Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивавч звернувся до суду із позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому стало відомо, [INFO] із сайту газети «Високий Замок» за посиланням [INFO] - про оприлюднену публікацію: «[INFO]». У даній публікації ідеться про те, що: «СБУ затримала на хабарі 47-річного голову Сокольської РДА [PERSON]. "Як дізналася журналіст «ВЗ» з поінформованих джерел, голова ЛОДА був незадоволений роботою підлеглого, який мав в районі погану репутацію, тому змусив його написати заяву про звільнення. Але [PERSON] начебто вдалося «порішити» питання у Києві у високих кабінетах. Обізнані люди кажуть, «патронує» свого земляка один нардеп, родом зі Сокаля (колишній сотник 10-ї сотні з Майдану). Відтак [PERSON] продовжував керувати районом. Підлеглі з нетерпінням, чекали цього звільнення з дня на день». Крім того, [INFO] на сайті газети «Високий Замок» за посиланням [INFO]-оприлюднено публікацію: «[INFO]» У даній публікації ідеться про те, що: «На Львівщині суд обрав запобіжний захід голові Сокальської райдержадміністрації [PERSON], якого правоохоронці затримали на хабарі. Як дізналася журналіст «ВЗ» з поінформованих джерел, голова ЛОДА був незадоволений роботою підлеглого, який мав в районні погану репутацію, тому змусив його написати заяву про звільнення. Але [PERSON] начебто вдалося «порішити» питання у Києві у високих кабінетах. Обізнані люди кажуть, «патронує» свого земляка нардеп [PERSON] , який родом зі Сокаля (колишній сотник 10-ї сотні з Майдану). Відтак [PERSON] продовжував керувати районом. Підлеглі з нетерпінням чекали цього звільнення з дня на день». Як свідчать роздруківки із сайтів газети «Високий Замок» такі містять позначення © ТОВ «Видавничий дім «Високий Замок », що свідчить про те, що саме відповідач поширив вищенаведену інформацію. Він, позивач, є народним депутатом України, родом із Сокальського району, був сотником 10-ї сотні з Майдану, відомості про це є загальновідомими, тому вказує, що у першій публікації йдеться саме про нього, а в другій публікації його чітко названо. Стверджує, що з листопада 2013 р. під час Революції гідності він був сотником 10 Сокальської сотні Самооборони Майдану. 10 Сотня забезпечувала безпеку Будинку профспілок, де був розташований Штаб Самооборони Майдану та Штаб національного супротиву. Разом з 3 Сотнею 10 Сотня утримувала 3 барикаду на Михайлівській вулиці, патрулювала барикаду на вулиці Грушевського. 18 лютого 2014 р. рубіж 10-ї сотні був коло Будинку офіцерів та Марийського парку. 19-20 лютого, він, позивач, обороняв Майдан. Після перемоги на Майдані пішов добровольцем в Національну гвардію України. 1 липня 2014 р. отримав поранення біля Слов`янська. Брав участь у бойових діях в зоні АТО біля Дебальцевого і займав посаду - зам. командира взводу, командир відділення 1-го батальйону оперативного призначення Національної Гвардії України ім. Кульчицького. Поширена відповідачем у даних публікаціях інформація про те, що, він, нібито «патронує» голову Сокальської РДА [PERSON], допомагаючи йому тим самим в неправовий спосіб утриматись на займаній ним посаді, попри негативну репутацію останнього в районі, є недостовірною, порушує його права на честь, гідність та ділову репутацію. Зазначає, що внаслідок вищезгаданих публікацій з недостовірною інформацією, у відвідувачів сайту газети « Високий Замок » може скластися негативне та помилкове враження про нього, як громадського та публічного діяча. До нього зверталась значна кількість громадян з осудом та різким засудженням про, начебто, його «патронування голови Сокальської РДА [PERSON] , що можуть підтвердити гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказує, що жодних відносин із головою Сокальської РДА [PERSON] немає , про дану посадову особу йому відомо лише в силу виконання його службових обов`язків народного депутата України. Відтак, просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію, що поширена Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Високий замок» на сайті в мережі Інтернет за посиланням [INFO] ; зобов`язати відповідача у 10-денний строк з дня набрання рішенням суду законної сили розмістити на сайті https ://wz. Iviv. uа повідомлення про спростування наступної недостовірної інформації; зобов`язати відповідача у 10-денний строк з дня набрання рішенням суду законної сили вилучити із сайту https://wz.Iviv.uа недостовірну інформацію, а також стягнути з відповідача 130 тис. грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позові. Просить такий задовольнити. Додатково пояснив, що в результаті цілеспрямованих дій відповідача щодо поширення недостовірної інформації про позивача , що опорочили його честь, гідність і ділову репутацію йому було спричинено моральну шкоду , а саме: ускладнило подальше активне громадсько-політичне життя; ускладнило стосунки із громадськістю. Дані обставини потребують від позивача додаткових зусиль для нормалізації свого життя, зумовило тривалий стресовий стан, емоційне перевантаження. Розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в 130 000,00 грн. Відповідач у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоч належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у її відсутності, а рівно й відзиву на позов суду не надала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив , що позивач був сотником на Майдані під час Революції Гідності . В січні 2019 року до нього, свідка, почали телефонувати люди та запитувати, чи дійсно депутат [PERSON] "Кришує" голову Сокалької райдержадміністрації. Він, одразу почав з"ясовувати у [PERSON] , чи правдивими є такі твердження, однак той заперечував. Пояснив, що позивач є порядною людино, був у Дебальцево, винаймає квартиру у м. Києві, надаючи можливість проживати там військовим, що приїзжають у відрядження. Свідок [PERSON] повідомив суду, що познайомився із позивачем під час Революції Гідності , під час організації Сотні. Знає його, як порядну людину і чесного депутата. Взимку 2019 року [PERSON] поскаржився йому, що у газеті "Високий Замок" про нього надруковано ганебну статтю із наклепами. Вподальшому, він, свідок, чув від багатьох людей, що про [PERSON] написали брехливу статтю. Ствердив, що стаття відповідача - це наклеп, і жодного правдивого слова у ній не вказано. Свідок [PERSON] , допитаний судовому засіданні повідомив суду, що знає [PERSON] , як добровольця, що пішов на фронт. Коли він став народним депутатом, то запропонував йому, свідкові піти до нього представником на громадських засадах. Знає його, як порядну та чесну людину. Коли до нього почала звертатись громадськість і розпитувати про друковану у " Високому Замку" статтю, він одразу зрозумів, що дана стаття є наклепом. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що [INFO] на сайті газети «Високий Замок» за посиланням [INFO] - оприлюднено публікацію: «[INFO]». У даній публікації ідеться про те, що: «СБУ затримала на хабарі 47-річного голову СокольськоїРДА [PERSON]. Як дізналася журналіст «ВЗ» з поінформованих джерел, голова ЛОДА був незадоволений роботою підлеглого, який мав в районі погану репутацію, тому змусив його написати заяву про звільнення. Але [PERSON] начебто вдалося «порішити» питання у Києві у високих кабінетах. Обізнані люди кажуть, «патронує» свого земляка один нардеп, родом зі Сокаля (колишній сотник 10-ї сотні з Майдану). Відтак [PERSON] продовжував керувати районом. Підлеглі з нетерпінням, чекали цього звільнення з дня на день». Крім того, [INFO] на сайті газети «Високий Замок» за посиланням [INFO]- оприлюднено публікацію: «[INFO]» У даній публікації ідеться про те, що: «На Львівщині суд обрав запобіжний захід голові Сокальської райдержадміністрації [PERSON], якого правоохоронці затримали на хабарі. Як дізналася журналіст «ВЗ» з поінформованих джерел, голова ЛОДА був незадоволений роботою підлеглого, який мав в районні погану репутацію, тому змусив його написати заяву про звільнення. Але [PERSON] начебто вдалося «порішити» питання у Києві у високих кабінетах. Обізнані люди кажуть, «патронує» свого земляка нардеп [PERSON] , який родом зі Сокаля (колишній сотник 10-ї сотні з Майдану). Відтак [PERSON] продовжував керувати районом. Підлеглі з нетерпінням чекали цього звільнення з дня на день». Такі дії відповідача, на думку позивача, принижують його честь та гідність. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, і, яка на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно частин 1-3 ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до частин 1-2 ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, відповідно до положення ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу висловлення своєї думки. За текстом цієї статті це право включає не тільки свободу дотримуватися своєї думки, тобто не переслідуватися за свої переконання, але також можливість вільно отримувати і поширювати інформацію про ідеї. Положення вищевказаної норми визначають розподіл тягаря доведення між сторонами, з урахуванням чого мають бути застосовані положення ст. 81 ЦПК України щодо обов`язків доказування. Позивачем доведено, зокрема показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що інформація, яка містилася у оспорюваних статтях відповідача, була поширена серед інших осіб, а відтак не є оціночними судженнями позивача. Однак, відповідач в судове засідання не прибув, відзиву не надав, доводи позивача не спростував. Крім того, у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 15, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №1від 27 лютого 2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Із пояснень отриманих в ході розгляду справи, судом встановлено , підтвердження позивачем та свідками, що публікації редакції "Високий Замок" стосуються саме позивача, його діяльності, однак містять у собі інформацію, що не відповідає дійсності. Відтак, суд приходить до висновку, що твердження автора, викладені у статтях за посиланням [INFO] -, а саме: [INFO]- є образливими для позивача, та нічим не підтвердженими, шкодять діловій репутації позивача, зазначена у статті інформація є недійсною та недостовірною, а тому підлягає спростуванню. Отже, з огляду на характер висловлювань вбачається, що відомості у статті є фактичним твердженням, оскільки у статті не оцінюються дії позивача, а категорично зазначаються як фактичні дані, певні обставини, що нібито мають відношення до позивача. Суд погоджується із доводами позивача, приходить до висновку, що у висловлених у вказаних статтях твердженнях є намагання переконати суспільство в тому, що позивач має відношення до неправомірної діяльності голови Сокальської РДА, є непорядною людиною. Тобто, коментар відповідача з недостовірною інформацією про позивача породжує не лише негативне сприйняття суспільством його як людини, але й негативну оцінку і його людських якостей. Публікуючи вказані статті на сайті відповідач ТзОВ "Високий Замок" розповсюдив недостовірну інформацію значній кількості осіб. Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.За змістом ч.1ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, суд приходить до висновку, що своїми діями (поширенням недостовірної інформації про позивача) відповідач завдав позивачу моральної шкоди, яка полягає у приниженні його честі, гідності, ділової репутації, а також у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього. Суд, враховуючи роз`яснення п.9 постанови №4 від 31.03.1995р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позовних вимог, вважає, що достатньою грошовою компенсацією для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, порушенням його немайнового права з боку відповідача є грошова сума у розмірі 50 тис. грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial