Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" про визнання припиненим договору іпотеки. Позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що 08 серпня 2007 року між Акціонерним банком «Київська Русь» та [PERSON] був укладений кредитний договір №270-02-07-2, пунктом 1.1 якого передбачено, що Кредитодавець надає Позичальнику споживчий кредит у сумі 10000 доларів США на строк з 08.08.2007 року по 08.08.2010 року. Цього ж дня поміж позивачем та АБ «Київська Русь» був укладений договір іпотеки, відповідно до змісту якого ним як іпотекодавцем було передано АБ «Київська Русь» як іпотекодержателю, задля гарантування належного виконання взятих на себе зобов`язань згідно кредитного договору, житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розміщений, за [ADDRESS] . Указаний договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М. 08.08.2007 року. У зв`язку із неналежним виконанням позивачем взятих на себе кредитних зобов`язань, рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 08.02.2011 року, із [PERSON] на користь АБ «Київська Русь» було стягнуто заборгованість по кредитному договору, станом на 10.11.2010 року, у сумі 58930,68 грн., до якої включено заборгованість за тілом кредиту, заборгованість по відсоткам, штраф за несвоєчасну сплату кредиту, штраф за несвоєчасну сплату відсотків. На виконання вказаного судового рішення, АБ «Київська Русь» було видано виконавчий лист № 2-142/2011, який був пред`явлений для примусового виконання до Косівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. А 23.01.2018 року головним державним виконавцем Косівського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52600231 по вищевказаному виконавчому листі, в зв?язку із оплатою боржником [PERSON] боргу в повному обсязі. Проте, 19.07.2019 року позивачу стало відомо про те, що 24.05.2019 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкової І.О. та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» (відповідачем) було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави. Саме цей договір і став підставою до реєстрації у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження №31855858 (спеціальний розділ) щодо заборони відчуження належного позивачу нерухомого майна - будинковолодіння за [ADDRESS] . У той же час, зі змісту вказаного договору видно, що його укладенню передувало підписання між цими ж сторонами договору про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги №UA-EA-2019-04-02-00000 l-b/42, тобто по кредитних договорах, укладених ПАТ «Банк «Київська Русь» (який є правонаступником АБ «Київська Русь») та позичальниками, в тому числі і позивачем. Таким чином, починаючи із 24.05.2019 року відбулась заміна у кредитному і іпотечному зобов`язаннях сторони позикодавця (кредитора) та іпотекодержателя: АБ «Київська Русь», правонаступником якого був ПАТ «Банк «Київська Русь», а потім - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкова І.О., на ТОВ «ФК «Інвест Хаус». Проте, позивач вважає, що договір іпотеки від 08.08.2007 року, який був укладений між ним та АБ «Київська Русь», і право вимоги по якому було відступлено 24.05.2019 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» - є припиненим, оскільки борг по кредитному договору (на забезпечення виконання якого і було укладено договір іпотеки) боржником [PERSON] було сплачено в повному обсязі ще в 2018 році, тобто до укладення договорів про відступлення права вимоги. При цьому, звертає увагу, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав у повному обсязі, однак не відразу після ухвалення судового рішення, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. В зв?язку із цим позивач просить: визнати припиненим договір іпотеки від 08.08.2007 року, укладений між АБ «Київська Русь» та ним, [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Маркуц У.М., у зв`язку з припиненням основного зобов`язання; скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення заборони на відчуження будинку [ADDRESS] та стягнути понесені ним судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Директор ТзОВ "ФК Інвест Хаус", [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому просить позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення, наголошуючи на те, що позовна заява [PERSON] мотивована тим, що, пред`явивши позовну вимогу про повне погашення заборгованості за кредитним договором АБ «Київська Русь» використав своє процесуальне право стягнути із [PERSON] у примусовому порядку весь борг згідно умов кредитного договору від 08.08.2007 року достроково. З такими доводами позивача не погоджується, оскільки за період з моменту подачі позову ПАТ «Банк «Київська Русь» по дату укладення договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» (24.05.2019 року) у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором, яка на даний час не погашена. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, що була відступлена за договором, становить 230 460,23 грн. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. А відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Зокрема, згідно положень статті 1046 та ч.1 ст. 1048 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як було встановлено судом, та стверджується копією рішення Косівського районного суду від 08.02.2011 року (а.с.10), суд позов АБ «Київська Русь» задовольнив в повному обсязі та вирішив стягнути з [PERSON] на користь АБ «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором № 270-02-07-2 від 08.08.2007 року в розмірі 58930,68 грн., що, як вказано у мотивувальній частині зазначеного судового рішення, еквівалентно по курсу долара до гривні станом на 10.11.2010 року - становить 7449,49 доларів США, з яких: основна заборгованість 4786,68 доларів США, заборгованість по відсотках 655,75 доларів США, штраф за несвоєчасну сплату кредиту 1665,54 доларів США та штраф за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту 341,52 доларів США. Тобто, Акціонерний банк «Київська Русь» скористався своїм цивільним правом передбаченим частиною 2 стаття 1050 ЦК України, якою передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому, судом також встановлено, що вищевказане судове рішення було звернуто до примусового виконання та було повністю виконано боржником, [PERSON] , про що свідчить копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.01.2018 року (а.с.11). Тобто, [PERSON] виконав своє зобов?язання належним чином та повністю повернув борг в порядку примусового виконання судового рішення. І відступаючи своє право вимоги по кредитному (в тому числі і іпотечному) договору, банк у договорі про відступлення прав вимоги від 24.05.2019 року (а.с.84) вказав розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора по кредитному договору № 270-02-07-2 від 08.08.2007 року в сумі 230460,23 грн., яка на думку суду нічим не була підтверджена, ні на момент укладення договорів про відступлення права вимоги (24.05.2019 року), ні на момент розгляду справи, оскільки відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. А тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів та пені після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства (правова позиція Верховного Суду викладена в Постанові від 06.02.2019 року (справа № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18). Аналогічна правова позиція щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування висловлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року ( справа N 444/9519/12, п ровадження N 14-10 цс 18) . Зокрема: Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи банку про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Окрім того, за загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу I книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). А в даному випадку має місце припинення зобов?язання, його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), що стверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.01.2018 року (а.с.11). На підтвердження викладених у відзиві на позов фактів, відповідачем не було надано жодних доказів, що дає суду підстави для задоволення позову [PERSON] . Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути і оплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн., а також 2200 грн. витрат на правову допомогу згідно квитанції від 16.09.2019 року (а.с.28) та квитанції від 08.11.2019 року (а.с.29). На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 509, 526, 598-599, 1046-1054 ЦК України та

Outcome: approved