Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Представник Харківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шаульська Наталія Іванівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Подкуйко Тетяна Володимирівна, в якому просить скасувати в державній реєстрації прав запис про реєстрацію змін до права власності, проведений 19.04.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шаульською Наталією Іванівною на підставі рішення: індексний номер 29324110 на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок літ. «А-1» з обслуговуючими будівлями загальною площею 293,6 кв.м., житловою площею 160,3 кв.м., що розташований у [ADDRESS] ) зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] ; визнати недійсним Договір дарування, посвідчений 29.07.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Подкуйко Т.В. та зареєстрований у реєстрі за №524 в частині передачі у власність [PERSON] житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 293,6 кв.м., житловою площею 160,3 кв.м., що розташований у [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради були проведені позапланові перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті « [ADDRESS] », за результатами проведення яких складено акти перевірки. На час проведення перевірок суб`єкт містобудування, що має відношення до даного об`єкта з відповідними підтверджуючими документами та доступ на територію домоволодіння були відсутні. Встановлено, що за вказаною адресою розташований одноповерховий житловий будинок з мансардою. Візуальним оглядом, у тому числі з території домоволодіння по [ADDRESS] та [ADDRESS] , встановлено факт виконання будівельних робіт з будівництва тамбуру житлового будинку гаражу та території домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . При цьому зазначає, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування і анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, наявна інформація щодо об`єкта: «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, [ADDRESS] ». З декларації про готовність об`єкта до експлуатації вбачається, що замовником будівництва вказаного об`єкта є [PERSON] , проектна документація на реконструкцію розроблена ПП «АРХІТЕКТУРНЕ БЮРО РІЧ» та 29.03.2016 року затверджена [PERSON] .. З декларації вбачається, що площа реконструйованого індивідуального житлового будинку за вказаною адресою становить 293,6 м2, житлова площа - 160,3 м2, загальна площа господарських будівель - 243,3 м2, у тому числі площа бані літ. «С» - 167,4м2 (фундамент), площа гаражу літ. «Е» - 62,8м2, площа вбиральні літ. «Ж» - 1,4 м2 та котельні літ. «Р» - 11,7 м2.. Замовником в деклараціях вказано, що реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями по вказаній адресі здійснювалась без зміни зовнішньої конфігурації, а тому, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не потребуються. Початок будівництва - квітень 2016 року, закінчення будівництва - квітень 2016 року. Згідно декларації будівництво виконано протягом семи днів. За результатами вивчення інвентаризаційної справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2005 року [PERSON] набула право власності на 37/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями. Згідно вказаного договору за земельній ділянці площею 1820 кв.м розташовано житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» житловою площею 113,5 кв.м, житловий будинок з прибудовами літ. «С-2» житловою площею - 59,3 кв.м та надвірні будівлі: гаражі літ «Т», «О», «Р», «М», льохи літ. «В», «Т», «З», убиральні літ «Г», «Ж», зливна яма літ «К» та огорожа №1-5, 7-1,0. В подальшому рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м.Харкова від 24.03.2006 частину житлового будинку літ. «А-1» з обслуговуючими будівлями і спорудами, які знаходяться у користуванні [PERSON] , виділено в окреме домоволодіння, з присвоєнням поштової адреси [ADDRESS] та закріплено за ним норму земельної ділянки площею 1092 м2. Дзержинською районною радою м.Харкова [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.04.2006. В подальшому на схематичному плані земельної ділянки садибного житлового за вказаною адресою наявний штамп встановленого зразку щодо самочинного будівництва житловий прибудов мансарди та льоха. Загальна площа забудови житлового будинку з самочинно побудованими прибудовами вже складає 209,3 м2. Окрім раніше існуючих господарських будівель наявні навіси, що розміщені на межі домоволодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS] з огорожею. Загальна площа будинку «А-1» складає 285,0 кв.м, в т.ч. самочинно побудовано, переобладнано - 265 кв.м. При цьому журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень садибного житлового будинку станом на квітень 2016 року, у тому числі щодо інвентаризації житлового будинку загальною площею 293,6 кв.м в справі відсутній. Згідно інформації Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану ХМР від 10.10.2016 надано інформацію, що вихідні дані, а саме будівельний паспорт забудови земельної ділянки та містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вказаною адресою управлінням не надавалися, що свідчить про порушення відповідачем вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил. На адресу [PERSON] був направлений лист щодо необхідності прибуття до Інспекції з документом, що посвідчує особу та документами, на підставі яких проводились будівельні роботи, проте відповідач до Інспекції не з`явилась. Враховуючи викладене, зазначає, що роботи з реконструкції житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] проведено в період з 2006 по 2016 рік з будівництвом прибудов, тамбуром, балконом та мансардного поверху з новим будівництвом господарчих будівель, котельня, баня зі зміною зовнішньої конфігурації житлового будинку та господарчих будівель без отримання вихідних даних та належно затвердженого проекту, чим порушено вимоги ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ЗУ «Про основи містобудування», п.4.1 ДБН та в деклараціях про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації відповідачем зазначено недостовірні дані щодо початку виконання будівельних робіт з реконструкції об`єкту, щодо відсутності необхідності отримання містобудівних умов та обмежень. Наказом Інспекції №96 від 01.11.2016 року скасовано реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016 року та про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016 року по об`єкту «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по [ADDRESS] », яка була підставою для внесення вказаних змін до реєстру прав власності на нерухоме майно: житловий будинок з господарчими будівлями по [ADDRESS] , тому запис державної реєстрації підлягає скасуванню у зв`язку зі скасуванням підстав для його внесення. Також представник позивача зазначає, що право власності на зазначений житловий будинок з обслуговуючими будівлями на підставі договору дарування від 29.07.2017 року зареєстровано за [PERSON] .. При цьому скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка була однією із підстав для виникнення права власності у [PERSON] на вказаний будинок є підставою для визнання договору дарування недійсним в частині передачі житлового будинку літ. «А-1» з обслуговуючими будівлями, загальною площею 293,6 кв.м, оскільки в результаті скасування зазначеної декларації за [PERSON] залишилось право власності на житловий будинок, що існувало до внесення змін до Державного реєстру. Представником відповідача [PERSON] надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з того, що застосуванню підлягає абзац перший частини 2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Щодо визнання недійсним договору дарування вказує, що договір на момент його укладення повністю відповідав всім необхідним вимогам законодавства, що діяли на той час, тому застосування ч.1 ст.203 ЦК України є не обґрунтованим. Також зазначає, що спірний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом, який під час його укладення перевірив додержання сторонами вимог чинного законодавства щодо змісту і правових наслідків правочину, про що зазначено у тексті договору. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що встановлення факту самочинного будівництва є підставою для визнання недійсним оспорюваного документу. Крім того, самочинне будівництво, яке здійснюється з численними порушеннями державних будівельних норм, стандартів та правил посягає на встановлений порядок та основні засади регулювання містобудівної діяльності та забезпечення безпеки сторонніх осіб у процесі використання нерухомого майна за цільовим призначенням. Факт самочинного будівництва та законність Наказу інспекції державного архітектурного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради №96 від 01.11.2016 року були встановлені рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду віл 27.10.2017 року, що набрало законної сили. Також зазначає, що приватним нотаріусом ХМНО Шаульською Н.І. внесено зміни до підстав виникнення права власності на підставі декларації про готовність до експлуатації об`єкта, реєстрація якої в подальшому була скасована, тому даний запис підлягає скасуванню. Скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка була однією із підстав для виникнення права власності у [PERSON] на житловий будинок літ «А-1» з обслуговуючими будівлями, загальною площею 293,6 кв.м, є підставою для визнання договору дарування від 29.07.2017 року №524 частково недійсним. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Ухвалою судді від 18.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.09.2019 року за клопотанням відповідача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, залучено Службу у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою суду від 08.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив на позовну заяву. Відповідачі в судове засідання неодноразово не з`явились, про розгляд повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти заявлених позивачем позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Третя особа приватний нотаріус ХМНО Подкуйко Т.В. просила справу розглянути без її участі, при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус ХМНО Шаульська Н.І. в судове засідання не з`явилась, про розгляд повідомлялась, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Служби у справах дітей просила справу розглянути без участі представника органу опіки і піклування, вважала за недоцільне скасування договору дарування житлового будинку, власником якого є [PERSON] , оскільки це порушує майнові права дитини. Зазначає, що дозвіл на укладення вищезазначеного договору дарування на ім`я дитини виданий виконавчим комітетом Харківської міської ради, який оформлений відповідно до вимог чинного законодавства України, проект рішення пройшов усі відповідні погодження. Просила відмовити позивачу у задоволенні вимог щодо визнання недійсним договору дарування житлового будинку з обслуговуючими будівлями за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ч.1, 3, 4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі та треті особи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності за наявними матеріалами справи. Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Крім того, частина 4 статті 82 ЦПК встановлює, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 року залишено без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2017 року. Так, згідно змісту ухвали апеляційного суду, судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2005 [PERSON] отримала право власності на 37/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.09.2005). Рішенням Харківської міської Ради Харківської області за № 48/15 від 23.12.2015 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, яка віднесена до земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою - [ADDRESS] . 05.02.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 24.03.2006 №46/12 частину житлового будинку літ. А-1(прим. 1-1, 1-2, 1-3,1- 4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9) з обслуговуючими будівлями і спорудами, які знаходяться в користуванні [PERSON] , виділено в окреме домоволодіння, з присвоєнням поштової адреси [ADDRESS] , закріпив за ним норму земельної ділянки площею 1092 м2. Дзержинською районною радою [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.04.2006 на житловий будинок літ. А-1 з обслуговуючими його будівлями по [ADDRESS] . Відповідно до викопіювання з плану будівельного кварталу Ж194 на земельну ділянку [ADDRESS] (користувач [PERSON] ) з оцінювальними актами від 03.03.2006 на території домоволодіння наявний житловий будинок літ. А-1 (з житловими прибудовами А"-1, а6, а10, ганком а7), площею забудови 122,1 м2, гараж літ. М (площею 24,0м2), сарай літ. Е (площею 22,5м2), уборна літ. Ж (площею 1,4м2), льох літ. З, зливова яма літ. К. Згідно експлікації внутрішніх приміщень до плану житлового будинку літ. А-1 по [ADDRESS] від 03.03.2006 загальна площа приміщень №№1-1,1-2,1-3,1-4,1-5,1-6,1-7,1-8,1-9 складає 101,5м2. На схематичному плані земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку по [ADDRESS] від 05.09.2013 наявний штамп встановленого зразку щодо самочинного будівництва житлових прибудов літ. АЗ-1, літ. А4-1, мансарди літ. Ам, льоха літ. П. Згідно оцінювального акту від 05.09.2013 загальна площа забудови житлового будинку літ. А-1 з прибудовами складає 209,Зм2. Разом з цим, згідно експлікації, окрім раніше існуючих господарських будівель літ. Е, літ. Ж, літ. З, літ. К, літ. М, наявні навіси літ. Н та літ. О, висотою 3,3 м, що розміщені на межі домоволодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS] , з огорожею висотою 4,76 м. На поверхових планах наявні штампи встановленого зразку щодо самочинного будівництва/реконструкції приміщень 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6,1-7,1-8,1-9,1-10,1-11,1-13,1-14 в літ. А-1. Згідно журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень (садибного) житлового будинку від 05.09.2013 загальна площа будинку А-1 (одноповерховий з мансардою) складає 285,0 м2, в т.ч. самочинно побудовано, переобладнано - 265,0 м2. Згідно схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку по [ADDRESS] від 11.04.2016 та журналу зовнішніх обмірів на території домоволодіння наявний житловий будинок літ. А-1 (з житловими прибудовами літ. А"-1, літ. АЗ-1, літ. А4-1, мансардою літ. Ам, тамбуром літ. а, балконом літ. а2), площею забудови 219,0м2, гараж літ. Е (площею 62,8м2), розташований на межі домоволодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS] , вбиральня літ. Ж (площею 1,4м2), льох літ. П, котельня літ. Р (площею І1,7м2), баня літ. С (площею 167,4м2), навіс літ. О (площею 41,9м2). Котельня літ. Р та навіс літ. О розміщені на межі домоволодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS] з висотою огорожі 4,76. Журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень (садибного) житлового будинку станом на квітень 2016, у т.ч щодо інвентаризації житлового будинку загальною площею 293,6м2 , як зазначено в декларації про готовність об`єкта до експлуатації відсутній. За результатами аналізу вищевказаних документів встановлено, що за період з 2006 по 2016 роки площа забудови житлового будинку збільшилася з 122,1м2 до 219,0м2, будівельний об`єм з 386,0 м до 1029,0 м3, площа забудови господарських будівель збільшилася з 179,0м2 до 285,2 м2. В подальшому до інвентаризаційної справи по [ADDRESS] надано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016 № ХК 142160970935, згідно якої самочинно побудовані прибудови та надвірні будівлі прийняті до експлуатації. Вказане підтверджується в тому числі листом КП «ХМБТІ» № 9651 від 05.12.2016 в якому вказано, що згідно даних відділу збереження технічної інвентаризації при поточній інвентаризації 05.09.2013 житлового будинку літ. А-1 по [ADDRESS] були заінветаризовані самочинно побудовані прибудови (літ. АЗ-1, А4-1, А м - роки побудови 2012-2013) загальною площею 265, 5 кв.м. Копії вищевказаних матеріалів інвентаризаційних справ, за запитом Інспекції, КП БТІ було направлено до Інспекції для прийняття заходів реагування в межах компетенції. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради були проведені позапланові перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті: « [ADDRESS] ». За результати позапланових перевірок Інспекцією складено акти перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 368-А від 26.08.2016, № 415-А від 12.09.2016 та № 542-А від 20.10.2016, якими встановлено, що на території домоволодіння по [ADDRESS] розташований одноповерховий житловий будинок з мансардою. Згідно акту № 542-А від 20.10.2016 візуальним оглядом встановлено факт виконання будівельних робіт з будівництва тамбуру житлового будинку та гаражу на території домоволодіння по [ADDRESS] . Недостовірні відомості в декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 082160921297, квітень 2016; декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ХК 142160970935, квітень 2016 були встановлені Інспекцією на підставі наступних документів: за результатами ознайомлення з інвентаризаційними справами КП «Харківське Міське бюро технічної інвентаризації» за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] ; факт наведення недостовірній даних в декларації, які дають підстави вважати об`єкт самочинно побудованим, як такий що збудований без вихідних даних встановлено за інформацією Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради; факт наведення недостовірних даних в декларації, які дають підстави вважати об`єкт самочинно побудованим, як такий що збудований без належно затвердженого проекту встановлено за інформацією ПП «АРХІТЕКТУРНЕ БЮРО РІЧ». Перевіркою встановлено, що роботи з реконструкції житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS] проведено в період з 2006 по 2016 рік з будівництвом прибудов літ. А"-1, літ. А1- 1, літ. А2-1, тамбуром літ. а, балконом літ. а2 та мансардного поверху літ. Ам, з новим будівництвом господарчих будівель (гараж літ. Е (на місці сараю літ. Е. площею 22,5 м2, заінвентаризовано гараж літ. Е площею 62,8м2), котельня літ. Р (площею 11,7 м2), баня літ. С (площею 167,4м2)), тобто зі зміною зовнішньої конфігурації житлового будинку та господарчих будівель без отримання вихідних даних та належно затвердженого проекту, чим порушено вимоги ч.5 ст.26, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2, 3 ст.5 Закону України «Про основи містобудування», п.4.1 ДБН А.2.2-3- 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво ». Також судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції встановлено, що роботи з реконструкції житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS] проведено в період з 2006 по 2016 рік з будівництвом прибудов літ. А-1, літ. А- 1, літ. А-1, тамбуром літ. а, балконом літ. а2 та мансардного поверху літ. Ам, з новим будівництвом господарчих будівель (гараж літ. Е (на місці сараю літ. Е. площею 22,5 м2, заінвентаризовано гараж літ. Е площею 62,8м2), котельня літ. Р (площею 11,7 м2), баня літ. С (площею 167,4м2)), тобто зі зміною зовнішньої конфігурації житлового будинку та господарчих будівель без отримання вихідних даних та належно затвердженого проекту, чим порушено вимоги ч.5 ст.26, ч. 1 ст. 31 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2, 3 ст.5 Закону України «Про основи містобудування», п.4.1 ДБН А.2.2-3- 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво ». На момент перевірок тамбур літ. А, гараж літ. Е знаходилися в стадії будівництва. Факту наявності бані літ. С не було встановлено. Тобто, в деклараціях про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016р. №ХК 082160921297 та про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016р. № ХК 142160970935 по об`єкту «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по [ADDRESS] » зазначено недостовірні дані щодо початку виконання будівельних робіт з реконструкції об`єкту, відсутності необхідності отримання містобудівних умов та обмежень (реконструкція приміщень без зміни зовнішньої конфігурації) та затвердженої проектної документації. З урахуванням вищевикладених фактів Інспекцією прийнято наказ про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016 № ХК 082160921297 та про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016 № ХК 142160970935 по об`єкту «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по [ADDRESS] »(замовник - [PERSON] ), оскільки в деклараціях про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016 № ХК 082160921297 та про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016 № ХК 142160970935 по об`єкту: «Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по [ADDRESS] » [PERSON] зазначено недостовірні дані щодо початку виконання будівельних робіт з реконструкції об`єкту без отримання містобудівних умов та обмежень (реконструкція приміщень без зміни зовнішньої конфігурації) та затвердженої проектної документації. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 року встановлено, що вказана реконструкція житлового будинку є самочинним будівництвом як така, що виконана без належно затвердженого проекту реконструкції вказаного будинку та об`єкт "Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по [ADDRESS] " реконструйований без належно затвердженого проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і правил (декларації про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016р. №ХК 082160921297 та про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016р. №ХК 142160970935). Оскільки вище перелічені обставини встановлені судовими рішеннями у адміністративній справі №820/2191/17, суд приймає їх як доведені. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво реконструкцію) нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 331 ЦК України визначено момент виникнення права власності на новостворене нерухоме майно визначено. Так, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно положень ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1952-ІV обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам, зокрема, право власності на нерухоме майно. Однак, передумовою для державної реєстрації нерухомого майна є прийняття такого майна в експлуатацію (ч. 2 ст. 5 Закону №1952- ІV). Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Стаття 18 Закону України «Про основи містобудування» передбачає, що реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється. Відповідно до п. З Порядку № 461 прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Відповідно до п. 4 Порядку № 461 надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно- будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Реєстрація декларації або видача сертифіката чи їх дублікатів здійснюється шляхом знесення даних до реєстру з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та «Про адміністративні послуги». Відповідно до п. 16 Порядку № 461 замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об`єкта до експлуатації, за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації у разі виявлення недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом (п. 22. Порядку № 461). З інформаційної довідки №72522187 від 08.11.2016 з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта права власності щодо об`єкта нерухомого майна: житловий будинок літ «А-1» з обслуговуючими будівлями, що розташований по [ADDRESS] вбачається, що записом приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Шаульською Наталією Іванівною, від 19.04.2016 індексний номер рішення: 29324110 внесено зміни до об`єкту нерухомого майна житловий будинок літ А-1 з обслуговуючими будівлями, а саме: додано загальна площу 293,6 кв.м., житлова площа: 160.3 кв.м. Крім того, записом приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шаульською Наталією Іванівною, від 19.04.2016 індексний номер рішення: 29324110 внесено зміни до підстав виникнення права власності, а саме: додано декларацію про готовність до експлуатації об`єкту, серія та номер ХК 142160970935, виданий 07.04.2016, видавник: Департамент ДАБІ у Харківській області. Оскільки Наказом Інспекції № 96 від 01.11.2016 року скасовано реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2016 № ХК 082160921297 де про готовність об`єкта до експлуатації від 07.04.2016 № ХК 142160970935 по об`єкту Реконструкція індивідуального житлового будинку з господарчими будівлями, розташованих по [ADDRESS] » (замовник - [PERSON] ). п-:а була підставою для внесення вказаних змін до реєстру прав власності на нерухоме майно: житловий будинок з господарчими будівлями по [ADDRESS] , то даний запис підлягає скасуванню у зв`язку зі скасуванням підстави для його внесення. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1952- ІV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації драв. Щодо вимог позивача про визнання частково недійсним договору дарування, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно з ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до положення частини 1, 3 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. За змістом статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 145738016 від 16.11.2018 за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок літ. «А-1» з обслуговуючими будівлями, загальною площею 293,6 кв. м., за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.07.2017 № 524. Разом із тим, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер: ХК 142160970935 від 07.04.2016, яка була однією з підстав для виникнення права власності у [PERSON] на житловий будинок літ. «А-1» з обслуговуючими будівлями, загальною площею 293,6 кв. м., є пілставою для визнання договору дарування від 29.07.2017 № 524, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , недійсним в частині передачі житлового будинку літ. «А-1» з обслуговуючими будівлями, загальною площею 293,6 кв. м оскільки в результаті скасування зазначеної декларації за [PERSON] залишилось право власності на житловий будинок, що існувало до внесення змін до Державного реєстру (індексний номер рішення: 29324110). Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року,Першого протоколу та протоколівN2,4,7та 11до Конвенції» №475/97-ВР від 17липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). У справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». У рішенні у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року, визначено, що відповідно до прецедентного права Європейського суду право власності може бути «існуючим майном», а також позивач може обґрунтовувати його принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Позивач не є стороною оспорюваного ним правочину, однак, на переконання суду, зазначений вище правочин, вчинений відповідачами, порушує права та законні інтереси позивача, а відтак вимоги позивача щодо визнання такого правочину недійсним є законними та обґрунтованими. За таких встановлених судом обставин, оспорюваний правочин слід визнати недійсним в частині передачі у власність [PERSON] житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 293,6 кв.м., житловою площею 160,3 кв.м., що розташований у [ADDRESS] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Харківської міської ради у повному обсязі, а обставини, на які посилається представник відповідача як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог спростовуються викладеним вище. Щодо висновків експертизи, наданих представником відповідача, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення цього спору, оскільки в них надана оцінка об`єкту самочинного будівництва. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку надав належні, і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved