Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача: державний виконавець Млинівського відділу ДВС у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іванова Ольга Володимирівна, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис реєстровий № 242018, виданий 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з нього, позивача, на користь відповідача заборгованості в сумі 20778,19 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 908,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус не дотрималась положень чинного законодавства, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів і, як наслідок, не перевірила наявність правових підстав для вчинення виконавчого напису. За таких обставин вважає, що стягнення боргу на користь Товариства на підставі виконавчого напису нотаріуса не є безспірним, а відтак згаданий виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з"явився, однак через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити позов. (а.с. 29-30) Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим судовою повісткою про місце, час і дату розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Водночас від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій також було зазначено про розгляд справи без участі представника відповідача, а також заява про врегулювання спору за участю судді. (а.с. 25, 26) Третя особа - представник Млинівського РВДВС в судове засідання будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце судового розгляду, не з"явився без поважних причин. ( а.с.23) Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки, згода позивача на врегулювання спору за участі судді в матеріалах справи відсутня, підстав для застосування положень даної статті немає. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, вирішуючи спір в межах заявлених позивачем позовних вимог, оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис за реєстровим № 242018, виданий 27 червня 2021 року про стягнення з позивача, на користь відповідача заборгованості в сумі 20778,19 гривень. ( а.с. 10) Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5,). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Згідно п.2 /розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" /Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачалось, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначений розділ було доповнено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. N 662). Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі N 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. N 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, в тому числі: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі N 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін. Таким чином, положення підзаконних нормативно-правових актів, які передбачали вчинення виконавчих написів нотаріусами за кредитними договорами лише на підставі поданих нотаріусу : самого кредитного договору; засвідченої стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, були визнані національними судами незаконними і нечинними. Отже, із 23 лютого 2017 року діє редакція Переліку, в якій відсутні кредитні договори, а тому, видача виконавчиого напису нотаріуса можлива лише за нотаріально посвідченими догвороми. Як встановлено судом і підтверджується змістом виконавчого напису, ( а.с.10) нотаріусом виконавчий напис було вчинено 27 червня 2021 року на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку , в той час, як згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі N 826/20084/14 Постанову КМУ від 26.11.2014 р. N 662 в частині доповнення пункту 2 Переліку підтверджено визнання незаконним і відповідно - не чинним. Наведені обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, вчиненому на підставі положень нормативно-правового акта, визнаного незаконним і нечинним, не є безспірним, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При цьому, відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Згідно висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та визнанні позову відповідачем, суд приходить до висновку, що факт безспірності заборгованості [PERSON] перед Товариством підпадає під об`єктивний сумнів. Обставини, які б свідчили про протилежне відсутні. А тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов [PERSON] - задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, уразі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, з ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» підлягає стягненню на користь [PERSON] 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду, що становить 454 грн. ( а.с.18) На підставі ст.ст. ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат»; Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 N 20/5; Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172,

Outcome: approved