Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментівна утримання неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2017 року між ними розірвано. В шлюбі у них народилося двоє дітей, які проживають з нею і знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не дає. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. В поданій заяві позивачка позовні вимоги уточнила, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину і проводити стягнення до досягнення ними повноліття. Просить справу слухати в її відсутності. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 червня 2002 року, який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2017 року між ними розірвано. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не дає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст. 1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Суд, при встановленні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved