Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 24.04.2019 [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до AT «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича від 28.02.2019 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 284/29-САФ03.16-2 у сумі 2 949 504 (два мільйони дев`ятсот сорок дев`ять тисяч п`ятсот чотири) грн. 68 коп. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №308. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 23.04.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М.Р. вживались протиправні дії щодо рухомого майна - автомобіля TOYOTA FJ CRUISER синього кольору 2007 року випуску, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. Такі протиправні дії приватного виконавця обґрунтовані виконанням виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. від 28.02.2019,зареєстрований в реєстрі за №308, про звернення стягнення з [PERSON] на користь AT «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 284/29-САФ03.16-2 у сумі 2 949504,68 грн. Вказала, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки заборгованість на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. При цьому, виконавчий напис вчинено через 5 років після виникнення права вимоги. Так, стягувач у незаконний спосіб намагається стягнути заборгованість, наявність якої та обґрунтованість вже перебували на розгляді у судах, у задоволенні позовних вимог банку було відмовлено. Доказом протиправності дій банку є також зазначення невірної адреси [PERSON] , як наслідок, необізнаність останньої про вчиненні нотаріальні та виконавчі дії. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулась до суду з вказаним позовом, який просила задовольнити. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 06.05.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.35-36). 2.2. 10.05.2019 на виконання вимог ухвали суду від 06.05.2019 позивачем надано квитанцію про сплату судового збору (а.с.39). 2.3. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15.05.2019 відкрито провадження у справі №296/4073/19, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження (а.с41-42). 2.4.14.06.2019 представником відповідача подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 15.05.2019, та 19.06.2019 цивільну справу №296/4073/19 направлено до Житомирського апеляційного суду (а.с.69-96). 2.5. Постановою Житомирського апеляційного суду від 09.09.2019 апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 15.05.2019 без змін. 2.6. 14.06.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 08.06.2007 АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] дійсно уклали кредитний договір, за яким банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 42 066, 50 доларів США, зі сплатою 12,5% річних зі строком виконання до червня 2014 року. За умовами кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, за період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Вказує, що діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому, у АТ «Укрсоцбанк» на час вчинення приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. виконавчого напису від 28.02.2019, існувало реальне право на стягнення. Зазначив, що спору фактично не існує, оскільки вирішені у судовому порядку питання щодо наявності кредитної заборгованості, правильності нарахування відсотків та неустойки, ніяк не корелюються з реально існуючою заборгованістю позивача, яку він повинен погасити та згідно якої і вчинено виконавчий напис (а.с.135-138). 2.7. Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності з урахуванням фактичних справ та постановити рішення згідно чинного законодавства (а.с.158,224). 2.8. 23.01.2020 ухвалою суду задоволено заяву представника АТ «Альфа-Банк» від 20.01.2020 та залучено до участі у справі правонаступника відповідача АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк» (а.с.192-193,216). 2.9. 04.03.2020 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.2020 (а.с.227-228). 2.10. 11.03.2020 представник ПАТ "Альфа-Банк" Чирва В.Г. через канцелярію суду подав письмові пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та зазначив, що приватним нотаріусом та банком було додержано усі істотні умови для вчинення виконавчого напису. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє наявність спору між сторонами, а лише перевіряє наявність необхідних документів, що не є підставою для відмови у вчиненні виконавчого напису (а.с.230-232). 2.11. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 12.03.2020 позов підтримав, просив задовольнити. 2.12. Представник відповідача Кравчук В.І. в судовому засіданні 12.03.2020 просив відмовити у задоволенні позову. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 08.06.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 284/29-САФ03.16-2, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 42 066,50 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % на рік з кінцевим терміном повернення кредиту до 07 червня 2014 року. 3.1.1. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 08.06.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір застави, за умовами якого остання передала в заставу банку належний їй на праві власності автомобіль Toyota FJ Cruiser, реєстраційний номер [NUMBER] . 3.1.2. Згідно п. 6.2 договору сторони домовились про порядок вирішення спорів за цим договором Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків (а.с.7-14, 141-148). 3.2. У зв`язку з тим, що позичальник [PERSON] допустила заборгованість по кредиту ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 16.06.2015 складає 81 271,20 доларів США, згідно курсу НБУ становить 1743170,47грн. Рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 09.09.2015 у справі № 970/15 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 81 271 доларів США, згідно курсу НБУ становить 1743170,47грн. 3.3. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15.09.2016 закрито провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку з ухваленням Постійно діючим третейським судом при асоціації українських банків рішення від 09.09.2015 (а.с.28). 3.4. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.07.2018 відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно (а.с.29-30), яке постановою Житомирського апеляційного суду від 14.05.2019 скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги задовольнити частково. В рахунок погашення заборгованості за договором кредиту 284/29-САФО3.16-2, укладеним 08.06.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] , у розмірі 33323,94 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 33052,28 доларів США, а також 271,66 доларів США заборгованості зі сплати відсотків, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Toyota FJ Cruiser, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , шляхом його реалізації на прилюдних торгах у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 3.5. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.09.2019 постанову Житомирського апеляційного суду від 14.05.2019 змінено, зменшено розмір заборгованості, у рахунок якої звернуто стягнення на предмет застави з 33 323,94 доларів США до 1 367,92 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1 001,72 доларів США та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 366,20 доларів США. 3.6. Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. 