Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.156-158), просила визнати безпідставною відмову [PERSON], як суміжного землекористувача, у підписанні акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд". Також позивач у вимогах заявленого позову просила дозволити їй оформити технічну документацію для проведення державної реєстрації земельної ділянки [ADDRESS] без погодження в акті встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та в акті прийомки - передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд", межі від Г до Б власника земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] Вимоги заявленого позову [PERSON] обґрунтовувала тим, що на підставі договору купівлі - продажу від 13.03.2003року та державного акту на право приватної власності на землю їй належить на праві приватної власності будинок № [ADDRESS] та земельна ділянка за вказаною адресою. Позивач зазначала, що звернулась з відповідною заявою до приватного підприємства ''Ленд'' стосовно виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0538га, для подальшого присвоєння кадастрового номера земельній ділянці в [ADDRESS]. Позивач вказує, що відповідач [PERSON], яка є суміжним землекористувачем, безпідставно відмовляється погоджувати з позивачем частину межі земельної ділянки, відмовляється підписати акт встановлення та погодження меж земельної ділянки, що передбачено статтею 198 Земельного кодексу України, внаслідок чого рішенням №РВ-7400034172014 від 16.07.2014року державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, встановленим Законом України ''Про Державний земельний кадастр'' і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: один із суміжних землекористувачів не підписав акт встановлення та погодження меж земельної ділянки. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2015року позовні вимоги [PERSON] до управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області, [PERSON], - третя особа: управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, про визнання бездіяльності та надання дозволу на оформлення документації, було задоволено частково. Судом визнано безпідставною відмову [PERSON], як суміжного землекористувача, у підписанні акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд". Дозволено [PERSON] оформити технічну документацію для проведення державної реєстрації земельної ділянки [ADDRESS] без погодження в акті встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та в акті прийомки - передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд", межі від Г до В власника (користувача) суміжної земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] Судом стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 243 грн. 60 коп. судового збору та 2481 грн. 88 коп. витрат за проведення судової експертизи. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання безпідставною відмову [PERSON], як суміжного землекористувача, у підписанні акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд". Апелянт просить у вказаній частині заявлених позовних вимог ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні вказаної частини позовних вимог. Також апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 243 грн. 60 коп. судового збору та 2481 грн. 88 коп. витрат за проведення судової експертизи. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи. Апелянт вказує, що статтями 126,198 Земельного кодексу України, а також Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010року №376 не встановлено обов'язку землекористувача щодо надання згоди по встановленню меж суміжних земельних ділянок, і зокрема, обов'язку надання такої в примусовому порядку. Апелянт зазначає, що при розгляді даного спору по суті судом першої інстанції не прийнято до уваги норми статей 158, 159, 160 Земельного кодексу України, статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні". При цьому апелянт вказує, що встановлення меж земельної ділянки не є компетенцією суду, оскільки розгляд земельного спору про межі земельної ділянки є компетенцією органу місцевого самоврядування. Також апелянт зазначає про неналежність способу захисту порушених прав позивача, вказуючи при цьому, що визнання безпідставною відмову суміжного землекористувача у підписанні акту погодження меж земельних ділянок, як спосіб захисту порушеного права, нормами чинного законодавства, зокрема статтею 16 ЦК України, не передбачено. В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2015року апелянтом не оскаржується. В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить відмовити [PERSON] в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2015 року, як правильне по суті та обґрунтоване. В судове засідання апеляційного суду [PERSON], [PERSON], представник управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.190,192,195), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2015року, - скасуванню в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання бездіяльності, а саме, в частині визнання безпідставною відмови [PERSON], як суміжного землекористувача, у підписанні акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд". Апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення щодо вказаної частини позовних вимог, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання бездіяльності. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2015 року скасувати в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 243грн.60 коп. судового збору та 2481грн.88 коп. витрат за проведення судової експертизи. В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2015року підлягає залишенню без змін. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що позивач [PERSON] є власником будинку в [ADDRESS] (а.с.10, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно). Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] від 16.10.2003року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3808, [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0538 гектарів в межах згідно з планом, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель по [ADDRESS] (а.с.6). 20.03.2014 року [PERSON] звернулась до приватного підприємства „Ленд" з відповідною заявою про виконання зйомки вказаної земельної ділянки і виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.52-73). Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначала, що виготовлення вказаної документації їй необхідно для присвоєння кадастрового номера земельній ділянці в [ADDRESS]. В ході судового розгляду даної справи також встановлено, що власник суміжної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], - [PERSON] відмовилась від підписання акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі та акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 69,70). Як вбачається з рішення №РВ-7400034172014 від 16.07.2014року державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, державним кадастровим реєстратором управління Держземаганства у Чернігівському районі Чернігівської області розглянуто заяву позивача про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 16.07.2014року (реєстраційний №ЗВ-7401410452014) разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, встановленим Законом України ''Про Державний земельний кадастр'' і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: один із суміжних землекористувачів не підписав акт встановлення та погодження меж земельної ділянки (а.с.11-12). Як вбачається з вимог заявленого позову, [PERSON] просила визнати безпідставною відмову [PERSON], як суміжного землекористувача, у підписанні акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд". Задовольняючи вимоги заявленого позову у вказаній частині, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що необхідно визнати безпідставною відмову [PERSON], як суміжного землекористувача, у підписанні акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд". В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги [PERSON] щодо невідповідності вказаного висновку суду першої інстанції нормам матеріального права, які регламентують спірні правовідносини. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до приписів ч.1статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З врахуванням вказаних норм, правом на звернення до суду наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен встановити, чи були порушені (чи існує можливість порушення),не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.11.2014року у справі № 6-180 цс14. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визнання безпідставною відмову [PERSON], як суміжного землекористувача, у підписанні акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд", апеляційний суд перевіряє, як саме вказана відмова відповідача [PERSON] порушує право позивача на оформлення технічної документації для проведення державної реєстрації земельної ділянки [ADDRESS]. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. Виходячи з правового аналізу приписів статті 16 ЦК України, яка регламентує захист цивільних прав та інтересів судом, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Порушене право може бути захищено у спосіб, хоча і не передбачений зазначеною нормою, законом чи договором, але такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим порушенням. Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що визнання безпідставною відмови відповідача [PERSON] підписати акт встановлення та погодження меж земельної ділянки і акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання не є належним захистом права позивача щодо оформлення технічної документації для проведення державної реєстрації земельної ділянки [ADDRESS], в силу вимог статті 152 Земельного кодексу України, яка регламентує способи захисту прав на земельні ділянки. Таким чином, визнання безпідставною відмови відповідача [PERSON] підписати акт встановлення та погодження меж земельної ділянки і акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, як спосіб захисту права, чинним законодавством не передбачено. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2015року підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання бездіяльності, а саме, в частині визнання безпідставною відмови [PERSON], як суміжного землекористувача, у підписанні акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд". При цьому апеляційний суд на підставі вищезазначених норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, вважає за необхідне ухвалити нове рішення щодо вказаної частини позовних вимог, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання бездіяльності. За даних обставин, з врахуванням приписів статті 88 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2015року скасувати в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 243грн.60 коп. судового збору та 2481грн.88 коп. витрат за проведення судової експертизи. В даному випадку судові витрати залишаються без відшкодування позивачу, виходячи з обраного позивачем способу захисту своїх прав та вимог заявленого позову. В іншій частині, зокрема, в частині надання дозволу [PERSON] оформити технічну документацію для проведення державної реєстрації земельної ділянки [ADDRESS] без погодження в акті встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та в акті прийомки - передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки [ADDRESS], що є складовими технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON], розробленої приватним підприємством „Ленд", межі від Г до В власника (користувача) суміжної земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON], а також в частині відмови в задоволенні позовних вимог до управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області, рішення суду першої інстанції від 23.09.2015року апелянтом не оскаржується. Відповідно до приписів ч.1 статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Outcome: dismissed