Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру визначених за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка народилася у них в період шлюбу, що був зареєстрований 22 листопада 2003 року. Згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2010 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 460 гривень 50 копійок щомісячно. Після ухвалення судового рішення у зв'язку з ростом цін та збільшенням прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років присуджених до стягнення коштів на утримання дитини їй не вистачає. Оскільки ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років в розмірі 1 286 гривень, то з посиланням на ч. 1 ст. 92 СК України просила суд збільшити визначений за рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини до 643 гривень, що буде складати ? частину встановленого законом прожиткового мінімуму, оскільки з дня стягнення аліментів змінилось матеріальне становище дитини, вік якої збільшився, а відповідно збільшились і потреби на її утримання. Вважала з посиланням на ст.184 СК України, що оскільки платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, то аліменти з нього необхідно стягнути у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.20,22), не з'явилась. Згідно поданої до суду письмової заяви позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи у порядку заочного провадження (а.с.4). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення як SMS повідомлення, так і відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за його місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, звідки повернулась з відміткою за зазначеною адресою не знаходиться" (а.с.21,22) в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як і не подав заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 22 листопада 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.39) та мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.29), яка на день розгляду справи судом є неповнолітньою та згідно довідки КП "Солонянське житлово-комунальне управління" від 14 листопада 2914 року проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.5). Судом встановлено, що згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2010 року, яке набрало законної сили, на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 460 гривень 50 копійок починаючи з 02 серпня 2010 року до повноліття дитини (а.с.32). В день постановлення судового рішення позивачка отримала виконавчий лист на негайне виконання рішення суду (а.с.33), а після набрання рішенням суду законної сили виконавчий лист щодо примусового стягнення аліментів на утримання дитини не отримала в суді лише у 2014 році (а.с.3,34,37), який передала на виконання до відділу державної виконавчою служби Солонянського районного управління юстиції, де 04 серпня 2014 року було відкрито виконавче провадження №44333494 (а.с.36). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Судом встановлено, що на день розгляду справи судом відповідач офіційно не працює та має мінливий, непостійний дохід. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів в 2010 році сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, а тому змінилося і матеріальне становище дитини, яка в порівняні з 2010 роком стала старшою за віком, у зв'язку з чим виросли її потреби та збільшились витрати позивачки, яка самостійно утримує дитину, на утримання неповнолітньої доньки, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів шляхом їх збільшення. Вирішуючи питання щодо визначення іншого збільшеного розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивачки, яка сама виховує та утримує дитину, майновий стан відповідача, який не надав суду будь-яких заперечень щодо даного позову та доказів про наявність доходу (прибутку), що дає підстави суду прийняти доводи позивача, що він не має постійного місця роботи і його заробіток має мінливий характер, та враховуючи те, що згідно як Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", так і Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6-ти до 18 років становить 1 286 гривень, а при постановлені судового рішення в 2010 році судом враховувався прожитковий мінімум встановлений Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік", приходить до висновку про наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів до 643 гривень, що становитиме 1/2 частину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який передбачений Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", тобто на день постановлення рішення суду. Положеннями ст.191 СК України передбачено, що з дня пред'явлення позову до суду аліменти присуджують за рішенням суду про стягнення аліментів, про що і було зазначено в рішенні Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2010 року, яким на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 460 гривень 50 копійок (а.с.32), в той же час, ст.192 СК України таких положень не містить, про що зазначено і в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " №3 від 15 травня 2006 року, тому збільшений розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині збільшення розміру визначених за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 643 гривні щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини. В той же час, не підлягають задоволенню вимоги позивача про те, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі необхідно визначити, що їх розмір повинен бути не менше не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки це суперечить положенням ст.184 Сімейного кодексу України, якою передбачено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного,

Outcome: partial