстрований та проживає з матір'ю. Свого дядька [PERSON] востаннє бачив, коли був маленьким і ходив у початкову школу. Про нього йому взагалі нічого не відомо. Витрати по оплаті житлово - комунальних послуг він несе разом з матір'ю. Покази свідків є послідовними та логічними, не викликають сумніву, а тому суд приймає їх як належний та допустимий доказ по справі. Частина 1 ст. 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідач не проживає за вказаною адресою понад 6 місяців, не несе будь-яких обов'язків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло та не оплачує комунальні послуги. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилось. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою не встановлено. Наведене вище є підставою для визнання відповідача, відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, таким, що втратив право користування спірним житлом у зв'язку з його відсутністю без поважних причин понад шість місяців. Враховуючи викладене, суд вважає, що право позивача на користування квартирою [ADDRESS] порушене і підлягає судовому захисту, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved