Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що від перебування у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає в добровільному порядку допомоги на утримання дітей, проживання дітей з одним із батьків не звільняє обох батьків від обов"язку виховувати дитину, піклуватися про дитину та матеріально забезпечувати. Атому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500, 00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - 2000,00 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився. Хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 13,14, 17), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов від нього не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Статтями 8, 11 ЗУ "Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьком є відповідач [PERSON] (а.с. 5,6). Пунктом 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 р. передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи те, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дітей, не бере участь у додаткових витратах, домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, але разом з тим батьки мають рівні права та обов"язки щодо виховання та утримання дітей, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 серпня 2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В решті вимог необхідно відмовити. Суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ч.1 ЦПК України). За правилами статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Outcome: partial