Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, визначений Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області від 09 квітня 2009 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини заробітку, але не більше 1292,42 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з часу постановлення рішення про стягнення аліментів у нього змінився сімейний та майновий стани. Так, на сьогоднішній день позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , а [INFO] від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , що свідчить про зміну сімейного та матеріального стану позивача та що у розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України є підставою для зміни розміру присуджених аліментів. Окрім того, зазначає, що у нього на утриманні перебуває донька дружини від попереднього шлюбу. Тому на сьогодні склалася ситуація, коли позивач не взмозі платити визначений судом розмір аліментів, адже вимушений шукати додаткові джерела фінансування для лікування своєї малолітньої доньки [PERSON] . Протягом певного часу позивач займався активним пошуком роботи, а у період з 14.02.2019 по 31.12.2019 мав офіційну тимчасову роботу, з якої були сплачені всі податки та обов`язкові платежі Офіційний заробіток позивача складає 56,00 євро на тиждень, що становить 224 євро на місяць. А тому сплата аліментів у розмірі 2800 грн. становить невиправдано значну суму доходу позивача, та позбавляє його можливості нормально забезпечити свою родину та малолітню дитину. Крім того, позивач немає у своїй власності нерухомого майна, в тому числі будинку чи земельної ділянки, а тому вимушений винаймати житло для своєї сім`ї та сплачувати всі необхідні комунальні платежі. Вищенаведені обставини свідчать про те, що у зв`язку із народженням дитини у новому шлюбі позивач зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох дітей, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливим, то просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку, але не більше 1292,42 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Представник позивача адвокат Савліва Л.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та вказала, що, крім матеріально підтверджених витрат, позивач також несе витрати у розмірі 2000,00 євро за навчання в рік у школі доньки [PERSON] , 26,00 євро в місяць оплачує харчування доньки у шкільній їдальні. Він утримує свою маму, яка хворіє та кій він постійно купує ліки, оплачує поїздки до нього в Італію. Також звернула суду увагу на те, що отримувачем аліментів є не відповідачка а інша особа, тому виникає питання чи дані кошти використовуються на користь дитини. Тому просить зменшити стягнення аліментів, оскільки при зміні матеріального становища позивач сам згідний сплачувати аліменти у більшому розмірі чи з позовом про збільшення розміру аліментів зможе звернутися відповідачка. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте у своїй письмові заяві просить проводити розгляд справи за її відсутності та вказує про те, що позов не визнає, так як він порушує права дитини. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 15.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. Ухвалою суду від 27.04.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до 26.05.2021. Ухвалою суду від 26.05.2021 підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 08.07.2021 витребувано у Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавче провадження з виконання рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.04.2009 у справі № 2-693/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та оголошення розшуку для огляду в судовому засіданні. 09.07.2021 відповідачка подала письмову заяву про те, що просить проводити судове засідання у її відсутності. Вважає, що підстав для зменшення розміру стягнення аліментів немає, оскільки позивач даним позовом порушує права дитини (а.с.108). Крім того, у даній справі за клопотанням представника позивача неодноразово виносилися ухвали про проведення засідань в режимі відеоконференції за межами суду з використанням власних технічних засобів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Матеріалами справи встановлено, що Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області від 09 квітня 2009 року було ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 3). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої відділом обліку населення м.Валло-Делла Луканія демографічної служби від 13.11.2019 вбачається, що в склад сім`ї позивача входить його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , 2012 року народження (а.с.4). У відповідності до посвідок про проживання № [NUMBER] та №12994462 [PERSON] має дозвіл на проживання в Італії з видом «з сімейних причин» до 06.04.2020 та [PERSON] має дозвіл на проживання в Італії з видом «догляд за малолітніми» до 06.04.2020 (а.с.6,7). У відповідності до копії позову, поданного позивачем до суду у справах неповнолітніх м.Салерно Італія від 24.10.2019, вбачається, що подружжя [PERSON] емігрувало до Італії , і вони живуть з неповнолітньою донькою [PERSON] у домі, розташованому у Валло-Делла-Луканія із зареєстрованим договором оренди житла, чоловік працює у галузі сільського господарства за трудовим договором, а дружина працює прибиральницею; сім`я має посвідку на проживання по «догляду за неповнолітніми» та просить суд дозволити перебування в Італії на час, який він вважатиме за доцільне (а.с.8). Як свідчить світлокопія довідки, виданої Асоціацією класичного танцю «Баллетто», яка знаходиться в м. Валло-Делла-Луканія (Салерно) 18.11.2019, про те, що [PERSON] , 2012 року народження, відвідує цю асоціацію в 2019/2020 навчальному році після внесення щорічної плати в асоціацію в розмірі 655,00 євро (а.с.9). Копією карточки про медичне обстеження [PERSON] встановлено, що їй проводили УЗД обстеження 23.08.2019 у клініці Сан Лука м. Валло-Делла-Луканія, за яке сплачено 35,00 євро, що підтверджується рахунком-оплатою від 23.08.2019 (а.с. 10-11). У відповідності до світлокопії довідки, виданої Головним управління освіти, профорієнтації, працевлаштування та молодіжної політики 19.11.2019, вбачається, що робітниця [PERSON] подала заяву про пошук роботи, а також прохання про отримання статусу безробітньої, де загальна тривалість незайнятості становить 77 днів і 6 місяців станом на листопад 2019 року (а.с.12). Згідно з квитанцією про отримання обов`язкового повідомлення онлайн [PERSON] прийнято на термін з 14.02.2019 по 31.12.2019 на тимчасову роботу з кваліфікацією - працівник сільського господарства (а.с.13). Відповідно до фотокопії договору [PERSON] отримано цільову позику для придбання автомобіля на суму 15 000,00 євро терміном на 72 місяці з визначеною сумою внеску 266,27 євро щомісяця, яку оформлено 22.05.2019 та де зазначено його місячний дохід, який становить 745,00 євро (а.с.16). Згідно зі свідлокопії договору оренди житлового приміщення від 28.04.2016 [PERSON] орендує житлове приміщення в [ADDRESS] та сплачує щомісячну плату в сумі 300,00 євро (а.с.17-18). Відповідно до повідомлення про сплату податку за вивезення відходів за 2019 рік, виданного відділом податків м.Валло-Делла-Луканія, [PERSON] нараховано 195,00 євро за вивезення відходів (а.с. 21). Зі світлокопії квитанцій про відправлення грошей вбачається, що [PERSON] 02.07.2019, 04.10.2019 та 13.11.2019 здійснювала грошові перекази на Україну на ім`я [PERSON] на загальну суму 230,00 євро (а.с. 22, 23, 24). З оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження №39044196 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-693/09, виданного 09.04.2009 Калуським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] вбачається, що позивач зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.02.2009, до досягнення повноліття сином. Однак, з розрахунку зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] вбачається, що станом на 01.07.2021 за ним числиться сума заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 41 679,10 грн. При цьому дані матеріали містять постанови державного виконавця від 26.02.2018 про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, про встановлення тимчасовго обмеження в праві керування транспортним засобом, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання та про арешт майна боржника [PERSON] . Також ухвалою Калуського міськрайонного суду від 27.09.2016 тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон [PERSON] . 11.01.2019 [PERSON] оплачено борг по аліментах на суму 50105,12 грн. та постановою державного виконавця від 11.01.2019 скасовано відносно позивача тимчасове обмеження в праві виїзду особи з України (а.с. 109-154). В вищеописаного розрахунку, а також постанов державного виконавця вбачається, що [PERSON] сплачував аліменти у неповному обсязі, частково, інколи не щомісяця, а тому з часу їх стягнення і з часу останнього їхнього погашення з 2019 року в нього почав рости борг, який станом на 01.07.2021 становить 41 679, 10 грн. (а.с.112). Між сторонами виник спір щодо зменшення розміру аліментів на утримання сина. Оцінка суду: дослідивши докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги заяву відповідачки про невизнання позову, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю за його необґрунтованістю та відсутністю підстав для його задоволення, виходячи з такого. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. В силу частини 3 статті 181, частини 1 статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне роз`яснення міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року. Тобто, закон надає право платнику аліментів звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матерільного або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі№ 6-143цс13 викладено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. У статті 192 СК України тільки вказано на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідно достатті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Наведений висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 682/3112/18 від 04 березня 2020 року. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Підставою звернення позивача до суду стала зміна його матеріального стану через неотримання доходів у розмірі, який би дозволяв сплачувати аліменти, встановлені судовим рішенням, 1/4 частини від заробітку, а також сімейного стану. Як на підтвердження зміни сімейного стану позивач посилається на те, що ним було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON] . Від цього шлюбу народилася [INFO] донька [PERSON] , і відповідно на його утриманні перебуває дружина, яка не працює, та дитина. На протязі останніх років вони з сім`єю проживають в Італії, де мають посвітку на проживання. Однак, суд зазначає, що народження дитини в новому шлюбі не дає підстав для надання переваги у матеріальному забезпеченні дитини порівняно з дітьми, щодо яких ставиться питання про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд у своїй постанові по справі № 565/2071/19 від 16.09.2020 зазначив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, позивач посилається на зміну матеріального стану в сторону погіршення. Однак, суд враховує, що позивач є фізично здоровий, працює за кордоном, перебуває на тимчасових роботах в сфері сільського господарства. Доводи позивача про важкий матеріальний стан спростовуються наданим ним же документами, які свідчать про платоспроможність позивача, а саме: можливість оплачувати навчання дитини в школі, відвідування гуртків, оформлення кредиту на автомобіль, плата за орендоване житло, тощо. Окрім того, суд зазначає, що позивачем, як доказ його матеріального становища, долучені документи, які датовані 2019 роком, що унеможливлює для суду встановити його матеріальне становище на даний час. Тому наведені обставини не є підставою для зміни способу стягнення та зменшення розміру аліментів. Такого висновку дійшов також Верховний Суд у справі № 138/594/17-ц від 06 червня 2018 року. Що стосується твердження позивача, що у нього перебуває на утриманні перестаріла мати [PERSON] , то суду не надано жодних підтверджуючих документів, що він здійснює догляд за своєю матір`ю, є її офіційним опікуном, та що мати позивача в силу своїх захворювань позбавлена можливості самостійно себе обслуговувати, потребує стороннього догляду, не отримує жодного доходу, чи отримує його в розмірі, недостатньому для неї, та отримує матеріальну допомогу від позивача. Суд враховує твердження позивача, про те, що він матеріально допомагає своїй матері, однак надання вказаної допомоги знову ж таки свідчить про його платоспроможність та фінансову можливість допомагати матері добровільно. В той же час суд враховує, що, як вбачається з розрахунку зі сплати аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , позивач по даній справі не сплачував аліменти відповідачці, в результаті чого в нього виникла заборгованість і виконавець змушений був приймати кардинальних мір, а саме: накладення тимчасових обмежень. Після вказаних дій позивачем в 2019 році було аогашена заборгованість в розмірі 50105,12 грн. (а.с.126). Однак з того часу позивачем знову не здійснено жодної проплати, і станом на 01.07.2021 в нього числиться заборгованість в розмірі 41679,10 грн. (а.с.112). За цей час зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, змінився мінімальний рекомендований розмір аліментів та інші мінімальні соціальні гарантії, зросли ціни на дитячі товари, ліки, продукти харчування. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень. А тому, враховуючи вищеописані обставини, які встановив суд, відсутні підстави вважати, що позивач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу. Суд ввважає, що позивач як батько зобов`язаний та має можливість виконувати свій обов`язок по утриманню сина у визначеному судом розмірі, що не спростовано поданими доказами, які стосуються доходу позивача за 2019 рік та навпаки свідчать про наявність достатнього доходу для проживання за кордоном, утримання сім"ї, зокрема неповнолітньої дочки. Та за таких обставин задоволення позову значно погіршить матеріальне становище неповнолітнього сина позивача в порівнянні з допомогою, яку отримує його малолітня дочка, що є неприпустимим, так як діти рівні у своїх правах, в тому числі на належне утримання від батька, незалежно від перебування їхніх батьків у шлюбі. Крім того, суд звертає увагу на те, що представником позивача у судовому засіданні вказано, що отримує аліменти не мама дитини, на користь якої вони стягнуті. З цього приводу суд зазначає, що відповідно до світлокопії довіреності від 17.01.2019 [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником з усіх питань, що стосується її дитини [PERSON] . Дана довіреність видана на термін 10 років (а.с. 153). Тому уповноваженим отримувачем аліментів на утримання дитини [PERSON] є [PERSON] (а.с.154). Щодо погіршення матеріального стану позивача, останній суду жодного доказу не надавав. З урахуванням зазначеного, враховуючи, що пріоритетом у даній категорії справ є інтереси дитини, визначений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що має бути достатнім для забезпечення належного утримання дитини і його гармонійного розвитку, врахувавши, що позивач має можливість працювати і отримувати доходи, судом не здобуто доказів, що свідчать про погіршення майнового стану позивача, а народження ще однієї дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на старшого сина, оскільки можливість утримувати молодшу доньку позивачем повністю доведена та підтверджена матеріалами справи, і зменшення розміру аліментів на утримання сина поставить їх в нерівне матеріальне забезпечення. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведені обставини, які б свідчили про суттєву зміну його матеріального стану, або що існують інші поважні причини, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 192, 273 СК України, ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII та

Outcome: dismissed