Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

В позовній заяві, яка була уточнена в ході судового розгляду справи, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" зазначає, що 22.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзеи Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/02-2/443, згідно якої, позичальнику надаються кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених кредитними договорами, укладеними в рамках даної Угоди і які є її невід'ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати суми еквівалентної - 330 000,00 доларів США, загальний термін користування кредитними коштами по всіх кредитних договорах - до 21.08.2017 року. В рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 pоку було укладено Кредитний договір № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 pоку, згідно якого, банк надає позичальнику кредит в сумі - 330 000,00 доларів США. строком до 21 серпня 2017 року під 12,5% річних, на споживчі цілі, з виплатою одноразової комісії за надання кредиту - 0,99 % від розміру кредиту. Повернення кредиту та сплата відсотків відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів, згідно з укладеним графіком погашення до цього договору. Додатком № 1 від 23.08.2007 pоку, Додатком № 2 від 31.08.2007 року і Додатком № 3 від 12.09.2007 року до Кредитного договору встановлені відповідні графіки погашення кредитної заборгованості. На виконання умов зазначеної Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року та укладеного в її рамках Кредитного договору № 010/02-2/443 1 від 22.08.2007 року, банком відкрито позичальнику позичковий рахунок і надані кредитні кошти у сумі - 330 000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою №010/02-2/443 від 22.08.2007 року були укладені: - Договір поруки № 010/02-2/443/2 від 22.08.2007 pоку, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю ВКП «Норт», яке бере на себе зобов'язання відповідати по борговим зобов'язанням боржника [PERSON], а саме - повернути кредит в розмірі 330 000.00 доларів США; - Договір поруки № 010/02-2/443/3 від 22.08.2007 p., укладений з [PERSON], яка бере на себе зобов'язання відповідати по борговим зобов'язанням боржника [PERSON], а саме - повернути кредит в розмірі 330 000,00 доларів США. У відповідності до п. 1.2 вищевказаних договорів поруки, поручителі - ТОВ ВКП «Норт» і [PERSON] на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по боргових зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року, в повному обсязі цих зобов'язань. Згідно п. 2.1. зазначених Договорів поруки, у випадку невиконання боржником [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором, поручителі - ТОВ ВК «Норт» та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед банком, у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) ст. 543 Цивільного кодексу України закріплено право кредитора вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Позичальником не виконуються умови п. 5.1 Генеральної кредитної угоди №010/02-2/443 від 22.08.2007 pоку, а саме - повернення кредиту та сплата нарахованих відсотків відповідно до умов Кредитних договорів, оскільки, у повному обсязі не сплачуються відповідні платежі за Кредитним договором № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 року. Позичальником систематично порушуються умови п. 1.5 частини № 2 Кредитного договору № 010/02-2 443 1 від 22.08.2007 pоку, а саме - невиконання Графіку повернення кредиту та сплати процентів, передбачених належними Додатками до вказаного вище Кредитного договору. Як зазначено у п. 1.5.1 та п. 1.5.1.1 частин № 2 Кредитного договору № 010 02-2/443/1 від 22.08.207 року, погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником шомісяця, у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (невід'ємний додаток №1 до Кредитного договору), нараховані проценти за кредит сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення кредиту та сплати процентів. В порушення умов п. 1.5.1 частини № 2 Кредитного договору № 010/02-2/443/1 від 22.08..2007 року щодо повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів за користування кредитом позичальником [PERSON] своєчасно не виконуються зобов'язання щодо строків і порядку сплати коштів за вказаним вище Кредитним договором. У разі невиконання умов кредитної угоди, згідно п. 6.6 Генеральної кредитної угоди №010/02-2/443 від 22.08.2007 року, банк має право достроково вимагати погашення заборгованості за кредитами, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Згідно п. 1.9.1 частини № 2 Кредитного договору № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 pоку, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за цими Кредитними договорами. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. У зв'язку з виникненням заборгованості 14.06.2013 року позичальнику [PERSON] та поручителям: [PERSON], ТОВ ВКП «Норт» направлено вимоги про погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором, повідомлено про наявність простроченої заборгованості у розмірі 62 307,37 доларів США і запропоновано впродовж тридцяти днів погасити прострочену заборгованість за Кредитним договором №010/02-2/443/1 від 22.08.2007 року та попереджено, що у випадку незадоволення вимоги, розпочнеться дострокове стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором. В період з 20.06.2013 року по 25.06.2013 року позичальником та поручителями були отримані вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 pоку, але належним чином і у повному обсязі їх не було виконано. За період з червня по вересень 2013 року позичальником було частково в сумі 15 000,00 доларів США погашено прострочену кредитну заборгованість, залишок простроченої заборгованості до цього часу не погашена. Згідно вимог п.10.2 Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року за порушення строків повернення кредитів, сплати відсотків за користування кредитними коштами, встановлених згідно умов Кредитних договорів, позичальник зобов'язується сплачувати кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Згідно п. 4.1.1. частини № 2 Кредитного договору № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 року, за порушення строків повернення кредиту, відсотків позичальник сплачує кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Станом на 02.03.2015 pоку загальна заборгованість позичальника [PERSON] за укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року Кредитним договором № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 року складає - 278 213,28 доларів США та 171 205,11 грн., в тому числі: - · заборгованість по кредиту - 199 391,61 доларів США; · заборгованість за простроченими відсотками - 78 821,67 доларів США; · пеня на заборгованість за кредитом за період з 21.02.2014 року по 21.02.2015 року - 4 008,15 доларів США, що за курсом НБУ становить - 107 651,42 грн.; · пеня на заборгованість за відсотками за період з 21.02.2014 року по 21.02.2015 року - 2 366,28 доларів США, шо за курсом НБУ становить - 63 553,69 грн. Позовні вимоги позивача щодо стягнення кредитної заборгованості з позичальника та вручителя є однорідними, пред'явлені тим самим позивачем - Банком, до тих самих відповідачів - [PERSON], [PERSON] та ТОВ ВПК «Норт», пов'язані між собою однією підставою виникнення - не виконанням відповідачами умов Кредитного договору № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 pоку, укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року, та похідних Договорів поруки № 010/02- 2/443/2 від 22.08.2007 року і № 010/02-2/443/3 від 22.08.2007 року. На підставі викладеного, позивач просить суд: - стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за Кредитним договором № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 pоку, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року, у розмірі 278 213,28 доларів США та 171 205,11 гри., в тому числі: заборгованість по кредиту - 199 391,61 доларів США; заборгованість за простроченими відсотками - 78 821,67 доларів США; пеня на заборгованість за кредитом за період з 21.02.2014 року по 21.02.2015 року - 4 008,15 доларів США., що за курсом НБУ становить 107 651,42 грн.; пеня на заборгованість за відсотками за період з 21.02.2014 р. по 21.02.2015 р. - 2 366,28 доларів США, що за курсом НБУ становить - 63 553,69 грн. Розмір солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] обмежити сумою 278 213,28 доларів США та 171 205,11 грн.; - стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «Норт» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за Кредитним договором № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 pоку, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року, у розмірі 278 213,28 доларів США та 171 205,11 гри., в тому числі: заборгованість по кредиту - 199 391,61 доларів США; заборгованість за простроченими відсотками - 78 821,67 доларів США; пеня на заборгованість за кредитом за період з 21.02.2014 року по 21.02.2015 року - 4 008,15 доларів США., що за курсом НБУ становить 107 651,42 грн.; пеня на заборгованість за відсотками за період з 21.02.2014 р. по 21.02.2015 р. - 2 366,28 доларів США, що за курсом НБУ становить - 63 553,69 грн. Розмір солідарного стягнення з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «Норт» обмежити сумою 278 213,28 доларів США та 171 205,11 грн.; - витрати на сплату судового збору у сумі 3 654,00 грн. стягнути солідарно з відповідачів. В зустрічній позовній заяві, яка була уточнена в ході судового розгляду справи, [PERSON] зазначає, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Василівського районного суду Запорізької області із позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ Виробничо-комерційного підприємства «Норт», про стягнення заборгованості за кредитним договором. В процесі розгляду зазначеної цивільної справи в суді, вона дізналась про те, що 22 серпня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/02-2/443. В рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року укладено Кредитний договір № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 року, згідно якого, банк надає позичальнику кредит в сумі 330 000,00 доларів США, строком до 21 серпня 2017 року, під 12,5% річних, на споживчі цілі з виплатою одноразової комісії за надання кредиту 0,99% від розміру кредиту. З метою забезпечення виконань зобов'язань за вказаним Кредитним договором 22.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 010/02-2/443/3. Копію примірника вказаного договору ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» долучено до матеріалів справи. Про існування вказаного договору поруки вона дізналась лише після того, як її представник ознайомився з матеріалами цивільної справи №311/4303/13-ц. Після ознайомлення зі змістом Договору поруки № 010/02-2/443/3 від 22.08.2007 року, нею було встановлено, що вказаний Договір поруки підписаний від її імені невідомою особою, оскільки підпис поручителя у Договорі не тільки не співпадає, а й істотно відрізняється від її справжнього підпису. [PERSON] стверджує, що до теперішнього часу не укладала з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» жодного договору поруки. Таким чином, оскільки нею не вчинялись будь-які дії по укладенню Договору поруки № 010/02-2/443/3 від 22.08.2007 року, Договір поруки вона не підписувався та її волевиявлення на його укладення не було, то вважає, що це є безумовною підставою для визнання цього договору поруки недійсним. Крім того, вважає, що Договір поруки є припиненим в силу ст. 559 ЦК України. Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки. Строк дії даного договору поруки не встановлено, а умови договору про його дію до повного припинення боргових зобов'язань боржника за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статей 251, 252 ЦК України. Договір поруки було підписано 22 серпня 2007 року, а позовна заява ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подана до суду 09 вересня 2013 року, тобто, поза межами річного строку, встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України. [PERSON] просить суд визнати Договір поруки № 010/02-2/443/3 від 22.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] - недійсним, а судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача в особі Сватюка М.В. підтримав уточнені позовні вимоги з підстав, викладених у уточненому позові, просить суд його задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визначає з підстав, викладених у письмових запереченнях, вважає їх безпідставними, просить суд в їх задоволенні відмовити. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої зустрічні позовні вимоги з підстав, викладених в зустрічному позові, просить суд його задовольнити. Позовні вимоги не визначає, вважає їх безпідставними, просить суд в їх задоволенні відмовити. В судовому засіданні представник [PERSON] в особі [PERSON] підтримав уточнені зустрічні позовні вимоги з підстав, викладених в уточненому зустрічному позові, просить суд його задовольнити. Позовні вимоги не визначає, вважає їх безпідставними, просить суд в їх задоволенні відмовити, а також застосувати стоки давності. В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «Норт» та [PERSON] в особі [PERSON] не заперечує проти задоволення уточненої зустрічної позовної заяви, а позовні вимоги не визначає, вважає їх безпідставними, просить суд в їх задоволенні відмовити, а також застосувати стоки давності. При цьому, він не заперечує факт укладення [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «Норт» угод, які є предметом даного спору, а також факт отримання [PERSON] вищевказаної суми кредиту. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав: Як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзеи Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/02-2/443, копія якої є у справі, відповідно до умов якої, кредитор зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї Угоди і які є її невід'ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати - 330 000,00 доларів США, а термін дії даної Угоди - до 21.08.2017 року. Кредитор надає позичальнику кредитні кошти на умовах їх забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування (п.1.1.-1.3, п.2.1 Угоди). Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до виконання позичальником зобов'язань (сплата позики, відсотків за користування, штрафів та пені) за всіма отриманими кредитами в рамках даної Угоди. (п.9.1 Договору). В рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 pоку було укладено Кредитний договір № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 pоку, копія якого є в справі, згідно якого, банк надає позичальнику кредит в сумі - 330 000,00 доларів США, строком до 21 серпня 2017 року, під 12,5% річних, на споживчі цілі, з виплатою одноразової комісії за надання кредиту - 0,99 % від розміру кредиту. Повернення кредиту та сплата відсотків відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів, згідно з укладеним Графіком погашення до цього договору (п.2,3,4 Договору). Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (дата Договору), включаючи додатки до нього (додатки складають невід'ємну частину цього Договору), і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому Договору в повному обсязі (п.7.3 Договору). Додатком № 1 від 23.08.2007 pоку, Додатком № 2 від 31.08.2007 року і Додатком № 3 від 12.09.2007 року до Кредитного договору, копії яких є у справі, встановлені відповідні графіки погашення кредитної заборгованості. На виконання умов зазначеної Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року та укладеного в її рамках Кредитного договору № 010/02-2/443 1 від 22.08.2007 року, банком було відкрито позичальнику позичковий рахунок і надані кредитні кошти в сумі - 330 000,00 доларів США ( 23.08.2007 року -110000 доларів США, 31.08.2007 року - 40000 доларів США, 12.09.2007 року -180000 доларів США), що підтверджується меморіальними валютними ордерами, виписками по рахункам, які є у справі. Факт отримання зазначених коштів не заперечується й відповідачем [PERSON] та його представником. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказані Угоди, які є предметом спору та ці Угоди відповідають вимогам діючого законодавства України, як на час їх укладення, так і на теперішній час. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладених угод та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодами строк (термін) їх виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Договори, які є предметом даного спору, на даний час не визнано недійсними, не розірвано……, вони мають законну силу, а тому, відповідно до вимог ст.629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання за цими угодами припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] обумовлену вищевказаними Угодами суму - 330 000,00 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаними угодами належним чином не виконує. Згідно вимог п.10.2 Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року за порушення строків повернення кредитів, сплати відсотків за користування кредитними коштами, встановлених згідно умов Кредитних договорів, позичальник зобов'язується сплачувати кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Згідно п. 4.1.1. частини № 2 Кредитного договору № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 року, за порушення строків повернення кредиту, відсотків позичальник сплачує кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Станом на 02.03.2015 pоку загальна заборгованість позичальника [PERSON] за укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року Кредитним договором № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 року складає - 278 213,28 доларів США та 171 205,11 грн., в тому числі: · заборгованість по кредиту - 199 391,61 доларів США; · заборгованість за простроченими відсотками - 78 821,67 доларів США; · пеня на заборгованість за кредитом за період з 21.02.2014 року по 21.02.2015 року - 4 008,15 доларів США, що за курсом НБУ становить - 107 651,42 грн.; · · · пеня на заборгованість за відсотками за період з 21.02.2014 року по 21.02.2015 року - 2 366,28 доларів США, шо за курсом НБУ становить - 63 553,69 грн. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі. Таким чином, відповідач [PERSON] порушує умови укладеного Кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором №010/02-2/443 від 22.08.2007 року були укладені: - Договір поруки № 010/02-2/443/2 від 22.08.2007 pоку, між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю ВКП «Норт», копія якого є у справі, яке взяло на себе зобов'язання відповідати по борговим зобов'язанням боржника [PERSON] щодо повернення кредиту в розмірі 330 000.00 доларів США, процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафу), в розмірі, строк иа у випадках, передбачених Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (п.1.2 Договору); - Договір поруки № 010/02-2/443/3 від 22.08.2007 pоку, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], копія якого є у справі, яка взяла на себе зобов'язання відповідати по борговим зобов'язанням боржника [PERSON] щодо повернення кредиту в розмірі 330 000.00 доларів США, процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафу), в розмірі, строк иа у випадках, передбачених Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (п.1.2 Договору); Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладених Договорів поруки та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодами строк (термін) їх виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Ці Договори, які є предметом даного спору, на даний час не визнано недійсними, не розірвано……, вони мають законну силу, а тому, відповідно до вимог ст.629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, поручителі, відповідно до ст.553 ЦК України, за договорами поруки поручилися перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як передбачено ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю ВКП «Норт» не заперечує факт укладення зазначеного Договору поруки, а відповідачка [PERSON] - заперечує, посилаючись на те, що не укладала цієї Угоди з позивачем та не підписувала. Відповідачка [PERSON] вважає, що Договір поруки № 010/02-2/443/3 від 22.08.2007 року, укладений за її участі, є недійсним, посилаючись на те, що вона його не підписувався та її волевиявлення на його укладення не було. Разом з тим, згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Але, відповідачка [PERSON] належні та достатні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, а також своїх вимог зустрічної позовної заяви, не надала. В ході судового розгляду справи вона та її представник заявляли клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, яку ухвалою суду від 21.01.2015 року було призначено, проведення експертизи було доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, оплату за проведення експертизи було покладено на [PERSON]. При цьому, в судовому засіданні 21.01.2015 року була присутня [PERSON] та їй було роз'яснено положення ст.146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. 13.02.2015 року [PERSON] суддею особисто під підпис було вручено рахунок №18-15 від 05.02.2015 року на оплату експертизи та акт №18-15 від 05.02.2015 року попереднього розрахунку вартості висновку судового експерта, відповідно до яких, [PERSON] зобов'язана була у місячний термін оплатити витрати на проведення експертизи. Однак, така оплата проведена не була, тому, 20.03.2015 року матеріали цивільної справи були повернуті експертною установою до суду без проведення зазначеної експертизи. Такі дії [PERSON] свідчать про те, що клопотання про призначення зазначеної експертизи було заявлено з метою затягування розгляду справи, а не з метою вирішення питань, поставлених в ухвалі суду про її призначення. В судовому засіданні 14.04.2015 рік представником [PERSON] - [PERSON] було знов заявлено клопотання про повторне призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, але ухвалою суду було відмовлено, оскільки таке клопотання, на думку суду, було безпідставним, а дії [PERSON] свідчили про навмисне затягування процесу щодо розгляду даної справи, оскільки, якби вона дійсно не підписувала вищевказаний Договір поруки, то сплатила б кошти за проведення експертизи вчасно. Таким чином, суд вважає, що Договір поруки відповідачка [PERSON] все ж підписувала. Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд вважає, що в судовому засіданні не було встановлено обставин, які були б підставою для визнання Договору поруки № 010/02-2/443/3 від 22.08.2007 pоку, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзеи Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], недійсним. Безпідставними є й вимоги [PERSON] в частині визнання зазначеного Договір поруки припиненим, де вона посилається на те, що цей Договір було підписано 22 серпня 2007 року, а позовна заява ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подана до суду- 09 вересня 2013 року, тобто, поза межами річного строку, встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як передбачено в п.4.1. вищевказаних Договорів поруки, ці Договори набирають чинності з дати їх підписання сторонами (дата Договору) і діють до повного виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором. Відповідальність поручителів припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. Також порука припиняється, якщо банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителів (п.4 ст.559 ЦК України). Отже, цими Договорами встановлено термін пред'явлення вимоги до поручителів, як- три роки з дня настання строку виконання боргового зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителів. Разом з тим, у Генеральній кредитній угоді, Кредитному договорі та Договорах поруки строк їх дії конкретною датою не обумовлений. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України). Згідно з п. 24 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання визначеного у договорі строку погашення зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому, в разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому, сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Аналізуючи зазначені норми, суд вважає, що дію вищевказаних Договорів поруки до виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником не можна вважати встановленим строком дії договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за Кредитним договором перед позивачем, останній платіж він здійснив - 30.08.2013 року, а як вбачається з Графіку погашення кредитних коштів, наступна дата внесення боржником коштів визначена сторонами як - 20.09.2013 року. Отже, у банку виникло право звернення до суду з позовом про виконання поручителями порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 21.09.2013 року протягом наступних 3-х років. При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості, до 30.08.2013 року [PERSON] також здійснював платежі, хоча й не в повному обсязі, тому, твердження представників відповідачів про те, що з 01.01.2010 року [PERSON] таких платежів не вносив, є безпідставними та надуманими. У разі невиконання умов кредитної угоди, згідно п. 6.6 Генеральної кредитної угоди №010/02-2/443 від 22.08.2007 року, банк має право достроково вимагати погашення заборгованості за кредитами, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Згідно п. 1.9.1 частини № 2 Кредитного договору № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 pоку, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за цими Кредитними договорами. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. У зв'язку з виникненням заборгованості у боржника 14.06.2013 року позичальнику [PERSON] та поручителям: [PERSON], ТОВ ВКП «Норт» позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором, копія якої є у справі, якою повідомлено про наявність простроченої заборгованості у розмірі 62 307,37 доларів США і запропоновано впродовж тридцяти днів погасити прострочену заборгованість за Кредитним договором №010/02-2/443/1 від 22.08.2007 року та попереджено, що у випадку незадоволення вимоги, розпочнеться дострокове стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором. Зазначені вимоги відповідачі отримали: 20.06.2013 року, 25.06.2013 року та 21.07.2013 року, про що свідчать поштові повідомлення, копії яких є у справі, але належним чином і у повному обсязі їх не було виконано. При цьому, твердження представника [PERSON] про те, що ці повідомлення є недійсними, оскільки відповідачка [PERSON] не отримувала особисто таке повідомлення разом з вимогою банку, є безпідставними, оскільки, поштове повідомлення було направлено банком за місцем проживання [PERSON], вказаним у Договорі поруки, укладеним між нею та банком. Крім того, таке повідомлення передбачає вручення не тільки особисто особі, якій воно адресовано, а й іншій особі, уповноваженій на це, що й було зроблено. За період з червня по вересень 2013 року позичальником [PERSON] було частково в сумі 15 000,00 доларів США погашено прострочену кредитну заборгованість, залишок простроченої заборгованості до цього часу не погашений. У зв'язку з невиконанням божником умов укладених Угод та поручителів Договорів поруки, позивач звернувся до суду з даним позовом - 17.09.2013 року. Отже, позивачем не порушено строк звернення до суду з даним позовом щодо відповідачів, які є поручителями - [PERSON], ТОВ ВКП «Норт», твердження [PERSON] та її представника про припинення поруки-є безпідставними. Відповідно до положень ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як зазначалося вище, Генеральна кредитна угода набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до виконання позичальником зобов'язань (сплата позики, відсотків за користування, штрафів та пені) за всіма отриманими кредитами в рамках даної Угоди. (п.9.1 Договору), а Кредитний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (дата Договору), включаючи додатки до нього (додатки складають невід'ємну частину цього Договору), і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому Договору в повному обсязі (п.7.3 Договору). Аналізуючи вищезазначені норми, суд вважає, що дію й цих Угод «до виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником» не можна вважати встановленим строком дії договорів, а тому, у банку виникло право звернення до суду з позовом про виконання боржником порушеного ним зобов'язання щодо повернення кредиту, також починаючи з 21.09.2013 року протягом наступних 3-х років. Цей строк позивачем не порушено. Таким чином, твердження відповідачів та їх представників про сплив строку позовної давності - є безпідставними. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належні та достатні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, відповідачі суду не надали, а [PERSON] належні та достатні докази на підтвердження своїх вимог зустрічної позовної заяви, також не надала. При цьому, на протязі всього часу розгляду справи відповідачі навмисно чинили перешкоди в розгляді справи по суті, затягуючи її розгляд по суті, подаючи безпідставі апеляційні скарги, або ж клопотання. Їх дії свідчать про намагання уникнути цивільно-првавової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) умов вищезазначених Угод, які є предметом даного спору. Отже, суд вважає необхідним: - стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 pоку, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року, у розмірі 278 213,28 доларів США та 171 205,11 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 199 391,61 доларів США; заборгованість за простроченими відсотками - 78 821,67 доларів США; пеня на заборгованість за кредитом за період з 21.02.2014 р. по 21.02.2015 р. - 4 008,15 доларів США, що за курсом НБУ становить 107 651,42 грн.; пеня на заборгованість за відсотками за період з 21.02.2014 р. по 21.02.2015 р. - 2 366,28 доларів США. що за курсом НБУ становить 63 553,69 грн. Розмір солідарного стягнення з відповідачів - [PERSON] та [PERSON], обмежити сумою 278 213,28 доларів США та 171 205,11 грн. Стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «Норт» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/443/1 від 22.08.2007 pоку, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/443 від 22.08.2007 року, у розмірі 278 213,28 доларів США та 171 205,11 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 199 391,61 доларів США; заборгованість за простроченими відсотками - 78 821,67 доларів США; пеня на заборгованість за кредитом за період з 21.02.2014 р. по 21.02.2015 р. - 4 008,15 доларів США, що за курсом НБУ становить 107 651,42 грн.; пеня на заборгованість за відсотками за період з 21.02.2014 р. по 21.02.2015 р. - 2 366,28 доларів США. що за курсом НБУ становить 63 553,69 грн. Розмір солідарного стягнення з відповідачів - [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «Норт» обмежити сумою 278 213,28 доларів США та 171 205,11 грн. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним, доцільним та справедливим стягнути саме з відповідача - [PERSON] на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3441 грн., згідно платіжного доручення, яке є в матеріалах справи, а також на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області підлягає стягненню недоплачена сума судового збору у розмірі 213 грн. (3654 грн. -3441=213 грн.). Позовні вимоги щодо стягнення з витрати на сплату судового збору у сумі саме 3 654,00 грн. не знайшли свого підтвердження. У зв'язку з безпідставністю зустрічних позовних вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним відмовити [PERSON] також й в частині стягненні судових витрат. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial