Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

В провадженні Франківського районного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Турінг-Україна" про стягнення заборгованої заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 01.09.2008 року працює в ТОВ "Європа-Турінг-Україна" на посаді водія автобусу 1-го класу, трудова книжка його знаходиться у роботодавця. З вересня 2017 року ТОВ "Європа-Турінг-Україна" припинило нарахування та виплату заробітної плати та станом на сьогоднішній день йому не нараховано та не виплачено заробітну плату за період з вересня 2017 року по квітень 2021 року, тобто за 44 місяці. Посилаючись на проведені ним розрахунки, зазначає, що за період з 01.09.2017 року по 30.04.2021 року роботодавцем не нараховано і не виплачено на його користь заробітну плату в розмірі 189985,24 грн. Окрім цього, відповідачем не нараховано і не сплачено єдиний соціальний внесок, відтак такою бездіяльністю порушено його права, за захистом яких він звернувся до суду. Враховуючи вищевикладене, просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 189985,24 грн. заборгованої заробітної плати. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. У зв`язку з цим суд визнає неявку представника відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності такого, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 05.07.2012 року працював в ТОВ "Європа-Турінг-Україна" з 01.09.2008 року, займаючи посаду водія автобусу 1-го класу, що підтверджується з довідки про заробітну плату №05072012 від 05.07.2012 року. Як вбачається з вищевказаної довідки, у період з січня 2012 року по червень 2012 року нарахування заробітної плати відбувались у наступних сумах: січень 2012 року - 3200,00 грн.; лютий 2012 року - 3200,00 грн.; березень 2012 року - 4150,00 грн.; квітень 2012 року - 4300,00 грн.; травень 2012 року - 4820,00 грн.; червень 2012 року - 4820,00 грн. Відповідно до індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу від 20.05.2021 року, останнє нарахування відповідачем позивачу заробітної плати відбулось у серпні 2017 року. У відповідності до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено обов`язок роботодавця регулярно виплачувати заробітну плату його працівникам відповідно до умов договору, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. ст. 1, 2Закону України"Прооплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Дана норма закону кореспондується зі ст. 94 КЗпП України. У ч. 3 ст.15 зазначеного Закону закріплено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст.21 Закону України"Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст.24 ЗУ "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Конституцією України гарантовано право особи на працю та право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ч.5 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно ч. 2 ст.233КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належній йому зарплати без обмеження будь-яким строком. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За практикою Європейського суду з прав людини (справа «Будченко проти України», заява №38677/06) концепція «майна» не обмежується існуючим майном, може охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав «законні сподівання» щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність. Тобто невиплачена заробітна плата є майном та однозначно підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано розрахунок невиплаченої йому відповідачем ТОВ "Європа-Турінг-Україна" заробітної плати в розмірі 189985,24 грн. за період з 01.09.2017 року по 30.04.2021 року. Разом з тим, відповідачем ТОВ "Європа-Турінг-Україна" не надано ні позивачу, ні суду іншого розрахунку заборгованості, розрахунок позивача не спростований, відомості про відсутність заборгованості не надані, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір в сумі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved