Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в твердій грошовій сумі. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що витрати на утримання дитини є великими, вона одна неспроможна забезпечити всі потреби дитини, а відповідач в добровільному порядку участі в утриманні сина не приймає, добровільно коштів не надає. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, в судове засідання двічі не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, пояснень чи заперечень відносно позовних вимог не надав. Враховуючи викладене, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, оцінивши та проаналізуваши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Так, зі свідоцтва про народження малолітнього [PERSON], [INFO], вбачається, що сторони по справі є його батьками. Дитина проживає спільно з матір'ю та перебуває на утриманні позивача. Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини, і зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обов'язок по утриманню дитини. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що у добровільному порядку [PERSON] коштів на утримання дитини не надає, і будь-яких домовленостей між сторонами з цього приводу не досягнуто, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні іх розміру та порядку стягнення судом встановлено наступне. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, які мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно не працює, одержує нерегулярні доходи, не перебуває на обліку в центрі зайнятості по місцю реєстрації, що підтверджується як поясненнями позивача, так і довідкою Новоушицького районного центру зайнятості №239/15 від 19.08.2015 року. Вказані обставини суд вважає такими, що істотно впливають на можливість позивача сплачувати аліменти, і достатньою підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі ст.184 СК України, розмір аліментів визначається судом за заявою платника або одержувача. При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року» враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років з 01 січня 2015 року становить 1054 грн., для дитини віком від 6 до 18 років - 1286 грн. Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір аліментів на дитину - 1000 грн. в місяць, є надмірним, оскільки у витратах для забезпечення невідкладних потреб дітей, їх харчування, навчання, лікування, оздоровлення, придбання одягу, інших необхідних матеріалів, зобов'язані приймати участь обоє батьків. Виходячи із взаємного обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 700 грн. щомісячно. Визначений судом розмір аліментів відповідає засадам розумності і справедливості, з урахуванням віку дитини та її потреб. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, може працювати та виконувати обов"язок по утриманню дитини, сплачуючи визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, відповідач не надав. Враховуючи викладене,

Outcome: approved