28.02.2019 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 308, про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту № 284/29-САФ03.16-2 від 08.06.20207, за період з 01.03.2016 до 25.01.2019, яка складає 106 087,55 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 25.01.2019 становить 2 947 804, 68 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 33 052,28 доларів США, заборгованість за відсотками - 45 990, 96 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 11633,48 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 15410,83 доларів США (а.с.15-16). 3.7. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. 28.03.2019 відкрито виконавче провадження № 58749070 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису, а також постановою від 28.03.2019 накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника, у тому числі на транспортний засіб Toyota FJ Cruiser, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.17-18,19). IV. ЗАКОНОДАВСТВО УКРАЇНИ, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 4.2. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. 4.3. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». 4.4.Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 4.5. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 4.6. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). 4.7. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. 4.8. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). 4.9. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). 4.10. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. 4.11. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. 4.12. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, а боржник має право надавати нотаріусу свої заперечення з приводу заборгованості у відповідь на повідомлення іпотекодержателя про усунення порушень. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. 4.13. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. 4.14. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). 4.15. Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Така правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. 4.16. Із викладених вище норм матеріального права слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Перевіряючи відповідність виконавчого напису, який оскаржується позивачем, судом встановлено наступне. 5.2. Так, згідно оскарженого виконавчого напису від 28.02.2019, приватний нотаріус Кондратюк В.С. на підставі статей 87-97 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів на вимогу та на користь стягувача АТ «Укрсоцбанк» пропонував звернути стягнення з [PERSON] невиплачену в строк заборгованість у вигляді грошової суми у розмірі 106 087,55 доларів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 25.01.2019 становить 2 947 804,68 грн., на підставі кредитного договору 284/29-САФ063.16-2 від 08.06.2007; строк, за який провадиться стягнення - з 01.06.2016 до 25.01.2019. 5.3. Згідно з пункту 4 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису виконавчий напис має містити зокрема найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб). Враховуючи, що судом встановлено невірність адреси місця проживання боржника, визначену у виконавчому написі, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні нотаріального напису, без належної перевірки, вніс у нього відомості, які не відповідають дійсності. При цьому, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Судом встановлено, що нотаріус не скористався вказаним правом з метою перевірки наявних розбіжностей в адресі боржника. Крім того, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 31 жовтня 2018 року ( справа № 61-7410ск18). 5.4. Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.07.2018 відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно, яке постановою Житомирського апеляційного суду від 14.05.2019 скасовано та ухвалено нове судове рішення. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №284/29-САФО3.16-2, укладеним 08.06.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] , у розмірі 33323,94 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 33052,28 доларів США, а також 271,66 доларів США заборгованості зі сплати відсотків, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Toyota FJ Cruiser, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , шляхом його реалізації на прилюдних торгах у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 5.5. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.09.2019 постанову Житомирського апеляційного суду від 14.05.2019 змінено, зменшено розмір заборгованості, у рахунок якої звернуто стягнення на предмет застави з 33 323,94 доларів США до 1 367,92 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1 001,72 доларів США та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 366,20 доларів США. 5.6. Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] перед АТ «Укрсоцбанк», а нині перед відповідачем АТ «Альфа-Банк», за кредитним договором №284/29-САФО3.16-2 від 28.02.2007 - не є безспірною. 5.7. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. 5.8. Також доводи позивача щодо зазначення у виконавчому написі строку пред`явлення до виконання виконавчого напису № 308 три року, що суперечать вимогам ч. 1 ст. 91 Закону України «Про нотаріат», де зазначено, що виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення є доречними та такими, що заслуговують на увагу. 5.9. Доводи представника відповідача про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, зокрема є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. 5.10. Досліджуючи інші доводи представника відповідача, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду та впливали на обґрунтованість рішення, відзив на позовну заяву не містить. 5.11. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України „Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. 5.12. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 5.13. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. 5.14. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 5.15. За таких обставин, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, встановивши, що нотаріусом була порушена процедура вчинення напису та на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, дійшов висновку про доведеність позовних вимог. 5.16. Водночас, щодо позовних вимог [PERSON] до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича. 5.17. Частиною другою статті 1 Закону «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). 5.18. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. 5.19. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. 5.20. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. 5.21. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. 5.22. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. 5.23. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. 5.24. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. 5.26. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 14 серпня 2019 року (справа № 519/77/18, провадження № 61-10311св19). 5.27. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. та приймає рішення про задоволення позову щодо належного відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк». VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ 6.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved