Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

03.09.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "Миколаївобленерго", в якому просила визнати протиправними дії ПАТ "Миколаївобленерго" по припиненню електропостачання до житлового будинку та магазину по [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача укласти з нею тимчасові договори про користування електричною енергією на строк, необхідний для оформлення відповідних прав на вказаний житловий будинок та магазин, та відновити їх електропостачання; стягнути з відповідача на її користь судові витрати у сумі 3000,00 грн.. Свої вимоги мотивувала тим, що згадані вище будинок, в якому проживала також і позивач з дитиною, та магазин належав на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] . За його життя між ним та відповідачем було укладено договір про постачання електричної енергії до зазначеного житлового будинку та продовольчого магазину. Борг за спожиту електроенергію відсутній. 03.01.2018 року ПАТ "Миколаївобленерго" припинило постачання до зазначених житлового будинку та магазину на підставі свідоцтва про смерть її чоловіка - як його співвласника. На неодноразові звернення до відповідача щодо укладення договору про користування електричною енергією та поновлення електропостачання отримувала відповідь з вимогою надати документи, які підтверджують право власності чи користування на вказаний об`єкт нерухомості. Проте вона позбавлена можливості надати зазначені вище документи, оскільки між спадкоємцями триває спір про поділ та визнання права власності на нерухоме майно. На даний час відповідач ухиляється від укладання тимчасового договору про надання електропостачання. Ухвалою суду від 04.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 02.11.2018 року генеральним директором АТ «Миколаївобленерго» надано до суду відзив, у якому він просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що відповідачем, відповідно до положень ст.608 ЦПК України, було правомірно припинено електропостачання за адресою: [ADDRESS]. Крім того, зазначив, що для укладення договору про користування електричною енергією, за наявності декількох власників об`єкту, необхідне письмове погодження інших співвласників, оскільки [PERSON] такого письмового погодження не надано, у відповідача відсутні підстави для укладення договору про постачання електричної енергії з позивачем. Ухвалою суду від 07.11.2018 року замінено первісного відповідача ПАТ «Миколаївобленерго» належним відповідачем АТ «Миколаївобленерго», підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 22.02.2019 року позивачем подана до суду заява про залучення у справі співвідповідача ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», посилаючись на те, що з 01.01.2019 року відповідач здійснює тільки розподіл електроенергії побутовим споживачам на території Миколаївської області, а поставку електроенергії усім побутовим споживачам на території Миколаївської області здійснює створена відповідачем ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» як поставщик універсальної послуги. Крім того, зазначила, що про вказані події їй стало відомо під час розгляду справи. Ухвалою суду від 07.03.2019 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». Директором ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» Лінченко В. В ., 04.04.2019 року, надано до суду відзив, в якому останній просив відмовити у задоволені позову в частині вимог до ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», оскільки товариство не вчиняло будь-яких дій та не виступало з ініціативою щодо припинення електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Крім того, зазначив, що обов`язковою умовою постачання електричної енергії є наявність договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи. Оскільки позивачем такого договору товариству надано не було, відсутні правові підстави для укладення з [PERSON] договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з побутовими та непобутовими споживачами. 09.04.2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив та заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої остання просила визнати протиправними дії ПАТ "Миколаївобленерго" по припиненню електропостачання до житлового будинку та магазину по [ADDRESS] ; зобов`язати ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» укласти з нею тимчасові договори про користування електричною енергією на строк, необхідний для оформлення відповідних прав на вказаний житловий будинок та магазин, та відновити їх електропостачання; стягнути з ПАТ "Миколаївобленерго" на її користь судові витрати у сумі 3000,00 грн.. 11.04.2019 року директором ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» надано до суду заперечення, в яких він просив відмовити у задоволені позову в частині вимог до ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», оскільки чинними Правилами роздрібного ринку, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року, відповідач ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» не наділений повноваженнями щодо укладення договорів про користування електричною енергією та функціями щодо відновлення електропостачання. До судового засідання представник відповідача ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволені позову в частині вимог до ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» просив відмовити. У судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення. Представник АТ «Миколаївобленерго» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволені. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Миколаївобленерго», яке змінило свою назву на АТ «Миколаївобленерго», було укладено договір про користування електричною енергією у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] від 09.10.2008 року №875198 та договір про постачання електричної енергії до продовольчого магазину, який розташований за той же адресою від 05.02.2009 року №44/6924. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2017 року, [PERSON] помер [INFO] . Згідно копії довідки про склад сім`ї №492 від 06.08.2018 року дружина померлого [PERSON]. та їх малолітня донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 2009 року та з 2010 року відповідно. Статтею 64 ЖК УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тобто, [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] проживають у будинку за вищезазначеною адресою та користуються ним як члени сім`ї власника житла. 