Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні та мотивує тим, що 18.05.2012 року йому була видана кредитна картка ПриватБанку та було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов банку, які йому було пояснено під час отримання кредитної картки, у разі використання грошових коштів з кредитного ліміту позичальник зобовязаний повернути дані грошові кошти до 25-го числа наступного місяця, що йде за тим, у якому позичальник даними грошовими коштами скористувався. У разі невиконання цих вимог позичальнику буде нарахована пеня та штраф. Враховуючи те, що протягом квітня 2014 року витрати позивача складалися з багатьох платежів різних за призначенням та на різну суму, 24 травня 2014 року він звернувся до оператора ПриватБанку та попросив повідомити загальну суму грошових коштів, яку він повинен повернути, для недопущення виникнення у нього заборгованості за кредитним договором. 25 травня 2014 року позивач вніс на свій рахунок грошові кошти у сумі, яку йому повідомив оператор, але тієї суми виявилось недостатньо, тому що оператор повідомив неправильні дані, внаслідок чого 31.05.2014 року з рахунку позивача була знята комісія у розмірі 338 грн. 55 коп. за користування кредитним лімітом та анульовано пільговий період. В кінці травня 2014 року позивач подав заявку на гарячу лінію ПриватБанку зі скаргою на дії їх співробітника та вимагав повернути зняту комісію і поновити пільговий період, разом з цим віе вніс ту суму грошових коштів, якої не вистачало для внесення 25 квітня. 25 червня 2014 року мені було повернуто незаконно зптгіггртпорі кошти у розмірі 338 грн., 55коп та поновлено пільговий період. Того ж дня позивач повинен був внести грошові кошти, які витратив з кредитного ліміту протягом травня 2014 року. Враховуючи ситуацію, яка склалася у травні 2014 року, та заради уникнення непорозумінь з банком, 25 червня 2014 року позивач звернувся вже до декількох операторів на гарячу лінію за номером 3700 та у чат, який відкривається при входженні у свій особистий електронний кабінет у системі Приват24. Загалом в цей день він спілкувався з шістьома операторами: трьома на гарячій лінії та трьома у чаті. На цей раз три оператори, з якими він розмовляв повідомили одну суму для внесення, а інші три - другу, причому у розмові з останнім оператором у чаті, позивача запевняли, що в черві ним вже були внесені деякі грошові кошти, суми яких достатньо для продовження пільгового періоду, а тому 25 червня йому взагалі не потрібно нічого вносити, а наступний платіж повинен бути здійснено аж до 25 липня. 25 червня 2014 року позивач вніс грошові кошти у сумі, яку йому повідомив оператор на гарячій лінії за номером 3700, але їх знову виявилось недостатньо і знову з рахунку позивача було знято комісію. 30 червня 2014 року позивач подав заявку № 1147064 від 30.06.2014р. на гарячу лінію ПриватБанку зі скаргою на дії їх співробітника та вимагав повернути зняту комісію та поновити пільговий період. Оператор, яка прийняла дану заявку пообіцяла, що комісія, знята з рахунку буде знову повернута, а пільговий період поновлено, але жодних грошових коштів на рахунок повернуто не було. Позивач неодноразово звертався на гарячу лінію та у чат щоб дізнатися про статус заявки № 1147064 від 30.06.2014р., але на звернення чув лише відмовки. Незважаючи на те, що починаючи з 26 червня з рахунку позивача банк почав щомісяця знімати комісію за користування кредитними коштами, позивач 25 липня і 25 серпня вносив необхідні грошові кошти, якими користувався у попередніх місяцях. Після чергового діалогу з оператором у чаті, позивача було повідомлено, що станом на 31.08.2014р. в коментарі по заявці № 1147064 від 30.06.2014р. було зазначено, що заявка передана в обробку. Позивач звернувся з офіційним листом до Голови правління банку (лист від 03.09.2014 року.), у якому просив розібратися у ситуації, задовольнити вимоги та надати повну розгорнуту відповідь згідно чинного законодавства та у встановлений законом строк, не надсилаючи шаблонних відписок. 09.10.2014 р. на електронну адресу позивача прийшла відповідь, від співробітника ПриватБанку, в якій зазначалося, що в задоволенні вимог згідно заявки № 1147064 від .06.2014р. відмовлено. На неодноразові спроби [PERSON] дізнатися у співробітників ПриватБанку на гарячій лінії та у чаті, чому заявка у травні була задоволена, а у червні - ні, хоча ситуації були абсолютно ідентичні, позивач знову чув відмовки, які в подальшому доповнювалися погрозами та вимаганнями оплатити нараховані комісії і штрафи. У лютому 2015 року [PERSON] зателефонував чоловік, який представився співробітником ПриватБанку та запропонував зявитися у головний офіс ПриватБанку у м. Суми за адресою пл. Незалежності, 3/1 для вирішення питання щодо заборгованості. У розмові цей чоловік намагався схилити позивача до виплати усіх нарахованих відсотків та штрафів. Після цього позивач подав чергову скаргу через сайт ПриватБанку та додав до скарги копію діалогів з операторами в чаті, з яких було видно, як оператори повідомляють неправдиві дані, та вимагав повернути всі списані штрафи та комісії у період з 26-го червня до дня подання скарги. 25.02.2015 року, на телефонній номер позивача зателефонувала дівчина, яка представилась співробітником головного офісу ПриватБанку у м. Дніпропетровську, у розмові з нею позивач детально описав ситуацію, що склалася, та подав повторну заявку № 3475350 від 25.02.2015 року з тими ж вимогами, що червні 2014 року. Ця дівчина запевнила позивача, що уразі внесення ним суми у розмірі 10000 грн. всі комісії і штрафи будуть перераховані та повернуті. Позивач погодився на дану пропозицію та 21.04.2015 р. вніс дану суму. Після цього дзвінків від співробітників ПриватБанку, та СМС повідомлень щодо заявки № 3475350 від 25.02.2015 не надходило. 05.05.2015 р. позивач знову звернувся у чат, де йому було повідомлено, що згідно заявки № 3475350 від 25.02.2015 кошти надійшли, заявка закрита, жодних поміток щодо повернення комісій та штрафів немає, а звязатися із виконавцем даної заявки неможливо. Станом на 28.08.2015 року загальна сума кредитних коштів, які були зняті позивачем, склала 9633 грн. 31 коп. Після 28.08.2015 року позивач ніяких коштів зі свого рахунку не знімав. За період із 26.06.2014 р. по 06.07.2015 р. банком було незаконно нараховано комісій та штрафів на загальну суму 4770 грн. 86 коп., з яких 366,69 грн. становлять власні кошти, а 4404,17 грн. - незаконно зняті комісії та штрафи. Протягом року позивач не зміг добитися повернення ані копійки незаконно знятих з його рахунку грошових коштів, постійні недосипання та тривалі душевні хвилювання неодноразово призводили до суперечок у сім'ї, проблем на роботі та нанесли мені істотну моральну шкоду, тому позивач вважає дії співробітників банку шахрайськими та такими, що навмисне створюють умови для виникнення заборгованостей у своїх клієнтів, моральну шкоду позивач оцінив у 50000 грн. Тому позивач просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 4770 грн. 86 коп. нарахованих штрафів та комісій; стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 00 коп. та стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 865 грн. 40 коп. судового збору. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, що штрафні санкції нараховані незаконно, крім того зазначив, що обовязком позивача було щомісячне отримання виписок по рахунку, між позивачем та відповідачем склалися договірні правовідносини, якими не передбачено стягнення моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 18.05.2012 року [PERSON] була видана кредитна картка ПриватБанку та було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. (а.с. 78-79) Відповідно до умов банку, які [PERSON] було пояснено під час отримання кредитної картки, у разі використання грошових коштів з кредитного ліміту позичальник зобовязаний повернути дані грошові кошти до 25-го числа наступного місяця, що йде за тим, у якому позичальник даними грошовими коштами скористувався. У разі невиконання цих вимог позичальнику буде нарахована пеня та штраф.(а.с. 80-126) Згідно виписки по рахунку [PERSON] №5211537441995540, за період із 01.01.2006 р. по 03.09.2015 року загальна сума кредитних коштів, які були зняті позивачем, склала 123234 грн. 36 коп., сума надходжень склала 118511 грн. 63 коп. За період із 01.01.2006 р. по 03.09.2015 р. банком було нараховано комісій на загальну суму 768 грн. 89 коп., та знижки в розмірі 124 грн. 92 коп. (а.с. 63-77) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно п. 1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, держатель картки зобовязаний отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Згідно п. 1.1.2.7 Умов і правил надання банківських послуг, держатель картки зобовязаний слідкувати за витрачанням коштів у рамках платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафта. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів підтвердження того, що відповідачем були порушено умови договору, роздруківки розмов операторів з чату не підтверджують виконання позивачем свого обовязку щодо отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам та обовязку щодо слідкування за витрачанням коштів у рамках платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафта. Відповідно до ст. 22 ч.2 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно вимог ст.4 ч.1 п. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров"я людей продукцією, у випадках передбачених законодавством. Позивач мотивув вимогу про відшкодування моральної шкоди тим, що внаслідок безвідповідального відношення відповідача до своїх обов»язків, їх шахрайськими діями, що створюють умови для виникнення заборгованостей у своїх клієнтів, йому заподіяна моральна шкода, але такі вимоги про відшкодування моральної шкоди не встановлені ст. 4 п.5 Закону України "Про захист прав споживача" та позивач на такі обставини не посилався. За таких умов у суду немає законних підстав для задоволення вимог про стягнення нарахованих штрафів і комісій та відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed