Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

25.03.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», третя особа: [PERSON] , в якому просить згідно останніх уточнень позову від 26.11.2019, стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 вересня 2018 року по 27 листопада 2019 року включно в розмірі 206537,21 грн, винести окрему ухвалу суду відповідно до ст.262 ЦПК України відносно генерального директора ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» [PERSON], що до звільнення працівників без належних підстав, винести окрему ухвалу відповідно до ст.262 ЦПК України відносно директора ШУ «ім. Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля [PERSON] , щодо звільнення працівників без належних підстав. Позовна заява мотивована тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.02.2019, яка набрала законної сили, визнано незаконним наказ про звільнення позивача, позивача поновлено на попередній роботі, при цьому судом стягнуто з роботодавця середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 грудня 2017 року по 19 вересня 2018 року. Однак рішення суду не було виконано відповідачем, в результаті чого було відкрито виконавче провадження, та кримінальне провадження щодо невиконання рішення суду. Вважає, що рішення суду не виконано і на день розгляду справи, тому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 вересня 2018 року по 27 листопада 2019 року включно підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, та пункту 5 наказу №1579 від 20.04.2018 року по Ш/У «Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» середня заробітна плата зазначеної категорії перераховується на 12%. За час відкриття провадження по справі з 1 квітня 2019 року Наказом по ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» підвищені посадові оклади. На цій підставі розраховані кошти позовних вимог повинні перерахуватись на коефіцієнт 1.1 підвищення посадових окладів відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100. 22.04.2019 на ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» підвищено заробітну плату, відповідно до наказу №1132. Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується за період з 19 вересня 2018 року по 27 листопада 2019 року включно, за 304 робочі дні, з розрахунку середньоденної заробітної плати 551,46 грн, з перерахуванням на 12% відповідно до п. 5 Наказу № 1579 від 20.04.2018, та на коефіцієнт 1.1 відповідно до наказу № 1123 від 22.04.2019 (304*551,46*12%*1.1=206537,21 грн). Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач невірно зазначає кількість робочих днів за період з 19 вересня 2018 року по 27 листопада 2019 року. Також не погоджується з періодом невиконання рішення суду, вважає, що він повинен розраховуватись з 06.02.2019, так як постанова Дніпровського апеляційного суду набрала законної сили 05.02.2019. Зазначена позивачем кількість робочих днів не відповідає (перевищує) нормі тривалості робочого часу згідно виробничого календаря на 2018 рік та 2019 рік, зокрема в жовтні, грудні 2018 року, березні 2019 року. Таким чином, весь подальший розрахунок позивача із застосуванням середньоденного заробітку зроблено не вірно і не може бути прийнятим до уваги. Відповідач безпідставно для розрахунку суми вимушеного прогулу використовує середньоденну заробітну плату 551,46 грн. Згідно п.2 постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Тому, зважаючи на те, що протягом 2018 року - березня 2019 року позивач не мав заробітку, треба керуватися установленим позивачу місячним посадовим окладом, зважаючи на це сума стягнення за вимушені прогули буде суттєво відрізнятися від суми, зазначеної в позовних вимогах. В наведених позивачем розрахунках середнього заробітку за час вимушеного прогулу є посилання на наказ №1579 від 20.04.2018. Застосування такого підвищення розрахунку є безпідставним. У відповідності до п.10 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Згідно п.7 Положення про оплату праці робітників ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» підставою для введення, зміни, перегляду Тарифікатору посад є результати оцінки посад робітників. Згідно п.9.5 Колективного договору діючого на підприємстві відповідача перегляд діючих та встановлення нових тарифних ставок (окладів), посадових окладів працівникам підприємства з 01.04 щорічно, зокрема для робочих, гірничих майстрів (майстрів) на підставі Порядку застосування КТВ (коефіцієнт трудового внеску) за підсумками року. Відповідно наказу №1579 від 20.04.2018року «Про введення з 01.04.2018року нових окладів робітникам ВСП «ШУ імені ГЕРОЇВ КОСМОСУ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» було затверджено результати оцінки персоналу за 2017 рік, проведені на підставі Звітів про результати ранжування працівників за підсумками роботи в 2017 році. [PERSON] у 2017 році працював на підприємстві відповідача не повні робочий та календарний роки, щорічне оцінювання персоналу не проходив, звіт про результати його ранжування відсутній, тому відсутні підстави для перерахування його посадового окладу на 12% та збільшення розміру стягнення за вимушені прогули. Також є безпідставним посилання на наказ №1123 від 22.04.2019 та застосування коригуючого коефіцієнту в розмірі 1,1. Позивач був присутній в підготовчому судовому засіданні лише 06.06.2019 в якому підтримав свої позовні вимоги, отримав наказ від 22.05.2019 № 1428 про поновлення його на роботі. В подальшому в судових засіданнях участь не приймав, відповідно до пояснення його представника [PERSON] останній з липня 2019 перебуває на тимчасово окупованій території в Донецькій області в місцях позбавлення волі, так як на тій території відносно нього заведена кримінальна справа, та йому не відомо коли [PERSON] зможе повернутись на територію підконтрольну Україні. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав суду пояснення, що відповідають змісту позову. Додатково зазначив, що повідомленням про наказ про поновлення на роботі позивач дізнався 23.05.2019 коли йому було передано запрошення на підприємство. Після чого він з представником приходив на підприємство, але його не пропустили з представником ознайомитись з наказом та отримати відповідні документи, позивач подав письмову заяву про допуск його до ознайомлення з наказом та процедури поновлення на роботі з представником, але і на цей час відповіді не отримав. Наказ позивачу та його представнику фактично було вручено в судовому засіданні 06.06.2019, але це не є процедура ознайомлення з наказом, на думку представника позивача ознайомлення з наказом повинно проходити на підприємстві. 07.06.2019 позивач з представником знову прийшли до відповідача, але позивача не було допущено до процедури поновлення на роботі та надання трудової книжки з представником. Подібні обставини повторювались і при наступних відвідуваннях відповідача. Зазначає, що позивач має законне право проходити процедуру поновлення на роботі з представником, і це право його порушується відповідачем, без представника це не можливо, так як позивач не довіряє роботодавцю, вважає, що його введуть в оману, заставлять щось підписати, або обмануть будь-яким іншим чином, тому вони не надають і трудову книжку. На сьогодні існує декілька кримінальних проваджень щодо невиконання рішень судів відповідачем, враховуючи, що рішення суду про поновлення на роботі на його думку не виконано і на сьогодні, так як позивача не допущено до процедури поновлення з представником , не допущено до роботи, та внесено відповідні записи в трудову книжку, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Також вважає, що при розрахунку середнього заробітку має бути застосовано підвищення на 12% та коефіцієнт 1.1, що відповідає Постанові КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі на підставі доводів відзиву на позов, зазначила, що 22.05.2019 позивач прибув на підприємство за телефонним запрошенням, але від ознайомлення з наказом про поновлення його на роботі відмовився, про що було складено відповідний акт, фактично наказ було вручено позивачу 06.06.2019. Зазначила, що трудове право не доручається та не передбачає інституту представництва, позивач не може виконувати свої трудові обов`язки з представником, трудова книжка заповнюється за інструкцією, працівник несе відповідальність за правильне заповнення трудової книжки, і не зрозуміло для чого потрібен представник для її передачі, та якого обману боїться позивач. З розрахунками позивача представник відповідача не згоден, та не зрозуміла позиція позивача по позову, так як він не приймає участі в судовому засіданні з липня 2019, перебуває на тимчасово окупованій території, та у зв`язку з чим не зрозуміло як він буде виконувати трудові обов`язки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його також незаконно було звільнено з роботи відповідачем, рішення суду про поновлення на роботі не виконано, вони з [PERSON] неодноразово приходили, але їх не допускали до ознайомлення з наказом про поновлення разом з їх представником. Заслухавши представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, диск CD-R з відеозаписами, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що наказом №236/2-к від 26 грудня 2017 року Виробничого структурного підрозділу «ШУ ім. Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позивача [PERSON] , гірничного майстра дільниці ШТ-1, звільнено у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків покладених на працівника трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, тобто за п. 3 ст.40 КЗпП України. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у справі №185/10212/17 визнано незаконним наказ № 236/2-к від 26 грудня 2017 року Виробничого структурного підрозділу "Шахтоуправління імені Героїв Космосу" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про звільнення [PERSON] за п.3 ст. 40 КЗпП України, поновлено [PERSON] на посаді гірничого майстра ділянки ШТ-1 Виробничого структурного підрозділу "Шахтоуправління імені Героїв Космосу" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.12.2017 року по 19.09.2018 року в розмірі 100 917,18 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів, допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат. Додатковою постановою від 21.02.2019 визначена сума яка підлягає негайному виконанню середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 11856 грн. 39 коп. Ухвалами Верховного Суду від 15.02.2019 та 02.07.2019 відповідно відкрито касаційного провадження в справі № 185/10212/17 та відмовлено в задоволенні заяви приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року. Постанова Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у справі №185/10212/17 набрала законної сили. Відповідно до наказу № 1428 від 22.05.2019 Виробничого структурного підрозділу "Шахтоуправління імені Героїв Космосу" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" скасовано наказ № 236/2-к від 26.12.2017 про звільнення [PERSON] , поновлено [PERSON] на посаді з 26.12.2017 з окладом згідно штатного розпису, в п. 3 наказу визначено дії, як необхідно здійснити [PERSON] , п. 4 визначено, що оплату на період проходження медичного огляду здійснити відповідно до п. 10.13 колдоговору, п. 5 визначено організувати допуск [PERSON] до роботи у відповідності до ЗУ «Про охорону праці», Правил безпеки у вугільних шахтах, Порядку проведення медичних огляді працівників певних категорій. В судовому засіданні оглянуто оригінал трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] , яка не містить запису про поновлення на роботі, інших записів також не містить. Як зазначив представник позивача [PERSON] , оригінал трудової книжки знаходився у [PERSON] , роботодавцю не передавався, так як позивач не довіряє відповідачу, а з представником позивача не допускають на підприємство, оригінал трудової книжки на даний час йому передала мати позивача. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у справі №185/10212/17 стягнуто з роботодавця середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 грудня 2017 року по 19 вересня 2018 року. Позивач просить стягнути з роботодавця середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 вересня 2018 року по 27 листопада 2019 року. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення оскаржуватися. Згідно з частиною другою статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку. Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають врахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 523/18850/14-ц. Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, в разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Такий правовий висновок наведений в постанові Верховного суду № 395/653/17 провадження № 61-7411св18 від 18.04.2019. Окрім цього в зазначеній постанові № 395/653/17 ВС прийшов до наступного висновку: «що змінюючи рішення в частині вирішення позовних вимог, апеляційний суд правильно виходив з того, що наказ про поновлення на роботі прийнятий 01 лютого 2017 року та оголошений позивачу 09 лютого 2017 року, однак вона відмовилася його отримати та засвідчити своїм підписом запис про ознайомлення з ним у книзі реєстрації наказів, що підтверджується відповідним актом. Трудова книжка позивача з моменту її незаконного звільнення і до 24 квітня 2017 року перебувала в неї, тому відсутня вина відповідача у порушенні строків внесення запису про поновлення позивача на роботі. Так як наказ про поновлення на роботі виданий 01 лютого 2017 року, то середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню за період по день видачі наказу про поновлення, обчисленій згідно з Порядком.» Суд вважає необхідним зазначити, що законодавець пов`язує виконання рішення саме з виданням наказу про поновлення на роботі, внесення записів до трудової книжки є належним виконанням такого наказу, та відповідно Інструкцією «Про порядок ведення трудових книжок працівників» встановлено строки для внесення таких записів. Згідно з трудовим законодавством, зокрема зі ст. 24 КЗпП, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Також трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. З метою усунення вищезазначених недоліків Пленум Верховного суду України у п. 34 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 р.9 роз`яснив судам, що стосовно до правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Оскільки у законодавстві чітко зазначено, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з дня видачі наказу або розпорядження про поновлення на роботі, пленум роз`яснив, що для того, щоб рішення вважалося виконаним, не потрібна наявність двох обставин: відповідного наказу органу, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, та фактичного допущення працівника до виконання попередніх обов`язків. Щодо інституту представництва в трудовому праві необхідно зазначити наступне. Навіть якщо керуватись ч. 4 ст. 62 ЦК, яка передбачає, що не допускається укладення через представника угоди, яка за своїм характером може бути укладена лише особисто, а так само інших угод, зазначених у законі, треба пам`ятати, що спеціальних заборон з цього приводу трудове законодавство не містить. Особиста участь передбачена лише для виконання роботи, обумовленої трудовим договором, а не щодо особистого підписання його особою, яка наймається на роботу. Також судом враховано, що відповідно до пояснення представника позивача [PERSON] , [PERSON] з липня 2019 перебуває на тимчасово окупованій території в Донецькій області в місцях позбавлення волі. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищезазначені висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд приходить до наступного висновку. Постанова Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у справі №185/10212/17, яка набрала законної сили 05.02.2019, в якій допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі, відповідачем в установленого законом порядку негайно виконана не була, наказ про поновлення на роботі позивача № 1428 виданий 22 травня 2019 року, позивачу повідомлено про наказ 22.05.2019, що підтверджується актом про відмову позивача від ознайомлення з наказом від 22.05.2019, представником позивача в судовому засіданні визнано, що про видачу наказу позивачу стало відомо 23.05.2019, фактично наказ про поновлення на роботі позивача № 1428 від 22 травня 2019 року вручений позивачу та його представнику в судовому засіданні 06.06.2019. Трудова книжка позивача з моменту незаконного звільнення позивача і до дня розгляду даної справи 28.11.2019 перебувала та перебуває в позивача та його представника, тому відсутня вина відповідача у порушенні строків внесення запису в трудову книжку про поновлення позивача на роботі. Так як наказ про поновлення на роботі виданий 22.05.2019, то середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі підлягає стягненню за період з 20.09.2018 (наступний день після 19.09.2018, так як судом стягнуто з роботодавця середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 грудня 2017 року по 19 вересня 2018 року включно) по день видачі наказу про поновлення 22.05.2019, обчисленій згідно з Порядком. Стосовно вимог позивача щодо нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням підвищення в розмірі 12%, 1.1 відповідно до наказів №1579 від 20 квітня 2018 року, №1123 від 22 квітня 2019 року, та розміру середньоденного заробітку з якого необхідно виходити при розрахунку, суд виходив з наступного. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у справі №185/10212/17, яка набрала законної сили, встановлено середньоденний заробіток позивача в розмірі 551,46 грн, виходячи з загальної суми доходу позивача за два місяця, що передують звільненню, в розмірі 11856,39 грн. Також, апеляційним судом, враховуючі п.7 Положення про оплату праці робітників ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", п.9.5 Колективного договору діючого на підприємстві, встановлено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача гірничим майстром з 12.04.2017 року по 26.12.217 року, не повні робочий та календарний роки, щорічне оцінювання персоналу не проходив, Звіт про результати його ранжування відсутній, а тому відсутні підстави для перерахування його посадового окладу на 12 % та збільшення розміру стягнення за вимушені прогули. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи предмет даного позову Постанова Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у справі №185/10212/17, яка набрала законної сили, має преюдиційне значення щодо встановленого розміру середньоденного заробітку, та відсутності підстав для збільшення розміру стягнення за вимушені прогули. Таким чином, стягненню з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 20.09.2018 по 22.05.2019 включно у розмірі 91542,36 грн, розрахований шляхом множення 551,46 грн на 166 робочих днів. Зазначена сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до ст. 14.1.180, ст. 18, ст. 162.1.3, ст. 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 915,42 грн, розрахований пропорційно до задоволеної частини вимог. Стосовно вимог позивача до суду винести окрему ухвалу суду відповідно до ст.262 ЦПК України відносно генерального директора ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» [PERSON] щодо звільнення працівників без належних підстав, винести окрему ухвалу відповідно до ст.262 ЦПК України відносно директора ШУ «ім. Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля [PERSON] щодо звільнення працівників без належних підстав, суд виходив з наступного. Відповідно до частин 1, 5 ст.262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. При вирішення даної цивільної справи судом не було виявлено достатніх та обґрунтованих підстав для застосування приписів ст.262 ЦПК України. При цьому, суд враховує те, що Павлоградським міськрайонний відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 19 лютого 2019 року повідомлено Павлоградський відділ поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про невиконання рішення суду про негайне поновлення [PERSON] на роботі. Та відповідно до інформації представника позивача з цього приводу триває досудове розслідування в кримінальному провадженні.

Outcome: partial