03.01.2018 року відповідачем на підставі заяви [PERSON] від 21.12.2017 року було ліквідовано точку обліку та розірвано договори про постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю споживача [PERSON] , що підтверджується актами від 03.01.2018 року. Відносини з приводу постачання електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», а також нормативно-правовими актами в сфері електропостачання. За змістом ст. ст. 2-4, 11 Закону України «Про електроенергетику» він є спеціальним законом, який регулює відносини в електроенергетиці та має особливості, викликані об`єктивними умовами функціонування цієї галузі, тому саме його положення та прийняті на його основі Правила та інші нормативно-правові акти мають пріоритетне значення в сфері регулювання відносин щодо електропостачання. При цьому порядок відключення споживачів від електропостачання передбачений Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року (далі - Правила) в редакції, яка діяла на момент припинення електропостачання. Пунктом 3 Правил передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Відповідно до п. 35 Правил, енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового засобу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини побутового споживача. Згідно частини другої статті 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Положення Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З урахуванням принципу верховенства права, необхідності забезпечення державою ефективного засобу правового захисту, суд, діючи у відповідності до вимог ст.5 ЦПК України, вважає, що припинення енергопостачання відповідачем за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані позивач зі своєю малолітньою донькою, є порушенням їх інтересів, що підлягають судовому захисту. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 в справі №1-10/2004 надано офіційне тлумачення поняттю «охоронюваний законом інтерес» та визначено, що дане поняття, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Кожен громадянин України має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (статті 47, 48 Конституції України). Отже, враховуючи те, що станом на 03.01.2018 року підстав, передбачених зазначеними вище правилами, у ПАТ "Миколаївобленерго" для припинення енергопостачання позивачу не було: заборгованості за адресою [ADDRESS] за послуги енергопостачання не існувало, окрім померлого були особи зареєстровані за вказаною адресою, які фактично користувалися послугами відповідача, з заявою про припинення енергопостачання звернулася особа, яка на той час не була споживачем послуг з енергопостачання за спірною адресою, суд приходить до переконання про відсутність законних підстав у ПАТ "Миколаївобленерго" станом на 03.01.2018 року здійснювати відключення позивача від мережі енергопостачання. Відносно вимог позивача до ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», суд прийшов до наступного. 11.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VI11 (далі - Закон), тим самим розпочався процес реформування електроенергетичної галузі в Україні. Одним з основних етапів реформи стало відокремлення (розділення) діяльності з розподілу електричної енергії від функцій виробництва, передачі та постачання, тобто створення відповідних окремих юридичних осіб. Діяльність з розподілу/передачі електричної енергії покладено на АТ «Миколаївобленерго», як оператора системи розподілу. Надання послуг з постачання (продажу) електроенергії для побутових споживачів (населення) з 01.01.2019 року покладено на Постачальника універсальних послуг - ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». При цьому статтею 1 Закону визначено, що постачанням електричної енергії - є продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії; в свою чергу розподіл електричної енергії - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії. Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Закону правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором. Постановою Регулятора - НКРЕКГІ від 14.03.2018 № 312 затверджені Правила роздрібного ринку (далі - Правила), що регулюють основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними. У судовому засіданні встановлено, що позивач просить зобов`язати ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» укласти з нею договір про користування електричною енергією та відновити електропостачання до житлового будинку та магазину. Згідно п.3.1.1. Правил постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Пунктом 3.1.6. Правил встановлено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії; відсутній факт припинення/призупинення постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у випадках, передбачених законодавством у сфері енергетики; відсутня прострочена заборгованість за договорами про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі. У п.3.2.5. Правил зазначено, що укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання. Відповідно до п. 3.2.8. Правил, споживач перед укладенням договору про постачання електричної енергії має обрати відповідну комерційну пропозицію та зазначити її у заяві-приєднані до умов договору постачання електричної енергії споживачу. Така комерційна пропозиція є невід`ємним додатком до договору. Пунктом 3.2.10. Правил передбачений перелік документів, які споживачу необхідно надати разом із заявою про приєднання, серед іншого, документи, що підтверджують наявність договору, укладеного з операторам системи на послуги розподілу (передачі) електричної енергії (паспорт точки розподілу (передачі), інформацію про присвоєний ЕІС-код). Згідно п.п. 2.1.2., 2.1.3. Правил оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем. Ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. За такого, обов`язковою умовою постачання електричної енергії є наявність договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Таким чином, діючими Правилами врегульовано чіткий порядок укладення договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії та постачання електричної енергії споживачу. Крім того, відповідно до копії відповіді на заяву [PERSON] . №03/02-273 від 27.02.2019 року, ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» із посиланням на положення чинного законодавства зазначило вимоги, які необхідно виконати споживачу для укладення договору про постачання електричної енергії. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині зобов`язання ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» укласти з нею договір про користування електричною енергією та відновлення електропостачання, в зв`язку з недотриманням нею порядку щодо укладання договору з АТ «Миколаївобленерго» на послуги розподілу електричної енергії. Крім того, позивач просила стягнути на її користь з ПАТ «Миколаївобленерго», назва якого змінилась на АТ «Миколаївобленерго» витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями ч.2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268). Надання правничої допомоги позивачу підтверджується договором №1/2 про надання правничої допомоги від 13.02.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , квитанцією №25016040-1 від 17.12.2018 року про сплату [PERSON] 3000 грн. за надання правничої допомоги, актом прийому виконаних робіт (послуг) від 18.12.2018 року. Таким чином, враховуючи викладене, задоволення позовних вимог до ПАТ «Миколаївобленерго», назва якого змінилась на АТ «Миколаївобленерго», суд прийшов до переконання, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 3000 грн. є обґрунтованим та відповідає критеріям розумності та співмірності, а отже підлягає стягненню на користь [PERSON] з ПАТ «Миколаївобленерго», назва якого змінилась на АТ «Миколаївобленерго». Крім того, згідно положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial