Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У грудні 2015 року позивач приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" (далі - ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25.10.2013 року по Русанівській набережній 10 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Honda, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Toyota, д.р.н. [NUMBER], під керування [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.11.2013 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 25.10.2013 року, автомобіль Toyota, д.р.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля складає 7 870,03 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, довіки ВДАІ, рахунку- фактури № С-00050164 від 29.10.2013р., калькуляції, акту виконаних робіт та рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2014р. по справі № 910/23473/14 страхового акту № 16352 від 25.02.2015р., страховик сплатив страхове відшкодування у сумі 7 870,03 грн. З огляду на те, що [PERSON] у строк, визначений чинним законодавством, не повідомив страховика ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" про настання страхового випадку, позивач на підставі п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просив стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у сумі 7870,03 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судовому засіданні проти наданого позову заперечив. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2013 року по Русанівській набережній 10 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля участю автомобіля марки Honda, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Toyota, д.р.н. [NUMBER], під керування [PERSON] (а.с.10-11). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.11.2013 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП (а.с.12). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Toyota, д.р.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля складає 7 870,03 грн., що підтверджується рахунком- фактури № С-00050164 від 29.10.2013р., калькуляції, акту виконаних робіт та рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2014р. по справі № 910/23473/14 страхового акту № 16352 від 25.02.2015р. П.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 11.01.2013року між ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/0089476, відповідно до якого в період з 11.01.2013року по 10.01.2014року забезпечувалася цивільно- правова відповідальність водія, який керував автомобілем [NUMBER] (а.с.7). У відповідності до п.22.1., п.22.2 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. На виконання умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.01.2013 року №АС/0089476 ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" сплатило страхове відшкодування у сумі 7870,03 грн. (а.с.35). П.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на страхувальника покладено обов'язок вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Однак страхувальник не виконав обов'язку щодо своєчасного повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Жодних доказів на спростування цих обставин відповідач суду не надав. За приписами п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону. Оскільки [PERSON], який був водієм забезпеченого транспортного засобу, протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди не повідомив страховика ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" про дорожньо-транспортну пригоду, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь позивача в порядку регресу страхове відшкодування у сумі 7870,03 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1218,00 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 979-983, 988, 989 Цивільного кодексу України, ст.ст.6, 12, 22, 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved