Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

23 лютого 2009 року публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк" (далі Банк) звернулось до суду з уточненим під час розгляду справи позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачі не виконали покладених на них договірних зобов'язань. Позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на участь представника в судовому засіданні, надавши суду заяву про підтримку позовних вимог та можливості розгляду справи за його відсутності. Зі змісту позовної заяви убачається, що відповідно до укладеного кредитного договору № ЕМ 03/08S від 29 лютого 2008 року [PERSON] отримала у закритому акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк" кредит у розмірі 47000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 20 лютого 2013 року. Однак позичальник, який отримав грошові кошти, не виконує взяті на себе зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого за цим договором на 02 вересня 2010 року виникла заборгованість, яка становить: заборгованість за кредитом - 45558,28 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 16885,16 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6744,14 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,70 доларів США, штраф (процентна складова) - 3459,38 доларів США, а у загальному розмірі 72678,66 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором кредиту між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, в зв'язку з чим він є солідарним боржником по справі. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідачів, якими суттєво порушуються законні інтереси кредитора, публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] зазначену у позові заборгованість, що утворилась станом на 02 вересня 2010 року в загальному розмірі 72678,66 доларів США та сплачені позивачем судові витрати у розмірі 265,37 доларів США. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в установленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно за викликом суду не з'явились, не повідомив про причини неявки, від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до правил частини 4 статті 169 ЦПК України та частини 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним провести її заочний розгляд за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). 29 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (Банк) (в зв'язку з прийняттям статуту в новій редакції - ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір. Згідно умов цього договору, відповідачу були надані кошти на споживчі цілі у сумі 47000,00 доларів США шляхом видачі готівки через касу. Кредит було надано строком погашення до 20 лютого 2013 року зі сплатою 16,00 процентів на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Повернення кредиту, сплата відсотків і винагороди за користування кредитом передбачалось щомісячними платежами, передбаченими графіком (Додаток № 1 до кредитного договору). У зв'язку з укладенням 29 лютого 2008 року між Банком і [PERSON] Договору виникли кредитні правовідносини, зобов'язання по яких необхідно виконувати відповідно до положень ЦК України. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] 29 лютого 2008 року уклали договір іпотеки № 1079 ЕМ, згідно з умовами якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Вказане майно належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Матеріали цивільної справи не містять відомостей про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що враховується судом під час ухвалення рішення в даній справі. Приписами ч.2 ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що поручитель за договором відповідає перед кредитором (Банком) в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 29 червня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № ПЕМ 03-08/S, за яким [PERSON] взяв на себе обов'язок перед Банком відповідати за зобов'язаннями Позичальника, які виникають з умов кредитного договору № ЕМ 03-08/S від 29 лютого 2008 року в повному обсязі цих зобов'язань. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що кредитний договір та договір поруки укладені у письмовій формі, підписані уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто [PERSON] та [PERSON], зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковими для виконання. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачі узяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, надав Позичальнику обумовлену договором суму кредиту. Зі своєї сторони [PERSON] умови зазначеного договору не виконала, суму кредиту не погашає, не вносить плату за користування коштами, у зв'язку з чим станом на 02 вересня 2010 року за Договором утворилась заборгованість, що складається з: заборгованість за кредитом - 45558,28 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 16885,16 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6744,14 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,70 доларів США, штраф (процентна складова) - 3459,38 доларів США, а у загальному розмірі 72678,66 доларів США. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору з своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, унаслідок чого утворилась заборгованість. Суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовилась від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за договором в позивача виникло право на задоволення вимог за договором з поручителя - [PERSON] Частиною першою статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання зобов'язання відповідно до частини 1 статті 546 та статті 549 ЦК України забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, суд визнає, що [PERSON] в однобічному порядку не виконує покладені на неї Договором зобов'язання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, тому позовні вимоги про стягнення з неї та [PERSON] як поручителя на користь позивача суми заборгованості підлягають задоволенню. Згідно з положеннями п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 5 від 30.02.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення позивачем при поданні позовної заяви оплачений судовий збір у розмірі 1730,00 грн., що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved