Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду з позовом до громадянина Російської Федерації [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2017 року. Від шлюбу дітей не мають. Через різні погляди на життя непорозуміння в сімейних відносинах, позивач вирішила шлюб розірвати.Шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо один від одного. Відповідач у добровільному порядку через орган ДРАЦ шлюб розривати не бажає, ухиляється від цього. Позивач в судове засідання не з"явилась, попередньо подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі від строку на примирення відмовляється. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає та відмовляється від строку на примирення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Статтею 3 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право",законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Питання, що виникають у сфері приватно-правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право". Згідно ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, підписану у м. Мінську, ратифіковану Україною Законом від 10.11.1994 № 240/94-ВР по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один із подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання на території України,врахувавши загострення суспільно-політичних відносин між Україною та Росією, вважаю, що дана справа підсудна Кам`янському районному суду Черкаської області за правилами ч.2 ст. 28 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.109 СК України, передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Все вищезазначене знаходе підтвердження і у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 2017 року відділом ЗАГС Виборгського району комітета по справам ЗАГС Уряду Санкт- Петербурга , що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с.4).Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя непорозуміння у сімейних відносинах. Саме через це позивач вирішив шлюб розірвати. Шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо один від одного . Через не бажання відповідача шлюб розірвати через орган ДРАЦС позивач вимушена була звернутися до суду, оскільки існує спір. Таким чином, суд важає, що шлюб сторін по справі носить формальний характер, який суперечить інтересам позивача по справі. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини та чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася цим правом та звернулася з цим позовом до суду. Наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Приймаючи до уваги зазначене стороною по справі, суд вважає, що причини, що спонукують їх на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню . Майнового спору, на час розгляду справи у сторін не має. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання про судові витрати суд, крім ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов. Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову відповідно до квитанції № 42 від 08.12.2018 року сплаченого у АТ "Ощадбанк", що становить 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп. підлягають поверненню їй із державного бюджету, інші 50 відсотків сплаченого судового збору суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] .. На підставі викладеного ,

Outcome: approved