Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП "Кодимська центральна районна лікарня" про зобов'язання провести перерахунок та виплату надбавок до заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працює в КП "Кодимська ЦРЛ" на посаді лікаря-дерматовенеролога з 13.07.1989 року по теперішній час. Заклади охорони здоров'я, які мають стаціонари, належать до безперервно діючих закладів, медична допомога в яких надається цілодобово. Тож до чергувань в нічний час, святкові та неробочі дні залучаються лікарі амбулаторно-поліклінічних підрозділів лікувальних закладів, диспансерів пологових будинків тощо. Оплата праці позивача відбувалася з порушенням трудового законодавства, а саме за період роботи з 01.01.2006 року по 31.12.2016 року нарахування позивачу надбавки за стаж проводилось із встановленого штатним розписом посадового окладу без урахування роботи за фактично відпрацьований час, зокрема не враховано оплату за чергування в стаціонарі, за роботу в надурочний час, що призвело до виплати надбавки за стаж у неповному розмірі. Таким чином позивач вважає, що відповідачем було порушено його право на оплату праці, в з в'язку з чим просив позов задовольнити та зобов'язати КП "Кодимська ЦРЛ" провести йому оплату роботи яка виконувалась ним в надурочний час, у вихідні дні за графіком, у святкові чи неробочі дні, провести перерахунок та виплату надбавки за тривалість безперервної роботи (стаж) із врахуванням виплат за чергування в стаціонарі та роботу в надурочний час та нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, стверджуючи що чергування не є надурочною роботою, тому оплачується на загальних засадах. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 13.07.1989 року прийнятий до КП "Кодимська ЦРЛ" на посаду лікаря - дерматовенеролога. Відповідно до акта перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №15-10-007/0373 в роботі КУ "Кодимська центральна районна лікарня", правонаступником якої є Комунальне підприємство "Кодимська ЦРЛ", виявлено ряд порушень, зокрема: відносно лікаря [PERSON] надбавка за стаж нараховується виходячи з встановленого штатним розписом посадового окладу без урахування роботи за фактично відпрацьований час (зокрема оплати праці за чергування в стаціонарі), що призвело до нарахування надбавки за стаж у неповному обсязі; оплата праці [PERSON] в надурочний час не оплачена у подвійному розмірі; не ведеться облік надурочних робіт кожного працівника, зокрема [PERSON] У зв'язку з встановленими перевіркою порушеннями законодавства про працю, відносно головного лікаря КУ "Кодимська ЦРЛ" [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення. За результатами розгляду вказаного протоколу, постановою Кодимського районного суду Одеської області від 13.05.2017 року по справі про адміністративне правопорушення №503/790/17, головного лікаря притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про працю за ч. 1 ст. 41 КУпАП. Факт визнання [PERSON] своєї вини в порушенні законодавства про працю підтверджується його письмовою заявою, яка була ним особисто надана та міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак наявність порушень законодавства про працю в роботі КП "Кодимська ЦРЛ" встановлена та не підлягає доказуванню. Позивач звертався із письмовими заявами до відповідача з вимогою провести облік його надурочних робіт за період із 01.01.2012 року та оплатити їх у подвійному розмірі, на що отримав відповідь, що відповідач не може виконати його вимоги, в зв'язку з тим, що бюджетний період становить один календарний рік, починаючи з 01 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. В той же час із відповіді КУ "Кодимська ЦРЛ" від 26.06.2017 року вбачається, що з початку 2017 року оплата праці за надурочні години, за роботу у вихідні та святкові дні здійснюється в належному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на зазначене, суд при ухваленні даного рішення приходить до висновку, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог щодо зобов'язання КП "Кодимська ЦРЛ" провести йому оплату роботи яка виконувалась ним в надурочний час, у вихідні дні за графіком, у святкові чи неробочі дні, провести перерахунок та виплату надбавки за тривалість безперервної роботи (стаж) із врахуванням виплат за чергування в стаціонарі та роботу в надурочний час. Суд також враховує, що відповідач, не скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи, не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі були, щодо спростування доводів позивача і наданих ним доказів в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість часткового задоволення позову. Позивачем також заявлено вимогу про зобов'язання КП "Кодимська ЦРЛ" нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за період з 01.01.2006 року по теперішній час. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 01.01.2001 року. Згідно ст.4 Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Статтею 7 Закону передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Тож, враховуючи викладене, позовна вимога про зобов'язання КП "Кодимська ЦРЛ" нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за період з 01.01.2006 року по теперішній час є передчасною та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial