Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить змінити розмір аліментів визначений згідно судового наказу Бердичівського міськрайонного суду у справі № 274/3616/17 від 29.09.2017 року та стягнути з нього на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 400,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до судового наказу Бердичівського міськрайонного суду з нього на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 2015 р.н., в розмірі 1/4 частини його заробітку( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час він проживає в цивільному шлюбі з [PERSON], на його утриманні знаходяться неповнолітні діти дружини, крім того він утримує свого сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO] Позивач вказав, що працює офіційно, його заробіток становить 3200 грн., щомісячно, він не спроможній сплачувати аліменти в тому розмірі, який зазначений в судовому наказі, оскільки це ставить його родину в скрутне матеріальне становище. Вважає, що відповідачка звернувшись до суду із заявою про видачу судового наказу, а не з позовом про стягнення аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON], зловживала своїми процесуальними правами та позбавила суд при прийнятті рішення щодо визначення розміру аліментів врахувати положення ст. 182 СК України та як наслідок прийняти законне та обґрунтоване рішення. Позивач та його представник в судовому засіданні доводи позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. Позивач зазначив, що на даний час він зареєстрував шлюб з [PERSON], його дружина є вагітна, він працює, заробітна плата становить 3700 грн., щомісяця. На утримання сина [PERSON], 2003 р.н. він добровільно сплачує кошти щомісяця по 500 грн. Вказав, що спроможній сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], 2015 р.н. в розмірі по 400 грн., щомісячно, вважає, що даних коштів буде достатньо для розвитку та утримання дитини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, 06.06.2018 року на адресу суду надала письмову заяву, в якій зазначила, що просить розгляд справи провести за її відсутності, проти задоволення вимог [PERSON] заперечує ( а.с. 41). Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані сторонами письмові докази прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно судового наказу, виданого 27.09.2017 року стягнуто з [PERSON], [INFO], проживаючого та зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], ідн.номер [NUMBER], проживаючої за адресою: [ADDRESS], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 вересня 2017 року до досягнення донькою повноліття ( а.с. 17). Як вбачається з копії повторних свідоцтв про народження [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ( а.с. 13,16). Відповідно до наданих позивачем копій квитанцій він сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], 2015 р.н. в розмірі 756 грн.- червень 2018 року, квітень 2018 року - 756 грн., липень 2018 року - 756 грн. ( а.с. 42- 43). Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.12.2017 року у Бердичівському районному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області , про що було зроблено актовий запис за № 49 ( а.с.44). Як вбачається з довідки, виданої Бердичівською центральною міською лікарнею, [PERSON], 1978 р.н., знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності терміном 23-24 тижні. Відповідно до копії довідки , виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] дійсно працює у ФОП [PERSON] , станом на 31.10.2017 року його посадовий оклад становив 3200 грн . ( а.с.9). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано , якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб ( п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України). Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Як передбачено ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів , визначений рішенням суду , змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже Сімейним Кодексом України чітко визначено, що право визначення способу аліментів належить виключно одержувачу аліментів( особі, з якою проживає дитина) , а не платнику аліментів. Як вбачається з назви позовної заяви [PERSON] він звернувся до суду із заявою " Про зменшення розміру аліментів", однак згідно заявлених позовних вимог просить суд не зменшити позовні вимоги , а змінити спосіб стягнення аліментів - перейти з відсоткової частки на тверду грошову суму, що не відповідає вимогам ст. 181 СК України, оскільки дане право належить виключно одержувачу аліментів, в даній справі відповідачці [PERSON] Зменшення розміру аліментів можливо за наявності підстав передбачених ст. 192 СК України ( наприклад з 1/4 частини на 1/6 частину, на 1/8 частину ). За таких обставин, враховуючи виключне право одержувача аліментів звертатися до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити повністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed