Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме право довічного успадковуваного володіння землею площею 6,98 га та 0,06 га, всього 7,04 га, для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованою на території Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , якому за життя на праві довічного успадковуваного володіння землею належала земельна ділянка 6,98 га та 0,06 га, всього 7,04 га, для ведення\~селянського (фермерського)\~господарства,\~розташована на\~території Козятинської\~ міської\~ради Хмільницького\~району Вінницької\~області та, з метою користування землі ним було засноване ФГ «Щаблевського". Позивач є спадкоємцем майна батька за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України. Спадкоємство за законом не змінено заповітом. Інших спадкоємців за законом немає. У встановлений законодавством строк позивач спадщину прийняв, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. З метою оформлення даного спадкового майна позивач звернувся до державного нотаріуса для оформлення спадщини за законом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Приватним нотаріусом було роз`яснено позивачу, що згідно з підпунктом 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Вирішення питання про успадкування ним права довічного успадковуваного володіння землею площею 6,98 га та 0,06 га, всього 7,04 га, можливе лише в судовому порядку. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути у їхню відсутність. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] отримано у довічне успадковуване володіння земельні ділянки\~ площею 6,98 га та 0,06 га, всього 7,04 га у межах згідно з планом землеволодіння, для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право володіння землею серії Б № 001802 (а.с. 16-19). [PERSON] був засновником фермерського господарства «Щаблевського», місцезнаходження господарства: с.Сокілець Козятинського району Вінницької області, та здійснював господарську діяльність з використанням наданих йому у володіння земельних ділянок. Рішенням засновника ФГ «Щаблевського» від 15.12.2016 «Про зміну голови фермерського господарства «Щаблевського» обов`язки голови фермерського господарства «Щаблевського» покладено на позивача [PERSON] (а.с.23). [INFO] [PERSON] помер (а.с.13). Померлий [PERSON] був батьком позивача (а.с.14). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до якого входить право довічного успадковуваного володіння землею площею 6,98 га та 0,06 га, всього 7,04 га. Позивач є спадкоємцем майна батька за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України. Суд, дослідивши копію спадкової справи №165/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановив, що позивач спадщину прийняв у встановлений законодавством строк, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. Спадкоємство за законом не змінено заповітом. Інших спадкоємців за законом немає. Згідно з постановою нотаріуса від 05.10.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.15). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною третьою статті 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 05.12.90 N 511 "Про вирішення питань, пов`язаних із правом власності на землю" громадянам надавалися земельні ділянки для ведення селянського й особистого підсобного господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилих будинків, задоволення інших потреб, передбачених законом, у довічне успадковуване володіння. Земельним кодексом Української РСР від 18.12.1990 також передбачалось право громадян на довічне успадковуване володіння землею. Земельним кодексом України в редакції 13.03.1992 надання такого права не передбачалось, однак відповідно до пункту 8 Постанови Верховної Ради України від 13.03.92 N 2200 "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до Земельного кодексу України. Згідно з пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.90 N\~563 "Про земельну реформу" визначено, що громадяни, підприємства, установи й організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення у дію Земельного кодексу Української РСР, повинні до 15.03.1994 оформити право власності або право користування землею. Після закінчення вказаного строку, раніше надане їм право користування земельною ділянкою втрачається. Згідно з Постановою Верховної Ради України від 17.02.2004 N 1492 дію вказаного пункту продовжено до 01.01.2008. Однак Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 N5-рп цей пункт визнано неконституційним та таким, що втратив чинність з дня ухвалення зазначеного рішення. Таким чином, володільці земельних ділянок, право яких посвідчене державним актом на право довічного успадковуваного володіння землею, не позбавлялись такого права. Отже, право спадкодавця [PERSON] на час його смерті на довічне успадковуване володіння вищевказаною земельною ділянкою не припинилося. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 ЦК України. Отже, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у\~статті 1219 ЦК України,\~спадкоємець стає учасником правовідносин щодо довічного успадковуваного володіння. Відповідно до\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved