Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хмельницького комунального підприємства "Спецкомунтранс" про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що йому належить на праві власності 12/40 частин домоволодіння по [ADDRESS] в м. Хмельницькому, що підтверджується правовстановлюючим документом та технічним паспортом. На даний час у домоволодінні зареєстрований він один. Раніше там проживала і його сестра - [PERSON], яка померла [INFO] року. [PERSON] займалась веденням розрахункових книжок і оплатою комунальних послуг. Вона без погодження та без відома позивача, від його імені 28.12.2010 року уклала з відповідачем ХКП "Спецкомунтранс" договір № 01351 про надання послуг з вивезення побутових відходів. Договір міститься в абонентній книжці і не викладений окремими документом. Позивач не знав про те, що договір був укладений від його імені, не був ознайомлений з умовами договору, тарифом за вивезення сміття і терміном дії договору. Його неодноразові усні та письмові прохання про розірвання/анулювання договору відповідач відхиляв, посилаючись на неможливість його розірвання, що підтверджується письмовими відповідями. Станом на 11.02.2014 року заборгованість за договором становила 289 грн. 38 коп., що підтверджується квитанцією на оплату комунальних послуг. Вважає, що договір є недійсними і не створює юридичних наслідків. На даний момент він перебуває у скрутному матеріальному становищі, є інвалідом, пенсіонером і на підтримку, потребує оперативного втручання і направлений до Хмельницької міської лікарні на стаціонарне лікування; на відновлення його здоров'я потрібні значні матеріальні кошти. Ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом; правочин мас бути сформований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновителями) не може суперечити неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Позивач стверджує, що не знав про укладання договору від його імені. Крім того, у нього немає і не було необхідності укладати договір з ХКП «Спецкомунтранс», оскільки він не потребував вивезення твердих побутових відходів і таке вивезення в дійсності не проводиться, тобто послугами він не користувався і не користується. Позивач просить визнати недійсним договір № 01351 від 28.12.2010 року, укладений від його імені з ХКСП "Спецкомунтранс" про надання послуг з вивезення побутових відходів. У судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що веденням розрахункових книжок і оплатою комунальних послуг займалася сестра [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] р., а тому позивач не вправі посилатися на те, що йому нічого не було відомо про договір, оскільки всі дії відбувалися за його згодою і він не оспорював дії сестри по оплаті комунальних послуг. Пояснив, що посилання позивача на те, що договір міститься в абонентській книжці і не викладений окремим документом не відповідає дійсності і є його особистою думкою, оскільки відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги до форми не встановлені законом; форма договору у вигляді абонентської книжки обрана для зручності споживачів. Діями щодо фактичної оплати послуг з вивезення відходів, здійсненої 30.12.2010 року від імені позивача, позивачем підтверджено прийняття пропозиції про укладення договору Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підставою недійсності правочину відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 01351, укладений 28 грудня 2010 року з Хмельницьким комунальним підприємством "Спецкомунтранс" не підписував, його волевиявлення на укладення цього договору не було. Доказів, які б спростовували викладене відповідач суду не надав. Не були встановлені такі і в судовому засіданні. Відповідно до п. 7 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.09 року виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. А тому посилання представника відповідача на те, що правочин є дійсним у зв'язку із фактичною оплатою від імені позивача послуг з вивезення відходів, здійсненою 30.12.2010 року, не впливає на вирішення спору щодо визнання правочину недійсним. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд приходить до висновку, що на користь держави з Хмельницького комунального підприємства "Спецкомунтранс" слід стягнути судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved