Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, який уточнили та доповнили в судовому засіданні, до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним (нікчемним) правочину щодо надання довіреності на право розпорядження автомобілем, визнання недійсною (нікчемною) та скасування довіреності на право розпорядження автомобілем, визнання недійсною угоду купівлі продажу автомобіля, визнання за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на автомобіль, зобовязання [PERSON], [PERSON] повернути автомобіль, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі підтримували дружні відносини з відповідачами, які проживають по сусідству з ними. У власності позивачів був автомобіль фургон малотонажний «NISSAN VANETTE» державний реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], який був зареєстрований на позивача [PERSON]. Оскільки [PERSON] допомагав ним на нашій ділянці, то вони йому дозволили сумісно з ними користуватися їхнім автомобілем- фургоном [NUMBER], 1994 року випуску, кузов № [NUMBER]. В 2011 році відповідач [PERSON] попросив [PERSON] надати йому довіреність на право керування вказаним автомобілем, на що [PERSON] не повідомив його, погодився на це. 23.02.2011 року [PERSON] надав [PERSON] нотаріально завірену довіреність, як він вважав на право керування та користування автомобілем, оскільки [PERSON], була категорично проти надання [PERSON] іншої за змістом довіреності, тим більше на право розпорядження та реалізації вказаного автомобіля. Зазначеним автомобілем [PERSON] користується по цей час. В червні 2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] щоб він повернув йому автомобіль, на що останній заявив, що даний автомобіль він переоформив на свою дружину - відповідачку [PERSON] ще в червні 2013 року. Коли позивачі стали зясовувати обставини перереєстрації автомобіля на [PERSON], то встановили, що фактично була оформлена нотаріусом генеральна довіреність на право користування та розпорядження автомобілем [PERSON] Так, 23.02.2011 року в м. Южному Одеської області приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] посвідчена довіреність від імені [PERSON] на імя [PERSON], на право вчиняти від його імені дії щодо розпорядження та експлуатації автомобіля марки фургоном малотонажним «NISSAN VANETTE» державний реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], який зареєстрований Южненським МРЕВ УДАІ УМВС України в Одеській області 24.02.2000 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ОІС № 289152, виданого Южненським МРЕВ УДАІ УМВС України в Одеській області 24.02.2000 року, в тому числі з правом: реалізації даного автомобіля, зміни типу і моделі автомобіля, кольору, двигуна, кузова та інших деталей. Представляти інтереси [PERSON] у всіх установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності, в державтоінспекції тощо. Зазначені повноваження в довіреності були нотаріусом виділені мілким шрифтом, щоб їх було незручно прочитати та усвідомити. У [PERSON] поганий зір, у звязку з чим він не може читати тексти, які набрані мілким шрифтом. Вказана довіреність була підписана [PERSON], хоча останній її досконально прочитати не міг. Крім того, [PERSON] по національності молдаванин, та не розуміє українську мову, а тому не міг зорієнтуватися в тексті довіреності, яку склав приватний нотаріус [PERSON], який був знайомий з [PERSON], оскільки вже надав останньому нотаріальні послуги.Також, [PERSON], не дала свою письмову згоду на відчуження вказаного вище автомобіля, в якому ? частка належить мені, оскільки автомобіль був набутий нами у шлюбі. З часу отримання довіреності по цей час [PERSON] нам за автомобіль ніяких коштів вартості автомобіля не передавав. Таким чином, угода від 23.02.2011 року щодо представництва від імені [PERSON] стосовно розпорядження [PERSON] їхнім автомобілем фургоном малотонажним «NISSAN VANETTE» державний реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], є нікчемною, у звязку з відсутністю їхнього волевиявлення на укладання цієї угоди на відчуження вказаного вище автомобіля та як така, що спрямована на порушення наших конституційних прав і свобод, спрямована на незаконне заволодіння їхнім майном. Як є нікчемною видана від імені [PERSON] на імя [PERSON] довіреність від 23.02.2011 року. 11.06.2013 року вказаний вище автомобіль був переоформлений ВРЕР з обслуговування Комінтернівського району та м. Южного на [PERSON] з видачею нового реєстраційного державного знаку ВН 6608 ЕК. Приватний нотаріус [PERSON] трагічно загинув, а тому не може бути залучений у справі в якості третьої особи. В судовому порядку підлягає скасуванню реєстрація автомобіля - фургон малотоннажний «NISSAN VANETTE» державний реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], на [PERSON], визнання права власності на автомобіль за [PERSON] та повернення даного автомобіля останньому. Про порушення їхніх прав вони дізналися 25.06.2014 року, коли отримали повідомлення з ВРЕР з обслуговування Комінтернівського району та м.Южного про переєстрацію їхнього автомобіля на [PERSON]. Зазначений у позові спірний автомобіль - фургон малотонажний «NISSAN VANETTE» державний реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], який був зареєстрований на позивача [PERSON]., був придбаний [PERSON], та її чоловіком, [PERSON], у шлюбу, а тому є спільною власністю подружжя. В судовому засідання позивачі та їхній представник підтримали уточнені позовні вимоги в повному обсязі, надали заяву про поновлення строку позовної давності. Позивачі пояснили, що вони підтримували дружні відносини, відповідач [PERSON] працював на їхній ділянці, збудував їм гараж, тому вони дозволили йому сумісно з ними користуватися автомобілем. [PERSON] мав намір надати [PERSON] довіреність тільки на право керування автомобілем, на що [PERSON] погодився. 23.02.2011 року [PERSON] без повідомлення [PERSON] надав йому нотаріально завірену довіреність. В червні 2014 року він звернувся до відповідача, щоб він повернув йому автомобіль, на що [PERSON] повідомив, що автомобіль він переоформив на свою дружину. Згодом вони дізналися, що фактично була оформлена нотаріусом генеральна довіреність на право користування та розпорядження автомобілем [PERSON] Повноваження в довіреності були нотаріусом виділені мілким шрифтом, щоб їх було незручно прочитати та усвідомити. У [PERSON] поганий зір, під час підписання довіреності він забув свої окуляри, а також він молдованин та не розуміє українську мову. [PERSON] не давала свою письмову згоду на відчуження автомобіля, в якому ? частка належить їй, оскільки автомобіль був придбаний у шлюбі. В судовому засідання відповідачі не зявилися, повідомлялися належним чином про дату і час судового засідання, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходили. В судовому засіданні 13.01.2015 року надали пояснення, згідно яких із позовними вимогами не погоджуються оскільки автомобіль дійсно знаходився у власності [PERSON], проте зазначений автомобіль не працював, у ньому були відсутні важливі деталі, автомобіль постійно знаходився у гаражі, позивачі фактично не користувалися ним. [PERSON] виявив намір придбати його та використовувати у своїх власних цілях. Між ним та [PERSON] була усна домовленість, згідно якої автомобіль був оцінений у 1000 доларів США. Замість сплати коштів за автомобіль, сторони домовились, що [PERSON] збудує для позивачів гараж та вартість робіт буде складати вартість автомобіля. Так як коштів для переоформлення автомобілю на той час у них не було, то від [PERSON] було надано на імя [PERSON] довіреність із правом відчуження автомобіля. У нотаріуса була присутня [PERSON] Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що відповідачі знали, що [PERSON] діяв за згодою [PERSON]Д, діяли добросовісно, а отже відсутня правова підстава для визнання договору купівлі-продажу оформленого довідкою-рахунком від 11.06.2013 року недійсним. Натомість у цій справі явно присутня недобросовісність позивачів, які дочекавшись доки буде відремонтовано автомобіль, заявили позов про витребування майна з чужого незаконного володіння. Крім того, з часу видачі довіреності до подачі позову пройшло більше трьох років, що є підставою для застосування строків позовної давності. Вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23.02.2011 року [PERSON] видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] вчиняти від його імені дії щодо розпорядження та експлуатації автомобіля марки малотонажним «NISSAN VANETTE», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], який зареєстрований Южненським МРЕВ УДАІ УМВС України в Одеській області 24.02.2000 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ОІС № 289152, виданого Южненським МРЕВ УДАІ УМВС України в Одеській області 24.02.2000 року. Вказана довіреність видана з правом передоручення строком на три роки і дійсна до 23.02.2015 року.\~\~Довіреність була посвідчена [PERSON], приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області і зареєстрована у реєстрі за № 1169 (а.с.13).\~\~ \~\~\~\~ Довіреністю від 23.02.2011 року (а.с.66), [PERSON] цією довіреністю надав право [PERSON] представляти його інтереси в органах нотаріату, державтоінспекції, органах страхування, комісіях або в будь-яких установах, організаціях та підприємствах, незалежно від форми та підпорядкованості, з питань, які будуть стосуватися експлуатації та розпорядження автомобіля, укладати від його імені договори (купівлі-продажу, міни, ренти оренди, позички, тощо), зняти його з обліку в інспекції чи поставити його на облік в установлені законом строки тощо. \~\~ \~\~З вказаної довіреності вбачається, що ця довіреність була видана з правом передоручення. Довіреність була підписана [PERSON], що ґрунтуються на довіреності, у присутності нотаріуса. Згідно довідки рахунок від 11.06.2013 року серії ААВ №156457 [PERSON] продано та видано малотоннажний «NISSAN VANETTE», кузов № [NUMBER] (а.с.12) та 11.06.2013 року вказаний автомобіль було знято з обліку ДАІ по дорученню [PERSON] (зворот а.с.12 ). 11.06.2013 року [PERSON] звернулася до Начальника ВРЕР №9 з заявами: №19517962 про проведення операції «Реєстрація ТЗ придбаного в організації установи» та з проханням вписати право користування в «особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію її автомобіля вищевказаного автомобіля її чоловіка [PERSON] (а.с.16,18). Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного. Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно\~\~до\~\~статей\~\~215\~\~та\~\~216\~\~ЦК суди розглядають\~\~справи\~\~за\~\~позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного\~\~спору. Відповідно до\~\~статей\~\~215\~\~та\~\~216\~\~ЦК вимога про визнання оспорюваного\~\~правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про\~\~застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією\~\~зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно п.7 вказаної постанови правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання\~\~правочину недійсним як\~\~ оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність\~\~підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд,\~\~вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Згідно ч.1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно ч.2 ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного. Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемними є правочини щодо відчуження викраденого майна. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК ). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною /сторонами/ вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України на момент вчинення правочину. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги є підставою недійсності правочину (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія, яка здійснюється суб"єктом цивільних правовідносин і направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов"язків. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. До односторонніх правочинів відноситься видача та скасування довіреності. Довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, яку представляють /довірителем/ безпосередньо третій особі. Стаття 248 ЦК України передбачає випадки припинення представництва за довіреністю. Відповідно до ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доводи позивача [PERSON] про те, що він молдованин, не розуміє українську мову, в довіреності були нотаріусом виділені мілким шрифтом, а також у нього поганий зір, суд не бере до уваги, оскільки не були надані докази. Згідно п. 8 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій» нотаріуси зобов'язані здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до Закону України "Про нотаріат" ( 3425-12 ) і складеної присяги, сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права й обов'язки, попереджати про наслідки нотаріальних дій, що вчиняються для того, щоб юридична необізнаність не могла їм зашкодити, зберігати в таємниці відомості, одержані ними у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій, відмовляти у вчиненні нотаріальної дії у разі її невідповідності законодавству України або чинним міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, вести нотаріальне діловодство та архів відповідно до встановлених правил, дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву, не допускати їх пошкодження чи знищення, надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства, постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, встановлених Законом ( 3425-12 ), проходити підвищення кваліфікації і виконувати інші обов'язки, передбачені цим Законом. Окрім цього, відповідно до п. 9 Інструкції «Про вчинення нотаріальних дій» мова нотаріального діловодства визначається у відповідності до статті 15 Закону України "Про нотаріат" ( 3425-12 ). Якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути перекладені їй нотаріусом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчувальному написі. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що автомобіль Ниссан не працював, у ньому були відсутні важливі деталі. Між [PERSON] було укладено усну домовленість, згідно якої, замість сплати коштів за автомобіль у розмірі 1000 доларів США, сторони домовились, що [PERSON] збудує для позивачів гараж. [PERSON] надав на імя [PERSON] довіреність, із правом відчуження вищезазначеного автомобілю. Коли вони збиралися усі разом на свята, то [PERSON] знала, що її чоловік продав автомобіль. Згідно постанови судової палата у цивільних справах Верховного Суду України від 27.01.2016 року зазначено, що: Частиною другою статті 369 ЦК України встановлено, що згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно із частиною першою статті 219 ЦК України в разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Разом з тим відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозвязку Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що строк довіреності закінчився, що є підставою для застосування строків позовної давності, вимоги позивача є необґрунтованими та не доведеними, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним (нікчемним) правочину щодо надання довіреності на право розпорядження автомобілем, визнання недійсною (нікчемною) та скасування довіреності на право розпорядження автомобілем, визнання недійсною угоду купівлі продажу автомобіля, визнання за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на автомобіль, зобовязання [PERSON], [PERSON] повернути автомобіль необхідно відмовити.

Outcome: dismissed