Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив зобов`язати ПАТ «Акцент-Банк» зарахувати на належну [PERSON] банківську карту № [NUMBER] безпідставно списані банком грошові кошти у розмірі 12 999,78 грн. та скасувати нараховану ПАТ «Акцент-Банк» за період з 29.04.2015 року по день постановлення рішення - 07.08.2020 року по належному йому картковому рахунку № [NUMBER] заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по процентах за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, штрафи (фіксована та процентна складова). Вказаний позов [PERSON] обґрунтував несанкціонованим втручанням невідомих осіб, які провели транзакцію по належному йому картковому рахунку № [NUMBER] та банківській карті іншої невідомої особи № [NUMBER] , яка проводилася 29.04.2015 року з 11 год. 03 хв. по 11 год. 42 хв. через сервіс платежів «іРау.uа» з телефону №№ [NUMBER] , [NUMBER] на належний відповідачу номер телефону [NUMBER] , про що свідчать роздруківка телефонних розмов та СМС-повідомлень на його номер телефону за 29-30.04.2015 року, виписка з банківських рахунків та повідомлення ТОВ «Універсальна Дата Центр» м.Київ від 23.07.2015 року, повідомлення ПАТ «КБ «Приватбанк» банківській карті № [NUMBER] про недозволеному використанню вказаним клієнтом банку карткового рахунку 29.04.2015 року,внаслідок чого банком незаконно були проведені вказані вище штрафні та процентні нарахування, що в подальшому стало підставою для звернення [PERSON] до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із викладених в ньому підстав, попередньо уточнивши заявлені позовні вимоги. Водночас, [PERSON] пояснив суду, що пригадав, як приблизно у визначений з банківських роздруківок належного йому карткового рахунку, тобто 29.04.2015 року з 11 до 12 години, на його мобільний телефон [NUMBER] , номер якого він вказав в анкеті-заяві банку, надійшов телефонний дзвінок і невідомий йому чоловік запитав: «Це [PERSON] ?», на що той відповів: «Так». Потім ця особа повідомила, що вона є працівником служби безпеки банку і що на картковий рахунок [PERSON] здійснюється замах з метою викрадення готівки. Також ця особа запитала чи в [PERSON] розрахункова картка, чи кредитна. Інших розмов з даною особою у позивача не було і будь-яких відомостей про номер банківської картки, пін-коду він не повідомляв, лише відповів, що у нього кредитна картка. Крім того, [PERSON] в своїх письмових поясненнях викладених у відповіді на відзив від 13.05.2019 року додатково вказав, що будь-яких платіжних доручень він не складав та не скеровував їх відповідачеві ні у паперовому вигляді, ні у електронному з використанням електронної системи «Приват24», та будь-якої іншої клієнтської системи банку. Грошовими коштами на банківській картці він дійсно користувався, але пін-код та іншу особову інформацію стосовно зазначеної платіжної картки нікому не передавав. Також своїми діями чи бездіяльністю він не сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Представник відповідача в своїх письмових запереченнях проти позову викладених у відзиві вказав на провину самого позивача у зникненні коштів з його карткового рахунку, посилаючись при цьому на порушенням позивачем ряду пунктів Правил та Умов надання банківських послуг, припускаючи при цьому факт надання позивачем конфіденційної інформації шахраям в телефонній розмові щодо паролю до системи «Приват24» та просив проводити судовий розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що 14 жовтня 2012 року [PERSON] було укладено з ПАТ «Акцент-Банк» кредитний договір б/н, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн., який станом на 2015 рік був збільшений до 13 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 19.03.2015 року [PERSON] в повному обсязі були повернуті банку кредитні кошти і відсутня будь-яка заборгованість перед банком, що підтверджується наданим банківською установою розрахунком. 19 травня 2015 року на номер мобільного телефону [PERSON] надійшло SMS-повідомлення з банку з вимогою внести заборгованість за вказаним кредитним номером в сумі 650,00 гривень. З цього приводу на наступний день [PERSON] звернувся до Хмельницької філії ПАТ «Акцент-Банк» та встановив, що 29.04.2015 року з належного йому карткового рахунку № [NUMBER] невідомими особами була здійснена транзакція шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] через «Приватбанк24» по терміналу Сs980400, код авторизації 874943, МСС 4829, в результаті якої з його картки не санкціоновано було знято готівку у дві операції в сумі 12 479,78 грн. (12000,00 грн., а з врахуванням комісії 12479,78 грн.) та 520,00 грн. (500,00 грн., з врахуванням комісії 520,00 грн.). Про ті обставини, що транзакція по належному позивачу картковому рахунку № [NUMBER] та банківській карті № [NUMBER] проводилися 29.04.2015 року з 11 год. 03 хв. по 11 год. 42 хв. через сервіс платежів «іРау.uа» з телефону №№ [NUMBER] , [NUMBER] на належний [PERSON] номер телефону [NUMBER] свідчать роздруківка телефонних розмов та СМС-повідомлень на номер телефону останнього за період з 29 по 30 квітня 2015 року, виписка з банківських рахунків та повідомлення ТОВ «Універсальна Дата Центр» м.Київ від 23.07.2015 року, повідомлення ПАТ «КБ «Приватбанк» банківській карті № [NUMBER] про недозволеному використанню вказаним клієнтом банку карткового рахунку 29.04.2015 року. З цього приводу [PERSON] належним чином повідомив ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк» про вчинення даної операції по його картковому рахунку без його ж згоди, надіславши 20 травня 2015 року рекомендованим листом № 2901901812190 на адресу банку (м.Дніпропетровськ, вул..Набережна Перемоги, 50) заяву про вчинення відносно нього невстановленими особами шахрайських дій і несанкціонованому зняттю з його рахунку грошових коштів. Проте, як вбачається з матеріалів справи, подане позивачем письмове звернення за фактом несанкціонованого списання з його рахунку коштів, банком залишилося без задоволення, а результати службового розслідування з цього приводу, яке банк зобов`язаний був провести, залишилися йому не відомими. В свою чергу, 20.05.2015 року [PERSON] також звернувся з заявою до Хмельницького міського відділу УМВС України в Хмельницькій області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим, за вказаним фактом слідчим відділом відкрито кримінальне провадження № 12015240010002733 від 20.05.2015 року, у якому до цього часу проводиться досудове розслідування. Натомість, всупереч зазначеним обставинам банк, вочевидь, вважаючи у цій несанкціонованій операції винним позивача, як власника карткового рахунку, та з часу незаконного зняття невстановленими особами грошових коштів продовжує нараховувати по належному [PERSON] картковому рахунку заборгованість на залишок неповернутої суми за кредитним договором, яка станом на 23.06.2016 року нарахована в розмірі 40 042,04 гривні та складається з наступного: - 12994 грн. - заборгованість за кредитом; - 23 775,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1250,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1901,00 грн. - штраф (процентна складова). З цього приводу за поданим 29.06.2016 року ПАТ «Акцент-Банк» позовом Деражнянським районним судом здійснюється судовий розгляд цивільної справи № 673/882/16-ц про стягнення з мене заборгованості за кредитним договором б/н від 14.10.2012 року у розмірі 40 421,04 гривень та стягнення судових витрат в сумі 1378,00 гривень. З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає такі дії відповідача неправомірними, що згідно зі ст.ст. 1073, 1214 ЦК України є підставою для списання безпідставно нарахованих і стягнутих з мене коштів, припинення нарахування і скасування кредитного боргу, нарахованих відсотків, пені, штрафів за кредитом. Так, ч. 1 ст. 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Частиною 2 згаданої статті встановлено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Статтею 1073 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ч.3 ст. 1092 ЦК України передбачено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. В свою чергу, відповідно до пункту 4 ст. 3, ст.. 5,6,7,8 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05.11.2014 року, банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми для спірних правовідносин є спеціальними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Так, згідно зі ст. 7 та п. 38.1 і 38.4 ст. 38 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Приписами п.37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. У відповідності до ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів. Водночас, п. 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» встановлено, що у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувана, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Разом з тим, згідно зі ст. 7 та п. 38.1 і 38.4 ст. 38 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Відповідно до п. 18.3 статті 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", при прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного цифрового підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу. Згідно з п. 39.2.3 ст. 39 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань переді мною, як володільцем банківського рахунку. Крім того, ст. 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Таким чином, аналіз наведених вище норм вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на картковому рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. Водночас, на підтвердження доводів відповідача судом не здобуто доказів, як не надано таких і самим представником відповідача, з приводу того, що [PERSON] складав чи надавав будь які платіжні доручення чи скеровував їх відповідачеві ні у паперовому вигляді, ні у електронному з використанням електронної системи «Приват24», та будь-якої іншої клієнтської системи банку. Натомість, хоча [PERSON] і користувався грошовими коштами на банківській картці, але пін-коду та іншої особової та конфіденційної банківської інформації стосовно зазначених платіжних карток нікому не передавав. Враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд обґрунтовано дійшов висновку, що банк покладені на нього обов`язки не виконав, чим порушив майнові права позивача, а тому заявлені останнім позовні вимоги до ПАТ «Акцент-Банк» підлягають задоволенню в повному обсязі, що також повністю відповідає правовій позиції висловленій у постанові Колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 15.04.2020 року в аналогічній цивільній справі № 673/1132/17 (провадження № 61-19561св19) за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», розглянутій Деражнянським районним судом Хмельницької області в першій інстанції. Водночас, вирішуючи питання стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд керується відповідними положеннями ЦПК України та бере до уваги відповідні положення Договору «Про надання правової допомоги» від 02.10.2018 року з доданим до неї Розрахунком вартості виконаних робіт по наданню правничої допомоги та квитанції до прибуткового ордера, тому приходить до висновку що з ПАТ «Акцент-Банк» на користь [PERSON] слід стягнути понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн., а також стягнути з зазначеного відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved