Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - будинок [ADDRESS] та виселення. Позивач мотивує свій позов тим, що згідно кредитного договору №MKА0GA00000273 від 31 липня 2007 року ЗАТ КБ "ПриватБанк" надав [PERSON] кредит у розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31 липня 2022 року. В забезпечення виконання зобв»язань позивач та відповідач [PERSON] уклали договір іпотеки на нерухоме майно - будинок [ADDRESS], загальною площею 89,60кв.м, житловою площею 52,00 кв.м., який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов"язань станом на 28 травня 2014 року рахується заборгованість в розмірі 72 090,61 доларів США. В рахунок погашення заборгованості позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на продаж та виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані або проживають в будинку будиноку [ADDRESS] Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити з підстав наведених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник позивача проти заочного вирішення справи не заперечує, отже, суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Враховуючи заяву представника позивача з якої слідує, що представник позивача позов підтримує, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №MKА0GA00000273 від 31 липня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] останній отримав кредит у розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31 липня 2022 року. Відповідно до договору іпотеки від 31 липня 2007 року забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором відповідачка [PERSON] надала в іпотеку будинок [ADDRESS], загальною площею 89,60 кв.м, житловою площею 52,00 кв.м. Розрахунком заборгованості станом на 28 травня 2014 року стверджується, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, рахується заборгованість в розмірі 72 090,61 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом 20 015,35 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 17 243,23 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 2 680 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором 28 698,79 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) 21,37 доларів США, штраф (процентна складова), 3 431,87 доларів США. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов»язків, встановлених договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов»язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.40 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення, виселення мешканців предмету іпотеки відбувається у разі відмови добровільно звільнити житловий будинок у встановлений сторонами строк, протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. В даному випадку суд не вбачає підстав для примусового виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають в будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України з боржника на користь позивача слід стягнути понесені стягувачем судові витрати в розмірі 3 654 грн. 00 коп.. Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а в задоволенні вимог про виселення слід відмовити.

Outcome: partial