Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з батьком. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 05.08.2015 року рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області між ним [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. Від даного шлюбу мають двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають з ним. Відповідачка не бере участі у вихованні дітей та не підтримує з ними контакт, інколи телефонує, ніяких коштів на утримання не надає. Добровільної згоди щодо місця проживання дітей, які на даний час мешкають з ним, рідним батьком, не дійшли. Він з дітьми проживає в квартирі його батька, їхнього дідуся. Для доньок виділена окрема кімната та повністю створено умови для проживання. Діти забезпечені всім необхідним для навчання та відпочинку. Орган опіки та піклування Лохвицької райдержадміністрації на заяву, щодо доцільності визначення місця проживання дітей з ним надав листа про необхідність підтвердження відкриття провадження по справі. Обидві доньки навчаються в Заводській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 Лохвицької районної ради Полтавської області. На даний час він офіційно працевлаштований в сільськогосподарському виробничому кооперативі «Токарі». Окрім того, як учасник бойових дій в зоні АТО-ООС має право на виплату щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня та пільги на оздоровлення його та членів сім"ї. А тому має змогу утримувати дітей та забезпечувати їх необхідним. Тому просить суд визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи служби у справах дітей Лохвицької районної державної адміністрації в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечують. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6,7). Згідно довідок ОЗ «Заводська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 Лохвицької районної ради Полтавської області» від 02.09.2020 року № 111, № 112, встановлено, що [PERSON] , дійсно навчається у 9-А класі, [PERSON] навчається у 3-А класі ОЗ «Заводська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 Лохвицької районної ради Полтавської області» ( а.с. 8,9). Згідно довідки СВК «Токарі» про підтвердження місця роботи [PERSON] вбачається, що [PERSON] працює в сільськогосподарському виробничому кооперативі « Токарі » робітником з комплексного обслуговування с/г виробництва механізованого току з 18.08.2020 року (наказ про прийняття на роботу від 17.08.2020 року № 31-к/тр) ( а.с.10). Як встановлено з Акту обстеження умов проживання громадянина [PERSON] , в ході проведення обстеження було встановлено, що [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , в двокімнатній приватизованій квартирі. Разом з ним в даній квартирі зареєстровані і проживають його донька [PERSON] , 2005 року народження, та донька [PERSON] , 2012 року народження. [PERSON] розлучений, в квартирі проживає зі своїми дітьми. Фактично станом на даний час виховує дітей сам, так як його бувша дружина [PERSON] , 1983 року народження, проживає за іншою адресою. На даний час [PERSON] не працює, знаходиться на обліку в Лохвицькому центрі зайнятості (а.с.11). Згідно довідки Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області від 10.08.2020 року № 1246 встановлено, що [PERSON] , 1979 року народження, зареєстрований в [ADDRESS] , склад сім`ї : дочка [PERSON] , 2005 року народження, дочка [PERSON] , 2012 року народження, батько [PERSON] , 1953 року народження (а.с.12,21-22). Згідно рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 05.08.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволені повністю, розірвано шлюб, встановлено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю - [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , починаючи з 15.07.2015 року (дня подачі позовної заяви до суду) до досягнення дітьми повноліття, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віповідного віку, щомісячно (а.с.13). Згідно повідомлення Лохвицького РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 10.08.2020 року № 13364/17.15/3 вбачається, що станом на 10.08.2020 року в Лохвицькому РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) згідно даних АСВП, відсутні відкриті виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості (аліментів) з [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Як вбачається з Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , підстава: рішення від 20.11.2007 року, квартира зареєстрована КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» та записана в реєстрову книгу № 10 за реєстровим № 1624 07 грудня 2007 року (а.с.15,16). Згідно повідомлення Лохвицької РДА Полтавської області від 17.08.2020 року, вбачається, що орган опіки та піклування Лохвицької райдержадміністрації на заяву позивача щодо надання висновку про визначення місця проживання дітей з батьком, надав листа про необхідність надання ухвали про відкриття провадження по справі про визначення місця проживання дітей (а.с.18). Відповідно до Довідки з Управління соціального захисту населення від 31.07.2020 року № 1423, встановлено, що [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на обліку в Лохвицькому УСЗН і отримав допомогу за травень 2020 року в сумі 1390,00 грн. (а.с.19). Як вбачається з характеристики складеної депутатом Заводської міської ради від 30.07.2020 року, [PERSON] , 1979 року народження, зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , в двокімнатній квартирі. [PERSON] з 2015 року розлучений, має двох доньок, 2005 і 2012 років народження. Зі своєю дружиною протягом 5-ти років проживав громадянським шлюбом, але станом на даний час з дружиною вже не проживає, так як вона проживає за іншою адресою. Діти на даний час проживають з [PERSON] . Не працює, знаходиться на обліку в Лохвицькому центрі зайнятості. [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, шкідливих звичок не має. По місцю проживання скарг від мешканців будинку та вулиці не надходило (а.с.20). Згідно Висновку органу опіки та піклування Лохвицької РДА про визначення місця проживання дітей від 19.11.2020 року № 01-28/3150 встановлено, що враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, орган опіки та піклування Лохвицької РДА вважає доцільним визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Остаточне вирішення питання щодо визначення місця проживання дітей залишити за судом (а.с.38-39). Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 160 Сімейного кодексу України передбачено право батьків на визначення місця проживання дитини. Частиною 1 вказаної норми закону визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно положень ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України», суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідач не заперечує проти визначення місця проживання дітей разом з батьком. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що на даний час неповнолітні діти проживають разом з батьком, позивачем по справі за місцем його проживання, у дітей створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей з батьком. За наведених обставин, а також за відсутністю будь-яких заперечень з цього приводу відповідачем, на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком не суперечитиме інтересам дітей, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved