Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в котрій зазначено, що 01 березня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 25. Сторони проживають окремо, ведуть різні бюджети. Від спільного сімейного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, та потребує матеріального забезпечення від відповідача. Позивачка працює завідувачкою аптеки в товаристві з обмеженою відповідальністю «ТАС-Фарма», та її середньомісячний заробіток складає 4\~270 грн. 95 коп., нерухомого та рухомого майна ні позивачка, ні її донька не мають. Відповідач працює грузчиком-експедитором в публічному акціонерному товаристві «Яготинський маслозавод», проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути щомісячно з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду свої пояснення, в яких просила позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково, а саме стягнути щомісячно з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому повідомила, що позивачка та відповідач проживають разом та позивач бере участь у її вихованні, проте доказів, які свідчили про дані обставини не надала. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Так, в судовому засіданні встановлено, що від спільного сімейного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3-4), яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (30, 32-33). Позивачка працює завідувачкою аптеки в товаристві з обмеженою відповідальністю «ТАС-Фарма», її середньомісячний заробіток складає 4\~270 грн. 95 коп (а.с. 5). Відповідач працює грузчиком-експедитором в публічному акціонерному товаристві «Яготинський маслозавод», має задовільний стан здоров'я, а тому здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Нерухомого та рухомого майна ні позивачка, ні її донька не мають. [PERSON] має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (долучена справа а.с.3, 4). Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 28 квітня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягується щомісячно 1/3 частина всіх його доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (долучена справа а.с.86. 87). Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я та ті обставини, що дитина потребує матеріального забезпечення, а відповідач працює, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2018 року, згідно Закону України "Про державний бджет на 2018 рік" становить 1492 гривні, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводу третьої сторони з приводу спільного проживання позивачки та відповідача, та враховуючи, вимог ст.70 Закону України "Про виконавче провадження", суд вважає, що з відповідача на утримання малолітньої доньки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитинито.

Outcome: approved