Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно. 24 листопада 1970 року батько позивача [PERSON] у Піщанській сільській раді Красноградського району Харківської області уклав договір дарування, у відповідності до якого подарував своїй матері [PERSON] 1/2 частину житлового будинку за адресою: вул. Полтавська, буд. 222, с. Піщанка, Красноградського району, Харківської області. Договір зареєстрований в погосподарській книзі Піщанської сільської ради № 1788. 07 жовтня 1981 року [PERSON] помер, і після його смерті відкрилася спадщина. Було видано свідоцтво про право на спадщину від 07 травня1982 року. Спадкоємці [PERSON], зокрема його дружина [PERSON] отримала у спадок 2/12 частини житлового будинку, а син [PERSON] успадкував 1/12 частину будинку. Також у цьому свідоцтві про право на спадщину за законом вказано, що [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на 1/4 частину спадкового житлового будинку, як дружина померлого 07.10.1981 року [PERSON] 09 січня 1989 року в с.Піщанка Красноградського району померла [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. Полтавська, буд. 222, с. Піщанка, Красноградського району, Харківської області, яку у відповідності до ст. 549 ЦК України 1963 року фактично успадкував [PERSON] 18 травня 2012 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на 5/12 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. Полтавська, буд. 222, с. Піщанка, Красноградського району, Харківської області. Спадкоємцем, який прийняв спадщину є [PERSON] Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2015 року державний нотаріус Красноградської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON], оскільки право власності на нерухоме майно не було зареєстроване . Позивач є спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину. У зв'язку з цим, [PERSON] змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на будиноку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: вул. Полтавська, 222, с.Піщанка Красноградського району Харківська область. В судове засідання [PERSON] не прибув, від представника позивача надійшла заява , в якій вона просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила винести рішення про задоволення позову і визнати право власності в порядку спадкування. Відповідач по справі Піщанська сільська рада Красноградського району направила заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Проти задоволення позову не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору дарування від 24 листопада 1970 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON], остання отримала у дар 1/2 частини будинку з надвірними будівлями в с.Піщанка, вул. Полтавська, 222, Красноградського району. [PERSON] померла 09 січня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-ВЛ №408134 виданого 10 січня1989 року Піщанською сільською радою Красноградського району Харківської області, вона була бабусею позивача [PERSON] Відповідно до розяснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідност. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як передбачено ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Красноградської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], померлої 09 січня 1989 року, спадкова справа не заведена. На момент смерті [PERSON] проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується копією його паспорту де зазначено , що він зареєстрований з 18.06.1987 року по вул.Полтавській,222 в с.Піщанка Красноградського району де проживає по теперішній час. Після смерті 07 жовтня 1981 року [PERSON] його майно успадкували син [PERSON] і дружина [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину від 07 травня 1982 року [PERSON] успадкувала, зокрема, 2/12 частини житлового будинку за адресою: с.Піщанка, вул. Полтавська,222, Красноградського району. Також на підставі свідоцтва про право власності згідно ст.22 КпШС вона була власником 1/4 частини будинку. 18 травня 2012 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №353539 виданого 21 травня 2012 року Піщанською сільською радою. Її спадкоємцем, який прийняв спадщтину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, є [PERSON] Як встановлено з довідки КПТІ "Інвентаризатор" від 22.07.2015 року, право власності на житловий будинок, розташований в с.Піщанка по вулиці Полтавській, 222, не зареєстроване. В технічному паспорті на вказаний будинок не зазначено власника. З дослідженої в суді копіїї погосподарської книги Піщанської сільської ради Красноградського району № 7 на 2011-2015 р.р. встановлено, що за [PERSON] (особовий рахунок №0628-1) було зареєстроване домогосподарство, розташоване в с.Піщанка по вулиці Полтавській, 222, Красноградського району, з земельною ділянкою загальною площею 0.57 га. По день смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала за вищевказаною адесою, разом з сином [PERSON] В зв"язку з неподанням [PERSON] відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, державний нотаріус [PERSON] відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно слід звернути увагу, що позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268- 1270 ЦК. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами. На думку суду, належним підтвердженням права власності [PERSON], яка померла 09 січня 1989 року та [PERSON], що померла 18 травня 2012 року, на будинок по вул. Полтавській, 222 в с.Піщанка Красноградського району та підставами для визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно за позивачем [PERSON] є: копія договору дарування від 24 листопада 1970 року, посвідченого Піщанською сільською радою і зареєстрованого в погосподарській книзі за № 1788, копія погосподарської книги Піщанської сільської ради Красноградського району № 7 на 2011-2015 р.р. про те, що за [PERSON] (особовий рахунок №0628-1) було зареєстроване домогосподарство, розташоване в с.Піщанка по вулиці Полтавській, 222, Красноградського району, з земельною ділянкою загальною площею 0.57 га. Вона була зареєстрована і проживала по день смерті в с.Піщанка Красноградського району, разом з сином - [PERSON] Крім того, враховано довідку КПТІ "Інвентаризатор" де зазначено, що право власності на житловий будинок в с.Піщанка Красноградського району по вулиці Полтавській, б. 222 не зареєстроване. Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок в с.Піщанка по вулиці Полтавській, б. 222, виготовлений за станом на 22.11.2012 року, власник не вказаний. В ч.1,ч.2 ст.60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування підлягають задоволенню. Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: вул.Полтавська, 222, с.Піщанка Красноградського району Харківська область, суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою. Відповідно до ст.186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі - житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні надвірні будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

Outcome: approved