Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] та виселення. Свої вимоги мотивує тим, що за кредитним договором № МKA0GA00000195 від 06.10.2006 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 5240 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості, із кінцевим строком повернення 06 жовтня 2010 року. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов"язань - несвоєчасної сплати щомісячних відсотків за відповідачем станом на 05 березня 2013 року рахується заборгованість в розмірі 5759,88 євро, що становить 59845,15 грн. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором позивач та відповідачі 06 жовтня 2006 року уклали договір іпотеки, згідно якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно: квартиру, яка розташована в [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві власності, ціна предмету іпотеки складає 47 106 грн. В рахунок стягнення заборгованості позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу квартири та виселити відповідачів з квартири. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, просив в позові відмовити. Представник третьої особи просила в позові відмовити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з»ясовано, що відповідно до кредитного договору № МKA0GA00000195 від 06.10.2006 року, відповідачеві [PERSON] було надано кредит в розмірі 5759,88 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 06.10.2010 року. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачі 06.10.2006 року уклали договір іпотеки та надали в іпотеку нерухоме майно: квартиру загальною площею 43,30 кв.м., яка розташована в [ADDRESS], що належить їм на праві свідоцтва про право власності. Обумовлена ціна предмету іпотеки 47 106 грн. Відповідач зобов'язання за кредитним договором № МKA0GA00000195 від 06.10.2006 року належним чином не виконав, що стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до довідки - розрахунку станом на 05 березня 2013 року заборгованість відповідача [PERSON] згідно кредитного договору № МKA0GA00000195 від 06.10.2006 року, становить 5759,88 Євро, що складає 59845,15 гривень, яка складається з наступного: 1903,88 Євро - заборгованість за кредитом; 2007,48 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 138,78 Євро - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1709,74 Євро - пеня. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру, на адресу відповідачам позивачем 29 серпня 2012 вих№30.1.0.0/2-072 направлялася письмова вимога про виселення, проте відповідачі добровільно помешкання не звільнили. У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення мешканців з будинку, який є предметом іпотеки передбачений ч.2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк, добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення осіб, що мешкають у житловому будинку, який є предметом іпотеки, встановлений і ч. 3 ст. 109 ЖК України, а саме, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення виселяються без надання іншого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що вимоги зазначені у ч. 3 ст. 109 ЖК України та частинах 2 та 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» позивачем виконані. Разом з тим, відповідно до вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії даного закону не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Квартира [ADDRESS] є місцем постійного проживання відповідачів, загальна площа його складає 43,30 кв.м., житлова - 29,50 кв.м., даних про наявність у відповідачів іншого нерухомого житлового майна позивач не представив. Слід зазначити, що на правовідносини між сторонами з приводу виселення з спірної квартири, поширюється дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а відтак, в період дії зазначеного закону не може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки. Правовідносини між сторонами є похідними від передбаченої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а оскільки в період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" нерухоме житлове майно не може бути примусово стягнуте, суд визначає відсутність передбачених законом підстав для усунення перешкод у здійсненні стягнення на іпотечне майно шляхом примусового виселення мешканців з квартири без надання іншого житла. Таким чином, станом на 18 листопада 2014 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Приватбанк" про звернення стягнення та виселення відповідачів, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed