Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

01 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,5671 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, належна на підставі державного акту серії [NUMBER]. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт посвідчений секретарем Патютинської сільської ради 18.12.1995 за № 171, яким все своє майно заповіла [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини та [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку було втрачено. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Патютинської сільської ради, з проханням розглядати справу у їх відсутності. З позовом згодні. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 13.07.2011 виконкомом Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, зроблено відповідний актовий запис № 21) /а.с. 7/. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,5671 га, яка розташована на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Згідно дублікату заповіту посвідченого секретарем виконкому Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 18.12.1995 і зареєстрованого в реєстрі за № 171, [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] /а.с. 11/. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви поданої до нотаріальної контори /а.с. 12/. Згідно рішення Козелецького районного суду Чернігівської області [PERSON] було встановлено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] шість місяців /а.с. 13/. Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину після смерті [PERSON] прийняв, звернувшись з заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 4/2016 /а.с. 40/. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 05 серпня 2004 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 30.06.2004 року № 287, було виготовлено та видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 3,57 га в межах згідно з планом, розташованої на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для ведення особистого селянського господарства /а.с. 17/. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт було втрачено, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 23/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки належної [PERSON] на підставі Державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку становить 3,5671 га, з яких рілля 2,0896 га, кадастровий номер [NUMBER], сіножать 0,7207 га, кадастровий номер [NUMBER], пасовище 0,7568 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області /а.с. 19, 22, 25/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved