Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги мотивував тим, що 08 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 15.3/ІЗ-027.07.1, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 300 000,00 доларів США зі платою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % річних на строк до 08 лютого 2017 року.08 лютого 2007 року з метою забезпечення належного виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем було укладено договори іпотеки, згідно яких відповідач передав позивачу в іпотеку земельну ділянку площею 0,1261 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0098, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0099, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0100, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0101, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0102, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,земельну ділянку площею 0,1263 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0103, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0104, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ». 21 червня 2013 року рішенням Подільського районного суду м. Києва позовні вимоги Прокуратури Дніпровського району м. Києва, діючою в інтересах Міністерства фінансів України та Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» грошові кошти в сумі 2 291 793 (два мільйони двісті дев`яносто одну тисячу сімсот дев`яносто три ) 57 доларів США, що станом на 18 березня 2013 року, є еквівалентом 18 318 306 (вісімнадцять мільйонів триста вісімнадцять тисяч триста шість) грн.00 коп., з яких:1 288 888,00 доларів США, що є еквівалентом 10 302 081,78 грн. - залишок несплаченого кредиту; 580 413,50 доларів США ,що є еквівалентом 4 639 245,10 грн. - проценти за користуванням кредитом, починаючи з 23 березня 2009 року по 20 березня 2013 року;175 280,55 доларів США, що є еквівалентом 1 401 017,44 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, починаючи з 23 березня 2011 року по 18 березня 2013року; 247 211,52 доларів США, що є еквівалентом 1 975 961,68 грн. - пеня за несвоєчасне повернення проценті за користування кредитом, починаючи 23 березня 2011 року по 18 березня 2013 року. В іншій частині, в задоволенні позову, відмовлено. Однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору внаслідок чого станом на 21 березня 2019 року виникла заборгованість в у розмірі 10 394 376,08 доларів США, що складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 288 888,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 1 873 806,29 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 2 700 437,89 доларів США, пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту у розмірі 3 873 818,28 доларів США, трьох процентів річних від суми простроченого кредиту у розмірі 270 043,79 доларів США, трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту у розмірі 387 381,83 доларів США. У зв`язку з чим та з урахуванням поданої під час підготовчого судового засідання заяви про уточнення позовних вимог позивач остаточно просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 15.3/ІЗ-027.07.1 від 08 лютого 2007 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Родовід банк» станом на 21 березня 2019 року у розмірі 10 394 376,08 доларів США, що складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 288 888,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 1 873 806,29 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 2 700 437,89 доларів США, пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту у розмірі 3 873 818,28 доларів США, трьох процентів річних від суми простроченого кредиту у розмірі 270 043,79 доларів США, трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту у розмірі 387 381,83 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: - земельну ділянку площею 0,1261 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0098, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0099, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0100, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0101, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0102, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1263 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0103, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0104, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 14 травня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 30 вересня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 15 січня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю. Дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 08 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 15.3/ІЗ-027.07.1, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 300 000,00 доларів США зі платою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % річних на строк до 08 лютого 2017 року (а.с. 19-22). З метою забезпечення належного виконання кредитного договору 08 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено: договір іпотеки земельної ділянки площею 0,1261 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0098, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2007 року (а.с. 23-29, 30, 93-94, 159-161); договір іпотеки земельної ділянки площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0099, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2007 року (а.с. 23-38, 39, 40, 95-96, 162-164); договір іпотеки земельної ділянки площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0100, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2007 року (а.с. 41-47, 48, 49, 97-98, 165-167); договір іпотеки земельної ділянки площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0101, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2007 року (а.с. 50-56, 57, 58, 99-100, 168-170); договір іпотеки земельної ділянки площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0102, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2007 року (а.с. 59-65, 66, 67, 101-102, 171-173); договір іпотеки земельної ділянки площею 0,1263 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0103, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2007 року (а.с. 68-74, 75, 76, 103-104, 174-176); договір іпотеки земельної ділянки площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0104, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2007 року (а.с. 77-83, 84, 85, 86, 105-106, 177-179). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 15.3/ІЗ-027.07.1від 08 лютого 2007 року станом на 21 березня 2019 року загальна заборгованість становить у розмірі 10 394 376,08 доларів США, що складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 288 888,00 доларів США, простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 1 873 806,29 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 2 700 437,89 доларів США, пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту у розмірі 3 873 818,28 доларів США, трьох процентів річних від суми простроченого кредиту у розмірі 270 043,79 доларів США, трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту у розмірі 387 381,83 доларів США (а.с. 90-92). Між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому предметом доказування є належне виконання умов кредитного договору. Представник позивача в обґрунтування вимог посилався на порушення відповідачем умов кредитного договору. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В постанові Верховного суду України у справі за № 6-145цс14 від 24 вересня 2015 року висловлена така правова позиція: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред`явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з досліджених доказів умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 288 888,00 доларів США. Щодо простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 1 873 806,29 доларів США, суд вважає таке. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 15.3/ІЗ-027.07.1 від 08 лютого 2007 року. Представник позивача на підтвердження розміру заборгованості надав суду розрахунок заборгованості станом на 10 квітня 2019 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитом становить у розмірі 1 288 888,00 доларів США, прострочена заборгованість за процентами по кредиту за період з 10 квітня 2016 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 161167,45 доларів США (а.с. 187-190). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. 21 червня 2013 року рішенням Подільського районного суду м. Києва позовні вимоги Прокуратури Дніпровського району м. Києва, діючою в інтересах Міністерства фінансів України та Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» грошові кошти в сумі 2 291 793 (два мільйони двісті дев`яносто одну тисячу сімсот дев`яносто три ) 57 доларів США, що станом на 18 березня 2013 року, є еквівалентом 18 318 306 (вісімнадцять мільйонів триста вісімнадцять тисяч триста шість) грн.00 коп., з яких:1 288 888,00 доларів США, що є еквівалентом 10 302 081,78 грн. - залишок несплаченого кредиту; 580 413,50 доларів США, що є еквівалентом 4 639 245,10 грн. - проценти за користуванням кредитом, починаючи з 23 березня 2009 року по 20 березня 2013 року;175 280,55 доларів США, що є еквівалентом 1 401 017,44 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, починаючи з 23 березня 2011 року по 18 березня 2013року; 247 211,52 доларів США, що є еквівалентом 1 975 961,68 грн. - пеня за несвоєчасне повернення проценті за користування кредитом, починаючи 23 березня 2011 року по 18 березня 2013 року. В іншій частині, в задоволенні позову, відмовлено (а.с. 141-144). Отже, оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про повне дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, тому суд приходить висновку про відсутність права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, яке припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. За встановлених обставин суд приходить висновку про відсутність правових підстав для нарахування простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 1 873 806,29 доларів США. Щодо нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 10 квітня 2018 року по 10 квітня 2019 року у розмірі 387725,76 доларів США, що еквівалентно 10 350 764,89 грн. та пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 10 квітня 2018 року по 10 квітня 2019 року у розмірі 563 723,25 доларів США, що еквівалентно 15 049 211,18 грн., суд вважає таке. Відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності щодо нарахування пені за прострочення виконання кредитних зобов`язань. Представник позивача на підтвердження розміру заборгованості надав суду розрахунок заборгованості станом на 10 квітня 2019 року, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 10 квітня 2018 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 387725,76 доларів США, що еквівалентно 10 350 764,89 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 10 квітня 2018 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 563 723,25 доларів США, що еквівалентно 15 049 211,18 грн. (а.с. 187-190). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за кредитним договором пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 10 квітня 2018 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 387725,76 доларів США, що еквівалентно 10 350 764,89 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 10 квітня 2018 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 563 723,25 доларів США, що еквівалентно 15 049 211,18 грн., що не виходить за межі позовної давності. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору в частині погашення заборгованості за тілом кредиту, суд приходить висновку про правомірність нарахування позивачем пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 10 квітня 2018 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 387725,76 доларів США, що еквівалентно 10 350 764,89 грн., що є в межах строку позовної давності. Однак, оскільки у позивача відсутні правові підстави для нарахування простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 1 873 806,29 доларів США, тому не підлягає нарахуванню пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 10 квітня 2018 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 563 723,25 доларів США. Щодо нарахування трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за період з 10 квітня 2016 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 114 738,00 доларів США, що еквівалентно 3 063 057,00 грн., трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту за період з 10 квітня 2016 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 166 345,29 доларів США., що еквівалентно 4 440 770,18 грн., суд вважає таке. За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Так, з урахуванням строків позовної давності та прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором щодо погашення заборгованості за тілом кредиту за період з 10 квітня 2016 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 1 288 888,00 доларів США та строку прострочки - (366 днів) три відсотки річних складають у розмірі 114 738,00 доларів США. Оскільки у позивача відсутні правові підстави для нарахування простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 1 873 806,29 доларів США, тому не підлягають нарахуванню три проценти річних від суми прострочених процентів по кредиту за період з 10 квітня 2016 року по 10 квітня 2019 року становить у розмірі 166 345,29 доларів США. За встановлених обставин загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 21 березня 2019 року становить у розмірі 1 791 351 (один мільйон сімсот дев`яносто одна тисяча триста п"ятдесят один) 76 доларів США, що складається із простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 1 288 888,00 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 10 квітня 2018 року по 10 квітня 2019 року у розмірі 387 725,76 доларів США, трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за період з 10 квітня 2016 року по 10 квітня 2019 року у розмірі 114 738,00 доларів США. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позивач просив звернути стягнення на предмети іпотеки. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 04 вересня 2013 року у справі № 73цс13. Умовами ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Отже, іпотекодержатель має право на підставі частин другої і третьої статті 16 Цивільного кодексу України, статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» захистити свої майнові права, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до процедури продажу, визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого, уповноваження іпотекодавця. Стаття 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає змогу суду визначитися з іншим способом продажу, ніж на публічних торгах, а щодо майна, переданого в іпотеку, судове рішення може встановлювати також застосування процедури (передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку») продажу майна іпотекодержателем від свого імені. Так, п. 3.1.3 договорів іпотеки іпотекодержатель має право на свій розсуд: 1) застосувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 3.3 цього договору), шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем або передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; 2) звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; 3) звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації. Враховуючи доведеність факту невиконання відповідачем основного зобов`язання, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки, однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм процесуального права, що є підставою для його скасування та вбачається з наступного. Як роз`яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Судом встановлено, що відповідачу належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1261 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0098, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0099, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0100, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0101, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0102, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1263 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0103, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0104, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування підстав звернення стягнення позивач посилався на положення ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки. Оскільки умовами договорів іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обгрунтованими. 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами ? резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб`єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (ч.1 ст.1 зазначеного Закону). Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. У зв`язку з чим суд приходить висновку про відстрочення виконання рішення в частині звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1261 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0098, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0099, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0100, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0101, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0102, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1263 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0103, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0104, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року. З урахуванням викладеного позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню частково: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 15.3/ІЗ-027.07.1 від 08 лютого 2007 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Родовід банк» станом на 21 березня 2019 року у розмірі 1 791 351 (один мільйон сімсот дев`яносто одна тисяча триста п"ятдесят один) 76 доларів США, що складається із простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 1 288 888,00 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 10 квітня 2018 року по 10 квітня 2019 року у розмірі 387 725,76 доларів США, трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за період з 10 квітня 2016 року по 10 квітня 2019 року у розмірі 114 738,00 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме:-земельну ділянку площею 0,1261 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0098, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ;-земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0099, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ;- земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0100, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ;-земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0101, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ;- земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0102, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ;-земельну ділянку площею 0,1263 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0103, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ;-земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий № 0111947900:08:001:0104, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1261 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0098, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0099, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0100, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0101, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0102, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1263 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0103, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1262 га, кадастровий номер 0111947900:08:001:0104, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921,00 грн., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Тому, за встановлених обставин суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору у розмірі 960,50 грн. (1921,00 грн.:2).

Outcome: partial