Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Представник позивача Львівського обласного центру зайнятості в особі Жовківської районної філії Львівського обласного центру зайнятості звернувся до Жовкывського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , третьої особи : Приватного підприємства "Тектоніка-Львів" про повернення коштів, та стягнути із відповідача в користь Львівського обласного центру зайнятості в особі Жовківської районної філії Львівського обласного центру зайнятості суму допомогу з безробіття в сумі 2 942 (дві тисячі дев"ятсот сорок дві) грн. 33 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що Жовківська районна філія Львівського обласного центру зайнятості є робочим органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення", Положення про Жовківську районну філію та на підставі Довіреності від 02.01.2019р. №23. Відповідач [PERSON] звернувся до служби зайнятості в пошуках роботи 06.12.2017р. Статус безробітного [PERSON] було надано 07.12.2017р. на підставі поданої заяви. До заяви додано витяг Закону України «Про зайнятість населення», який відповідач підписав власноручно про те, що він ознайомлений з тим хто відноситься до категорії зайнятих осіб, а також, підтвердив своїм підписом в додатку до заяви та зазначив « не працюю»по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах.в установах і організаціях незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб.», « у разі якщо до центру зайнятості надійдуть дані з інших джерел про подання мною недостовірних даних, зобов`язуюсь повернути незаконно отримані мною кошти». На підставі заяви від 07.12.2017р. йому було призначено виплату допомоги з безробіття. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення затвердженого наказом МСПУ від 13.02.2009р. 60/62 та відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», було проведено звірку бази даних осіб котрі перебувають на обліку в центрі зайнятості з даними ПФУ та встановлено факт отримання доходу відповідачем в ПП «Тектоніка-Львів» під час перебування на обліку з 01.08.2018р. по 31.10.2018р. При відвідуванні центру зайнятості з питань пошуку роботи, [PERSON] не повідомив особистого консультанта про свою тимчасову зайнятість. З метою підтвердження цих даних здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ПФУ безпосередньо на підприємстві, в результаті перевірки складено акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 168 від 11.04.2019 року та з`ясовано, що [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду інженера-будівельника згідно наказу від 01.08.2018р. № 10-к та звільнено з займаної посади з 31.10.2018р. наказом № 06-к. Тобто, у період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний [PERSON] , з 01.08.2018р. був зайнятою особою. Проте, особистого консультанта про свою зайнятість не повідомив та продовжував перебувати на обліку як безробітний, у зв`язку з чим у період з 01.08.2018р. по 09.09.2018р. (остання дата отримання виплати) йому було неправомірно нараховано та виплачена допомога з безробіттю у сумі 2 942, 33 грн. Центром зайнятості 25.04.2019 року відповідачу надіслано вимогу від 22.04.2019р. № 2 про повернення в 15-дений термін незаконно отриманих коштів в сумі 2 942, 33 грн. Згідно повідомлення про вручення претензію отримано відповідачем 26.04.2019р. однак, кошти не сплачено. Оскільки відповідач не повідомив центр зайнятості про перебування в трудових відносинах, нею було безпідставно отримано 2 942, 33 грн. допомоги по безробіттю, які позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити в повному обсязі . Відповідач в судовому засіданні, щодо заявлених позовних вимог заперечив та суду пояснив, що він не працював у Приватному підприємстві "Тектоніка-Львів", проте їм свої документи надавав. Однак з приводу подачі даним підприємством недостовірних даних в поліцію він не звертався. Представник третьої особи Приватного підприємства "Тектоніка-Львів" в жодне судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. А тому , суд оглянувши матеріали справи та заслухавши думку сторін по справі, які не заперечили, щодо розгляду справи за відсутності представника третьої особи, вирішив розгляд справи закінчувати за відсутності представника третьої особи на підставі поданих до суду доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до служби зайнятості в пошуках роботи 06.12.2017р. із заявою щодо надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, при цьому вказав, що не працює за наймом на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах а організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні та за кордоном, у фізичних осіб /арк. справи 16/. За час перебування на обліку [PERSON] отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю /арк. справи 15/. Відповідно до акта №168 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» складеного Львівським обласним центром зайнятості від 11.04.2019 року, встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Приватним підприємством "Тектоніка-Львів", а саме був прийнятий на роботу на посаду інженера-будівельника згідно наказу від 01.08.2018р. № 10-к та звільнено з займаної посади з 31.10.2018р. наказом № 06-к, тобто в період перебування на обліку як безробітний у Львівського обласного центру зайнятості в особі Жовківської районної філії Львівського обласного центру зайнятості /арк. справи 9/. Центром зайнятості 25.04.2019 року відповідачу надіслано вимогу від 22.04.2019р. № 2 про повернення в 15-дений термін незаконно отриманих коштів в сумі 2 942, 33 грн. Також винесено наказ №32 від 19.04.2019 року про повернення коштів особою, котра їх отримала обманним шляхом , та в подальшому Центром зайнятості 25.04.2019 року відповідачу надіслано вимогу від 22.04.2019р. № 2 про повернення в 15-дений термін незаконно отриманих коштів в сумі 2 942, 33 грн. Частиною 2ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п. 3ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг». Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого постановою КМУ № 219 від 14.02.2007 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку. Згідно з п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Отже, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо повернення вирішується в судовому порядку. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено його твердження про те, що він не працював в ПП «Тектоніка-Львів» та отримував дохід під час перебування на обліку в з 01.08.2018р. по 31.10.2018р. та не надано суду жодних доказів, та не було їх встановлено і під час розгляду справи в суді. За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги являються обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума отриманої ним допомоги по безробіттю за період з 01.08.2018р. по 09.09.2018р. (остання дата отримання виплати) неправомірно нарахована та виплачена допомога з безробіттю у сумі 2 942, 33 грн. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в сумі 1921,00 гривень. Щодо позовної вимоги позивача Львівського обласного центру зайнятості в особі Жовківської районної філії Львівського ОЦЗ про стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу в сумі 1 500 грн. 00 коп., суд приходить до переконання що така вимога не підлягає до задоволення оскільки витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 "Про судове рішення в цивільній справі", стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.4 пункту 8 Постанови від 17.10.2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Проте в матеріалах справи відсутній належний розрахунок вартості правової допомоги, що відповідав би фактичному об`єму такої допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо. Та ніяким чином позивачем не підтверджені витрати коштів на таку допомогу . Тому , суд не бере до уваги зазначений доказ й приходить до висновку про недоведеність розміру витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови в їх стягненні.

Outcome: approved