Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У серпні 2020 року позивач акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року позовну заяву АТ "Ощадбанк" прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за вказаним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 лютого 2019 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 28_017, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 51000,00 грн на строк 60 місяців - до 18 лютого 2024 року. Процентна ставка за користування кредитом - 56 % річних. АТ "Ощадбанк" стверджувало, що [PERSON] не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит від 19 лютого 2019 року № 28_017 у сумі 40998,46 грн, у тому числі заборгованість зі сплати тіла кредиту (основного боргу) у сумі 39005,45 грн, проценти за користування кредитом у сумі 1929,21 грн, втрати від інфляції у сумі 26,20 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 37,60 грн. Також АТ "Ощадбанк" просило суд присудити з відповідача на його користь судовий збір у сумі 2102,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник позивача подав заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання, призначені на 10 год 00 хв 10 грудня 2020 року, 10 год 00 хв 14 квітня 2021 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом з`ясовано, що 19 лютого 2019 року між АТ "Ощадбанк" (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 28_017, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 51000,00 грн на строк 60 місяців - до 18 лютого 2024 року. Процентна ставка за користування кредитом - 56 % річних. Повернення кредиту повинно здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 850,00 грн до 5 числа місяця, наступного за звітним. Також позичальник зобов`язався щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним сплачувати проценти за користування кредитом (а. с. 7-17). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ "Ощадбанк" відповідачеві [PERSON] , які він використав у повному обсязі за цільовим призначенням. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за договором про споживчий кредит від 19 лютого 2019 року № 28_017 зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Право АТ "Ощадбанк" вимагати дострокове повернення кредиту за договором про споживчий кредит від 19 лютого 2019 року № 28_017 у випадку прострочення позичальником сплати щомісячних платежів на строк понад 58 календарних днів передбачена п. п. 3.10.2.2, 4.2.2 договору. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за договором про споживчий кредит від 19 лютого 2019 року № 28_017 шляхом пред`явлення позову до суду. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Втрати позивача від інфляції становлять 26,20 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 37,60 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит від 19 лютого 2019 року № 28_017 у сумі 40998,46 грн, у тому числі заборгованість зі сплати тіла кредиту (основного боргу) у сумі 39005,45 грн, проценти за користування кредитом у сумі 1929,21 грн, втрати від інфляції у сумі 26,20 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 37,60 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved