Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 19 352,45 грн, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 06 жовтня 2008 року відповідачем отримано кредит в сумі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за користуванням кредитом на умовах, визначених договором. 08 квітня 2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу винесено судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 16 756,69 грнз відповідача за даним договором, тому при розрахунку заборгованості станом на 30 листопада 2013 року зазначена сума вже врахована. В порушення умов Договору заборгованість перед ПАТ "КБ "ПриватБанк" склала 19 352,45 грн., з яких: 12 784,98 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом; 5 169,73 грн - заборгованість по комісіїза користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 897,74 грн – штраф (процентна складова), у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. До судового засідання представник позивача не з’явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з»явився, судові повістки-повідомлення, надіслані за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернуті за закінченням терміну зберігання, тому в розумінні ст. 74 ЦПК України він вважаються таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з’ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини. 06 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк “ПриватБанк”, далі ЗАТ КБ “ПриватБанк”, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк “ПриватБанк”, далі ПАТ "КБ “ПриватБанк” та [PERSON] був укладений Кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9). Позивач посилається на невиконання відповідачем умов кредитного договору від 06 жовтня 2008 року, у зв’язку з чим утворилась заборгованість розрахована позивачем станом на 30 листопада 2013 року (а.с. 5-6) у загальному розмірі 19 352,45 грн., з яких: 12 784,98 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом; 5 169,73 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 897,74 грн – штраф (процентна складова). При розрахунку відповідачем враховано.що 08 квітня 2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу винесено судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 16 756,69 грн з відповідача за договором № б/н від 06 жовтня 2008 року. Згідно зі ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вказаних Умов під час укладення договору відповідач своїм підписом надав згоду на застосування Умов надання банківських послуг. Отже, за своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України, умови якого в односторонньою порядку встановлювались у формулярах або інших стандартних формах однією із сторін. В даному випадку умови визначались Умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк", які є обов’язковими для виконання відповідачем (а.с. 8-11). Отже, підписання та заповнення власноруч заяви від 06 жовтня 2008 року є приєднання відповідача до договору та ознайомлення з його умовами та правилами. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Кліент дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Кліент дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, – при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Зважаючи на положення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання. У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 116 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Положення ст. 1049 ЦК України зобов’язують позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо позики. Судом встановлено, що ПАТ КБ “Приватбанк” свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме - надав [PERSON] кредит в розмірі, встановленому договором. Проте [PERSON] у свою чергу зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, своєчасно не надала позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що станом на 30 листопада 2013 року у зв"язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, утворився борг. Отже, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість на користь позивача у розмірі 19 352,45 грн., з яких: 12 784,98 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом; 5 169,73 грн - заборгованість по комісіїза користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 897,74 грн – штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved