Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 06.04.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 17 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А тому підписання позивачем договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. [INFO] [PERSON] помер. Станом на день смерті [PERSON] існувала заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 132, 40 (шість тисяч сто тридцять дві грн. сорок коп.) грн. - тіло кредиту, 9156, 50 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят шість грн. п`ятдесят коп.) грн. - проценти за користування кредитом, 1 190, 78 (одна тисяча сто дев`яносто грн. сімдесят вісім коп.) грн. Згідно листа-відповіді Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, отриманої Банком 10.02.2017 року, наданого на претензію Банку від 16.12.2016 року, 31.01.2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] померлого [INFO] його батькові [PERSON] Відтак, позивач вважає, що враховуючи вищенаведене, відповідач [PERSON] відповідно до закону повинен виконати зобов`язання спадкодавця за кредитним договором № б/н від 06.04.2012 року, оскільки він є спадкоємцем [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі та відмовити у задоволенні позову, оскільки, позивач пропустив строки звернення до суду передбачені ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України. Також відповідач у своїй заяві зазначив , що не зважаючи на неодноразові його звернення та звернення його дружини до банку крім звичайних відмовок банку не по суті, ним не отримувалися , а банком не надсилалися визначені законом претензії кредитора. Додав, що будь яких доказів надсилання такої претензії йому банк суду не надає, а наявний у матеріалах справи реєстр згрупованих поштових відправлень із зазначенням прізвища позивача лише свідчить про можливе направлення на його адресу будь якої кореспонденції . Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.04.2012 року між ПАТ КБ та [PERSON] укладено договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 17 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2016 року. Згідно з ч.1 ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. У п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз`яснено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Отже для правильного вирішення вказаного спору необхідно встановити коло спадкоємців після смерті [PERSON] , розмір їх часток у спадщині, вартість майна, яке вони отримали у спадщину, а також розмір заборгованості померлого позичальника станом на день смерті. Згідно відповіді Першої Ужгородської державної нотаріальної контори від 01.02.2017 року № 95/01-16 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON] видано його батькові [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем не надано суду жодних належних доказів виду та вартості отриманого відповідачем у спадщину майна. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Разом із тим позивачем не надано жодних доказів пред"явлення своєї вимоги передбаченої ст.1281 ЦК України до спадкоємця як у строки встановлені законом так і взагалі. Судом встановлено , що позивачем 16.12.2016 року була направлена претензія кредитора до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори у якому містилося прохання , зокрема включити кредиторські вимоги ПАТ "Приватбанк" в спадкову масу , про , що зробити запис в книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 16479,68 грн. Однак , позивачем не надано суду жодних належних доказів того, що Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою було включено кредиторські вимоги ПАТ "Приватбанк" в спадкову масу , та зроблено про це відповідний запис в книзі обліку спадкових справ та, що було повідомлено спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 16479,68 грн. У своїй позовній заяві позивач зазначає , що 02.03.2017 року пред"явив безпосередньо спадкоємцю свої вимоги, направивши такому лист-претензію і як доказ цього долучив до позовної заяви копію "реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів претензій до спадкоємців". Однак будь яких належних та допустимих доказів направлення спадкоємцю саме вимоги передбаченої ст.1281 ЦК України , або ж отримання спадкоємцем даної вимоги суду не надано . При чому, суд звертає увагу на ту обставину , що як спадкоємцем так і його дружиною здійснювалося неодноразове листування з банком і банк також надсилав свої відповіді на листи зокрема спадкоємцю, що вбачається із заяв відповідача та долучених до них додатків. Відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Крім того, з долучених до матеріалів позовної заяви розрахунків заборгованості за договором неможливо встановити розмір заборгованості [PERSON] станом на день його смерті, а також ким була внесена сума коштів у розмірі 633,82 грн. після смерті на погашення заборгованості, та чи врахована така при визначенні розміру заборгованості [PERSON] . Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем факту пред`явлення вимоги до спадкоємця [PERSON] , у строки, встановлені частинами другою і третьою ст.1281 ЦК України , у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed