Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.12.2015 р. близько 20:00 год. по автодорозі Львів-Брюховичі у напрямку до м. Львова, при проїзді ділянки дороги в районі 1 км перед інформаційним дорожнім знаком 5.45 «Львів» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів «[PERSON] Тоур», номерний знак [NUMBER], який знаходився у володінні та під керуванням [PERSON] та автомобіля потерпілого. На момент ДТП цивільно-правова відповідальності перед третіми особами при використанні транспортного засобу «[PERSON] Тоур», номерний знак [NUMBER] була застрахована позивачем від 14.02.2015 року, поліс № АІ/4838014. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до довідки ДАЇ про обставини ДТП, протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу від 15.01.2016 року. Стверджують, що Шевченківським районним судом м. Львова відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригода внаслідок порушення Правил дорожнього руху Укпаїни за ст 286 ч. 1 КК України. Таким чином, вважають, що особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки, у даному випадку є відповідач відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України. Зазначають, що відповідачем не було повідомлено їх про настання страхового випадку у строки, передбачені ст. 33 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 21.12.2016 року відповідачу було направлено лист № 39 ПР/ АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. А тому просять стягнути з [PERSON] (суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 22 186 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят шість) грн. 20 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про дату та час проведення такого був повідомлений належним чином, однак подали на адрес суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, просять задоволити, не заперечили проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики не зявився, хоча про дату та час проведення такого був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації проживання, однак подав на адрес суду клопотання, в якому просить справу розглядати у його відсутності, крім того ним подано заперечення на позовну заяву, з яких вбачається, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами та судом. Стверджує, що він, як особа, винна в ДТП, на нереабілітуючих підставах звільнений від кримінальної відповідальності. Страхове відшкодування виплачено позивачем на підставі судового рішення про визнання його вини у вчиненні ДТП. Зазначає, що ДТП трапилась 26.12.2015 року близько 20:00 год. Заява про виплату страхового відшкодування № 96696 прийнята філією ПрАТ «СК «Провідна» у м. Львів 30.12.2015 року від потерпілого. З урахуванням вихідних днів 26 та 27 грудня 2015 року заява подана на третій робочий день після настання ДТП, як і передбачено підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV. Вказану заяву долучено до позовної заяви. Після прибуття слідчо-оперативної групи на місце події було складено протокол огляду місця події та здійснено огляд і затримання обох автомобілів на місці. Після цього автомобіль потерпілого Skoda Favorit, реєстраційний номер [NUMBER] було доставлено на арешт майданчик, де він безперервно знаходився аж до моменту огляду автомобіля спеціалістами страховика, а, отже, був виключений до нього доступ сторонніх осіб та можливість спотворення пошкодження і слідової інформації. Станом на 15 січня 2016 року, тобто на момент огляду автомобіля Skoda Favorit, реєстраційний номер [NUMBER] експертом [PERSON], транспортний засіб знаходився на території арештмайданчика, про що зазначено у Висновку № 85/04-16 експертного автотоварознавчого дослідження по листу ПрАТ «СК «Провідна» від 17.04.2016 року. Таким чином, зазначає, що якось змінити пошкодження автомобіля, з метою збільшення страхового відшкодування було не можливо, оскільки автомобіль знаходився під наглядом і ще при первинному огляді на місці події були зафіксовані його пошкодження, що згодом підтверджені експертним висновком. Відповідач вважає, що оскільки обовязок повідомлення страховика про настання ДТП зумовлений наданням останньому можливості перевірити обставини ДТП та запобігти необгрунтованим виплатам, то у вказаному випадку сам по собі факт неповідомлення ним страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Провідна» повністю. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З копії ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 22.06.2016 року вбачається, що [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у звязку із примиренням винного з потерпілим [PERSON], а кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015140000000736 від 27.12.2015 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України-закрито. Крім того стягнуто з [PERSON] в користь держави витрати на проведення автотехнічних експертиз, транспортно-трасологічної експертизи. Позивач та відповідач стверджують, що 26.12.2015 р. близько 20:00 год. по автодорозі Львів-Брюховичі у напрямку до м. Львова, при проїзді ділянки дороги в районі 1 км перед інформаційним дорожнім знаком 5.45 «Львів» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів «[PERSON] Тоур», номерний знак [NUMBER], який знаходився у володінні та під керуванням [PERSON] та автомобіля потерпілого. Тобто факт ДТП підтверджується обома сторонами. Такий факт відображений і в ухвалі Шевченківського районного суду міста Львова від 22.06.2016 року. У звязку із наведеним суд приходить до висновку, що обставини ДТП не підлягають доказуванню. На момент ДТП цивільно-правова відповідальності перед третіми особами при використанні транспортного засобу «[PERSON] Тоур», номерний знак [NUMBER] була застрахована позивачем 14.02.2015 року, що підтверджується полісом № АІ/4838014. 21.12.2016 року відповідачу було направлено лист № 39 ПР/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Із заяви № 96696 вбачається, що потерпілий [PERSON] звертався до позивача про виплату страхового відшкодування 30.12.2015 року. Із страхового акту № [NUMBER] вбачається, що розмір страхового відшкодування становить 22186 грн. 20 коп. ПрАТ СК "Провідна" перерахувала 121372, 21 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0040317 від 19.09.2016 року, зокрема в дану суму включено 22186, 20 грн. для [PERSON], що стверджується відомостями № ВПТ-004399 від 18.09.2016 року для виплати страхових відшкодувань отримувачам за період з 01.12.2013 року до 18.09.2016 року. Згідно вимог ст. 993 ЦПК України та вимог ст. 27 Закону України Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди всупереч вимогам Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» не звертався. Даний факт відповідачем не заперечується. Однак відповідач вважає, що так як ДТП трапилась 26.12.2015 року близько 20:00 год., а заява про виплату страхового відшкодування № 96696 прийнята філією ПрАТ «СК «Провідна» у м. Львів 30.12.2015 року від потерпілого, з врахуванням вихідних днів 26 та 27 грудня 2015 року заява подана на третій робочий день після настання ДТП, як і передбачено підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV. Вказану заяву долучено до позовної заяви. Крім того зазначає, що оскільки обовязок повідомлення страховика про настання ДТП зумовлений наданням останньому можливості перевірити обставини ДТП та запобігти необгрунтованим виплатам, то у вказаному випадку сам по собі факт неповідомлення ним страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. У звязку із такими твердженнями відповідача, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з підпунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Тобто такий обовязок покладений на водія транспортного засобу, причетного до ДТП, яким є [PERSON]. Подання заяви потерпілим [PERSON] не звільняло [PERSON] від обовязку передбаченого підпунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того слід зауважити, що у Законі України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме в статті 38 передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпукті 33.1.4 статті 33 Закону. Отже, в самому законі передбачено звернення з регресним позовом у разі неповідомлення свого страховика в строки, передбачені законодавством. Посилання відповідача на те, що саме по собі неповідомлення не може бути покладено в основу рішення суперечить вищезазначеним нормам Закону, в яких передбачено право звернення у разі порушення строків повідомлення. Право позивача на предявлення до відповідача регресного позову грунтується на нормах чинного законодавства. А тому суд вважає, що позивачем позовні вимоги обгрунтовані. Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому з відповідача в користь позивача слід стягнути 1600, 00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову, що стверджується платіжним дорученням № 0001261 від 11.01.2017 року. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"є підставними, обгрунтованими і у суду є всі підстави для їх задоволення.

Outcome: approved