Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.08.2005 року ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON] 23.08.2005 року відкрив картковий рахунок і видав платіжну картку типу :ЕС/ МС РLАТІNUМ, вид: особиста, валюта картрахунку:Доллар, кредитний ліміт: 5000,00 долар США. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://www.http://vір.ргіvаtbank.uа/cards/ргісе, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 16.02.2016 року має заборгованість - 14791,00 [Долар США], яка складається з наступного: -4901,27 [Долар США] - заборгованість за кредитом; -9839,73 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; -50,00 [Долар США] - заборгованість за комісією; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 13929,35 [Долар США], яка була задоволена судовим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2012 року з Відповідача на користь позивача ПАТ КБ ''ПРИВАТБАНК", різниця становить - 861,65 (Долар США) а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -18,65 [Долар США] - штраф (фіксована частина). - 43,08 [Долар США] - штраф (процентна складова). Отже, заборгованність достягнення становить - 923,38 (Долар США] , що за курсом 26,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.02.2016 року складає 24755,88 гри. Також у доданих до позовної заяви додаткових пояснень представник позивача [PERSON] додатково пояснює, щодо строків давності, - 11.09.2012 р. Відповідач звернувся до відділення Банку для перевипуску карти, підписавши анкету заяву, Відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг, які на той час стали актуальними відповідно до Наказу Банка № СП-2010-256 від 06.03.2010р.( Анкета-заява. Наказ та умови та правила додаються) Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.І ст. 259 ЦК України). Відповідно до п. 1. 1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Так відповідно до збільшеного строку позовної давності,[PERSON] не пропустив строки звернення до суду, так як звернувся з позовом 29.02.2016р. Ст. 526 ЦК України наголошує нам, шо Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобовязання за Кредитним Договором не виконав. Просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» - заборгованість у розмірі 923,38 (Дол. США), що за курсом 26,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.02.2016 року складає 24755, 88 грн. за кредитним договором №б/н від 23.08.2005 року. та судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте подав до суду заяву, в якій просить праву розглянути в відсутності представника, задовольнивши позовні вимоги в повному обємі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, оголосивши заперечення [PERSON] проти позову, де останній зазначає, що посилання позивачем у позовній заяві на наявність у нього заборгованості перед ним по укладеному договору від 23.08.2005 року є абсолютно безпідставним, оскільки такого договору він не укладав, а відповідно жодних кредитних коштів не отримував. Копія заявки, яка направлена до суду, як додаток до позовної заяви, і яка ніби то свідчить про його згоду на отримання кредиту, не відповідає дійсності і явно сфальсифікована, оскільки він її не підписував. Одним із доказів фальсифікації матеріалів, які направлені до суду, є наявність в матеріалах справи копії сторінок його паспорту, на яких зазначена дата завірення копій - 11.02.2014р., а заявка на отримання кредиту, за твердженням позивача подана 23.08.2005р.. Очевидно, що Позивач залучив дану копію з іншої банківської справи, оформленої на клієнта банку - ТОВ «АГРОФІРМА «ПОСТОЛІВСЬКА», директором якого він одночасно являється. Звертає увагу на те, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08.10.2013р. у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього про стягнення заборгованості по тому ж самому договору, що і є предметом спору по даній справі, і в тій же самій сумі (5 000 дол. США), Позивачу відмовлено у задоволені позову у зв'язку з недоведеністю обставин, на які він посилався, тобто у зв'язку із не наданням належних доказів отримання ним кредитних коштів та підписання відповідних договорів, заявок, інших документів, пов'язаних з викладеним. Як на підставу позовних вимог Позивач посилається також на «Умови та правила надання банківських послуг та «Правила користування платіжною карткою», копії яких долучено, як додаток до позовної заяви, однак із зазначеними «Умовами та правилами надання банківських послуг та «Правилами користування платіжною карткою» [PERSON] взагалі не ознайомлювався, про що свідчить відсутність його підпису під ними, а відповідно ним не погоджено їх умови (в тому числі умови щодо строку повернення кредитних коштів, нарахування відсотків за користування кредитом, нарахування штрафних санкцій і т.п. Звертає особливу увагу на те, що його позиція по даній справі стосовно того, що відсутність його підпису під «Умовами та правилами надання банківських послуг та «Правилами користування платіжною карткою» є свідченням його не ознайомлення з ними, що є підставою для відмови у позові, повністю відповідає правовій позиції, висвітленій у постанові Верховного суду України від 11.03.2015р. по справі № 6-16цс15. Згідно абзацу 2 частини 1 статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Крім того, у позовній заяві Позивач зазначає суму заборгованості, однак розрахунок такої заборгованості є незрозумілим, у ньому не відображено, зокрема, сум коштів, які вже були повернуті, періоду за який нараховано заборгованість (в тому числі відсотки), принципу (формули) нарахування заборгованості, тощо. Навіть якщо й припустити, що позовні вимоги є обґрунтованими, Позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позовна заява подана лише у березні 2015 року, а кредитні кошти, за твердженням Позивача, отримані ним у серпні 2005 року. Згідно ст.ст. 257 та 258 Цивільного кодексу України строк позовної давності становить три роки до вимог про стягнення основної суми заборгованості, та один рік - до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином заперечує наявність у нього заборгованості перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а останнім не доведено тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, після одержання копій ухвали про відкриття провадження у справі і позовної заяви відповідач має право подати суду письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення. Просить в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПРИВАТБАНК» по справі 596/815/16-ц відмовити повністю. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритог о Акціонерного Товариства [PERSON] "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК" (надалі - [PERSON]), про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПривагБанк", який додасться до позовної заяви. 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в СДРПОУ 12241050038006727). Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.08.2005 року ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON] (далі - Відповідачу) 23.08.2005 року відкрив картковий рахунок і видав платіжну картку типу :ЕС/ МС РLАТІNUV, вид: особиста, валюта картрахунку:Доллар, кредитний ліміт:5000,00 долар США. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Заборгованість становить 923, 38 доларів США, Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 13929,35 [Долар США], яка була задоволена судовим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2012 року з Відповідача на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить - 861,65 [Долар США], а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 18,65 [Долар США] - штраф (фіксована частина). - 43,08 [Долар США] - штраф (процентна складова). Отже, заборгованність достягнення становить - 923,38 [Долар США] , що за курсом 26,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.02.2016 року складає 24755,88 гри. Із рішення Індустріального суду м.Дніпропетровська від 08.10.2013 року вбачається, що ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено в позові про стягнення заборгованості (а.с.123) з [PERSON] Як вбачається із заяви [PERSON] від 23.08.2005 року (а.с.9) останній просить видати йому кредит в розмірі 5000 дол. США, в заяві також зазначено, що він ознайомлений та згідний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що [PERSON] не ознайомився з «Умовами та правилами надання банківських послуг та «Правилами користування платіжною карткою», про що свідчить відсутність його підпису під ними, а відповідно ним не погоджено їх умови (в тому числі умови щодо строку повернення кредитних коштів, нарахування відсотків за користування кредитом, нарахування штрафних санкцій і т.л.). Навіть якщо й припустити, що позовні вимоги є обґрунтованими (чого [PERSON] не визнає), позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позовна заява подана лише у березні 2015 року, а кредитні кошти, за твердженням Позивача (чого [PERSON] категорично не визнає), отримані ним у серпні 2005 року. Згідно ст.ст. 257 та 258 Цивільного кодексу України строк позовної давності становить три роки до вимог про стягнення основної суми заборгованості, та один рік - до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Посилання представника позивача в додаткових поясненнях до позовної заяви на те, що відповідача було ознайомлено із Умовами та правилами надання банківських послуг, що банк має право проводити зміни тарифів і інших умов обслуговування карткового рахунку і що відповідно до п.1, 1,7, 31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди пені був збільшений до 50 років, суд до уваги не бере поскільки у справі яка розглядається, в умовах та правилах надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 1, 1,7, 31 яких установлено позовну давність тривалістю в 50 років, не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювалась. Крім того, у заяві позичальника від 23.08.2005 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю утри роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його і порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). При таких обставинах суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні не здобуто доказів і їх не представив позивач , що відповідач заборгував банку 24755 грн. 88 коп. і крім цього представник відповідача заявив клопотання про застосування строків позовної давності, яке суд вважає слід задовільнити, поскільки позивачем пропущено строк позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed