Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

18.08.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» про визнання договору купівлі-продажу недійсним та заборону вчиняти дії. В обґрунтування вимог зазначив, що [PERSON] є розробником телевізійної програми «[INFO]». Згідно договору №110212 від 01.02.2012 року відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12" придбало у [PERSON] право інтелектуальної власності та оригінальні сценарії на 1, 2, 3, 5, 6, 7 серії програми «[INFO]». Зазначає, що, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» було укладено Договір на придбання програми «[INFO]» для її подальшого телевізійного прокату. В подальшому, 04.04.2014 року, 11.04.2014 року, 25.04.2014 року, 02.05.2014 року, 16.05.2014 року, 23.05.2014 року, 30.05.2014 року, 06.06.2014 року, 13.06.2014 року, телеканалом «1+1» було проведено публічний показ програми, по дві серії в день, всього 18 серій. Згідно титр після показу програми, [PERSON] є автором ідеї всіх вісімнадцяти серій . Позивач вказує, що ним було передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12" право інтелектуальної власності і оригінальні сценарії всього на 6 серій, водночас на інші такі права не передавалися. Дізнавшись про телетрансляцію програми з порушенням законодавства про право інтелектуальної власності, позивач попередив керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» про те, що відповідачем було незаконно присвоєно право інтелектуальної власності на 12 серій програми «[INFO]», незважаючи на це, третя особа здійснила публічний показ всіх серій програми. З огляду на таке та посилаючись на положення Закону України «Про авторське право та суміжні права», позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу телевізійної програми «[INFO]», укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1», а також заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» вчиняти будь-які дії та здійснювати публічний показ програми. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Зазначив, що права інтелектуальної власності на 12 серій програми відповідачу не передавалися, відтак, вони фактично вкрадені. З урахуванням заперечень інших учасників, просив суд задовольнити позов в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» вчиняти будь-які дії та здійснювати публічний показ програми. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі. Зазначили, що договір, визнати недійним який просить позивач, ніколи не укладався, доказів його існування стороною позивача не надано, як і не наведено належних підстав для визнання його недійсним. Також зазначили, що аудіовізуальний твір є результатом роботи багатьох осіб, які виконують різні функції, відтак, у [PERSON], як лише у автора сценаріїв, відсутнє право вимагати заборони трансляції програми. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що позивачем, за допомогою належних та допустимих доказів не доведено існування договору, визнати який недійсним він просить. Також послалася на п. 2.3 Договору між позивачем та відповідачем, згідно якого у замовника виникають виключні права на твір з моменту створення відповідного твору. Вказала, що публічний показ має місце при безпосередній та прямій демонстрації твору глядачам, водночас, телеканал здійснює трансляцію аудіовізуального продукту, який є результатом роботи багатьох осіб, таким чином має місце також невідповідне формулювання позовної вимоги. Враховуючи все зазначене, вважала позов таким, що не підлягає задоволенню. Суд, вислухавши учасників розгляду та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позову, [PERSON] є автором оригінальних сценаріїв програми «[INFO]». Крім того, як вбачається з Договору №110212 від 01.02.2012 року, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12" та [PERSON], останній передав відповідачу оригінальні сценарії шести серій для створення аудіовізуального твору - телевізійної програми «[INFO]». Позивач зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» було здійснено 04.04.2014 року, 11.04.2014 року, 25.04.2014 року, 02.05.2014 року, 16.05.2014 року, 23.05.2014 року, 30.05.2014 року, 06.06.2014 року, 13.06.2014 року, публічний показ програми, по дві серії в день, всього 18 серій, водночас, право на оригінальні сценарії ним передавалося лише на 6 серій. Вважає, що між відповідачем та третьою особою було укладено договір купівлі-продажу серій програми «[INFO]» в кількості, більшій ніж придбано відповідачем згідно договору від 01.02.2012 року, з огляду на таке, оскільки допущено порушення прав автора сценаріїв, просив даний договір розірвати. З метою дослідження в судовому засіданні оригіналу договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1», було задоволено заяву позивача про забезпечення доказів, та ухвалою суду витребувано вказаний договір від Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1». Як вбачається з відповіді представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» на а.с. 110, виконати вимоги ухвали суду у третьої особи немає можливості, оскільки договір про купівлю - продажу програми «[INFO]», на існування якого посилається позивач, ніколи не укладався. Крім того, згідно відповіді представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12", виконати вимоги суду про надання договору купівлю - продажу програми «[INFO]», укладеного з третьою особою, не має можливості, оскільки такий договір ніколи не укладався. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач зазначає про існування Договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» щодо купівлі-продажу програми «[INFO]», водночас належних доказів на підтвердження його існування не надає. Не підтверджено жодним чином також факт передачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12" Товариству з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» сценаріїв програми, що могло б свідчити про існування договору, визнання недійним якого є предметом позову. Відповідно до ч.1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано доказів про існування договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Студія "12х12" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1», а відповідач та третя особа факт існування договору категорично заперечують, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу телевізійної програми «[INFO]», не підлягає задоволенню як така. Стосовно заявлених та підтриманих на стадії судових дебатів вимог щодо заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» вчиняти будь-які дії та здійснювати публічний показ програми, які заявлені до третьої особи, суд зазначає наступне. Так, згідно положень ЦПК України, а також виходячи з норм Закону України «Про авторське право та суміжні права», вбачається, що вимоги позову, зокрема і щодо заборони вчиняти певні дії та здійснювати розповсюдження твору, можуть бути пред'явлені лише до особи, яка заявлена відповідачем по справі. Водночас, як вбачається з позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «Студія 1+1» є третьою особою, та під час розгляду справи позивач своїм правом на залучення даної особи в якості співвідповідача, не скористався. Крім того, суд зазначає, що, відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право та суміжні права», публічний показ - будь-яка демонстрація оригіналу або примірника твору, виконання, фонограми, відеограми, передачі організації мовлення за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо або на екрані за допомогою плівки, слайда, телевізійного кадру тощо (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) або за допомогою інших пристроїв чи процесів у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї особи, яка здійснює показ, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час (публічний показ аудіовізуального твору чи відеограми означає також демонстрацію окремих кадрів аудіовізуального твору чи відеограми без дотримання їх послідовності). Таким чином, поняття публічного показу виключає передачу в ефір чи по кабелях аудіовізуального твору, як має місце в рамках вказаного спору, та за таких обставин, позовна вимога не може бути задоволена також як така, що нечітко та невірно сформульована. Враховуючи все викладене, оскільки стороною позивача не доведено належним чином обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed