Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

у грудні 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся у суд з поовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору від 22 грудня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв"язку з зазначеними порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2017 р. має заборгованість у розмірі 113 788,32 грн., яка складається з наступного: - 4 349,60 грн. заборгованості за кредитом, - 99 119,03 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, - 4 425,01 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пунту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. штраф (фіксована частина), - 5 394,68 грн. штраф (процентна ставка). За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 113 788,32 грн. та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 41) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Кива від 11 травня 2018 року вирішено розгляд даної справи проводити у порядку спрощеного провадження. (а.с. 46) 20 червня 2018 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву. (а.с. 49) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки не погоджується з розрахунком заборгованості. Зазначає, що позивач надав до суду Умови надання споживчого кредиту фізичним особам від 06.03.2010 р. № СП-2010-256, які відповідасем не підписані. Оскільки підписання договору відбулося ще у 2011 році, відповідач заперечує, що саме з цими Умовами і саме в цій реакції позивач ознайомив відповідача при виникненні вдносин між ними. Відповідач не заперечує отримання нею банківської картки, однак їй не відомо чи встановлений на ній кредитний ліміт. [PERSON] отримала картку виключно для отримання платежів, але так нею і не користувалася. Анкету-заяву заповнював працівник банку і саме працівник банку вписав бажаний кредитний ліміт в сумі 8 000 грн., пояснивши, що саме так необхідно і така сума відповідає розміру доходів відповідача. Але в заяві-анкеті відсутня інформація про те, в якій сумі встановлений цей кредитний ліміт і чи встановлений він взагалі. До позовної заяви не додано документів, які б підтверджували факт встановлення кредитного ліміту, про який йдеться в позові, а саме позивач стверджує, що кредит було надано в сумі 3 900 грн. Крім того, відповідач зазначає, що з наданого позивачем розрахунку заборгованість починається з 22.12.2011 року, тому саме тоді у позивача виникло право на звернення до суду. Просить застосувати строк позовної давності, у зв"язку з чим відмовити у задоволенні позову. 31 липня 2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" надав до суду відповідь на відзив відповідача. (а.с. 64) Просить задовольнити позов у повному обсязі, оскільки відповідач згідно кредитного договору від 22.12.2011 р. отримала картку № 5577212601757142, зі строком дії картки до останнього дня 07.2015 року. За клопотанням відповідача ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року розгляд даної цивільної справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. (а.с. 156) В судове засідання позивач ПАТ КБ "Приватбанк" не забезпечив явку свого представника. У клопотанні просить розглянути справу без участі представника банку. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3 900 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом відповідно до укладеного договору від 22 грудня 2011 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також підтвердив, що ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, як були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом засвідчив, що зобов'язується виконувати вимоги Умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлювалися з їх змінами на сайті Приватбанку. Пунктом 1.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. ПАТ «КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в межах кредитного ліміту. Факт отримання платіжної картки, грошових коштів стороною відповідача не оспорюється, як і не спростовується факт користування отриманими в кредит коштами і внесення платежів на погашення заборгованості. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на станом на 30.09.2017 р. становить 113 788,32 грн., що складається з: 4 349,60 грн. заборгованості за кредитом, 99 119,03 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 4 425,01 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пунту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 5 394,68 грн. штраф (процентна ставка). Наданий суду розрахунок відповідає вимогам закону. Відповідачем не надано власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти, тому відсутні підстави ставити під сумнів розрахунок позивача. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором знайшли своє підтвердження належними доказами. Відповідач подав до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Посилається на те, що остання оплата за договором здійснена 22 грудня 2011 року, а позов банком про стягнення заборгованості подано до суду 04 грудня 2017 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З наданого банком розрахунку вбачається, що останнє погашення кредиту відбулося 22 грудня 2011 року. У такому випадку перебіг позовної давності закінчився 22 грудня 2014 року. Позов про стягнення заборгованості поданий до суду в грудні 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Стороною позивача до суду не подавалось будь-яких заяв щодо поважності причин пропуску строку позовної давності на такий тривалий термін. З огляду на наведене в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed