Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (далі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.04.2013 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобіль "Toyota Camry", державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу, зазнав технічних пошкоджень. Винною особою в даному ДТП визнано [PERSON], який керував автомобілем «Volkswagen Caddy», що належить на праві власності ПАТ «Датагруп». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля була застрахована у відповідача. Позивач зазначає, що своєчасно подала відповідачу заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, однак страхове відшкодування в повному обсязі виплачено не було, а не виплачена частина становить - 5000,00 грн. Відповідно до висновку експерта по визначенню вартості матеріального збитку № 439/1 від 16.05.2013 р., матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача в результаті його пошкодження у вказаному вище ДТП, становить 71173,81 грн. Згідно з полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 000 тис. грн. Крім того, позивач зазначила, що їй було завдано моральну шкоду, оскільки, вона є матір'ю малолітньої дитини, а зазначений автомобіль був єдиним надійним засобом для її та дитини. Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 5000,00 грн., пеню - 640,27, грн. інфляційні нарахування - 610,00 грн., 3 % річних - 130,68 грн., моральну шкоду - 5000,00 грн., витрати на правову допомогу - 1948,80 грн та судові витрати. У судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України). Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2013 року, 25.04.2013 р. 08 год. 30 хв., [PERSON] керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний № [NUMBER], який належить ПАТ «Датагруп», по вул. Набережній, навпроти електроопори № 178, в м. Запоріжжі, не дотримався безпечної дистанції руху, здійснив зіткнення з автомобілем "Toyota Camry", реєстраційний № [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 13.1. ПДР. Вказаною постановою суду, [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеного ДТП (а.с.16-17). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). У рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2013 р., яке набрало законної сили, зазначено, що згідно висновку експерта по визначенню вартості матеріального збитку № 439/1 від 16.05.2013 р., матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача в результаті його пошкодження у вказаному вище ДТП, становить 71173,81 грн., а розмір втрати товарної вартості - 4872,57 грн. Відповідно до вищезазначеного рішення суду, з ПАТ «Датагруп» на користь [PERSON] було стягнуто 21173,81 грн. матеріальної шкоди, 4872,57 грн. - втрати товарної вартості автомобіля та 700,00 грн. - моральної шкоди (а.с.13). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Volkswagen Caddy», реєстраційний № [NUMBER] належить ПАТ «Датагруп», цивільно-правова відповідальність якого, була застрахована у відповідача з лімітом відповідальності 50000,00 грн. Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (ч.ч.34.1, 34.2 ЗУ "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач, при настанні страхового випадку, був зобов'язаний виплатити позивачу відповідно до лімітів відповідальності страховика у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як зазначила позивач, вона своєчасно повідомила відповідача про настання страхового випадку та подала заяву про виплату страхового відшкодування, однак, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, відповідач в повному обсязі кошти не виплатив, а заборгованість по сплаті суми страхового відшкодування становить 5000,00 грн. Як вбачається із заяви позивача від 10.07.2014 р., вона зверталася до відповідача у позасудовому порядку з вимогою виплатити прострочене страхове відшкодування в розмірі 5000,00 грн. (а.с.24-25). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п. 36.5 ст. 36 ЗУ "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК України). Частиною 3 ст. 549 визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Згідно із розрахунком, який міститься в матеріалах справи, сума 3% річних становить 130,68 грн., пеня - 640,27, грн., а інфляційні нарахування - 610,00 грн. (а.с.7). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.1,2 ст. 84 ЦПК України). Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Акту прийому - передачі наданих послуг до угоди про надання правової допомоги від 02.07.2014 р., позивач прийняла від адвоката [PERSON] наступні види робіт: вивчення наданих документів та консультація з приводу заборгованості з виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Еталон» - 1 година вартістю 487,20 грн.; підготовлено позовну заяву про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди - 3 год. вартістю 1461,60 грн., оплата яких підтверджена копією квитанції на загальну суму 1948,80 грн. (а.с.29-30). Не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки, відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2013 р., яке набрало законної сили, з ПАТ «Датагруп» на користь позивача вже було стягнуто 700,00 грн. у відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП, а належних та допустимих доказів моральної шкоди внаслідок дій відповідача позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальні збитки: частина невиплаченого страхового відшкодування в сумі 5000,00 грн., пеня - 640,27 грн., інфляційні нарахування - 610,00 грн., три проценти річних за весь період прострочення заборгованості - 130,68 грн., витрати на правову допомогу - 1948,80 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial