Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач 25 червня 2016 року звернувся до Балтського районного суду Одеської області з вказаним позовом, у якому зазначав, що між позивачем АТ «УКРСИББАНК» (раніше - Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 113114593000 від 21 березня 2008 року з наступними змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 30 березня 2009 року, за яким відповідач [PERSON] отримав кредит (грошові кошти) у сумі 27000 доларів США шляхом видачі коштів через касу банку та зобов`язався повернути кредит не пізніш 21 березня 2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 11.9% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - у подвійному розмірі, а також сплачувати пеню у випадку порушення будь-яких грошових зобов`язань у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквівалента суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] за договором поруки №189782 від 21 березня 2008 року. Відповідач [PERSON] всупереч умовам кредитного договору не здійснював платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості протягом тривалого часу, чим суттєво порушив договірні зобов`язання, тому позивач 27 серпня 2015 року направив відповідачам вимоги про необхідність усунення порушень договору. Відповідачі порушень договору не усунули, станом на 25 січня 2016 року заборгованість за кредитним договором № 113114593000 від 21 березня 2008 року становить: за кредитом - 20044,34 дол. США, що на день подання позову становило 496942,56 грн.; за відсотками - 2487,32 дол. США, що становить 61666.05 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 11224,65 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 11873,48 грн., тому позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 113114593000 від 21 березня 2008 року, у тому числі по кредиту та процентах - 22531,66 дол. США, пеню - 23098,13 грн., а також понесені судові витрати у рівних частках з кожного по 4546,19 грн.. 29 лютого 2016 року судом відкрито провадження у справі за правилами ЦПК (2004 року). Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 30.03.2016 року на підставі ч.1 ст.109 ЦПК України (2004 року) справу направлено на розгляд до Березанського районного суду Миколаївської області. 21.06.2016 року справа надійшла до Березанського районного суду Миколаївської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого у справі суддю Тавлуя В.В.. Ухвалою судді від 22.06.2016 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. 12.07.2016 року до суду надійшло заперечення відповідача [PERSON] проти позову, за якими він вважає позовні вимоги безпідставними та недоведеними, так як відповідно до вимог п.12.2 кредитного договору повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту відповідач не отримував; позивачем не додано до позовної заяви Додаток №1 до кредитного договору ані в первинній редакції, ані в новій редакції за додатковою угодою №1, що позбавляє можливості надати оцінку виконання ним вимог ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та п.1.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Розмір відсотків, які сплачені позивачу за користування кредитом, перевищують розмір платежів в погашення самого кредиту (а.с.118-124 т.1). 22 лютого 2017 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] та у справі призначено судово-економічну експертизу Ухвалою суду від 20 березня 2017 року у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Тавлуя В.В. справа прийнята до свого провадження суддею Гапоненко Н. О.. 21 червня 2017 року ухвалою суду провадження по справі поновлено у зв"язку з надходження до суду повідомлення експерта про невиконання ухвали суду від 22.02.2017 року у зв`язку з неоплатою рахунку за проведення експертизи. 07 травня 2018 року постановлено продовжити розгляд справи у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. 16 липня 2018 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява (а.с.228-236 т.2) та відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у позові з підстав, зазначених у запереченні проти позову (а.221-226 т.2). Ухвалою суду від 16 липня 2018 року зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк", третя особа [PERSON] , про визнання кредитного договору недійним внаслідок порушення прав споживача повернута заявнику (а.с.240 т.2). 21 серпня 2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. У наданій суду відповіді від 02 жовтня 2018 року на відзив відповідача представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилався на те, що пунктом 10.13 кредитного договору констатовано, що перед підписанням даного договору позивальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Закону України "Про захист прав споживачів", підписанням договору позичальник засвідчив, що ознайомлений з умовами кредитування, а також письмовим повідомленням останнього про умови кредиту. У графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту зазначено сума платежів за розрахунковий період, погашення основної суми кредиту та проценти за користування кредитом. Крім того, само по собі зростання чи коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання недійсним кредитного договору. Крім того, відповідачами не надано жодних обґрунтувань чи доказів у вигляді контрозрахунку заборгованості чи доказів спростування пред`явлених вимог. Також не зазначено жодної обставини, яка б вказувала на те, що заборгованості по спірному договору не існує (а.с.18-26 т.3). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явились та не повідомили причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать оголошення на сайті суду про виклик відповідачів [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до вимог ст.ст.76,81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін, які зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов`язального права. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами першою та третьою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК). Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК). Загальні підстави недійсності правочину встановлені частиною 1 статті 215 ЦК, а саме недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою статті 203 цього Кодексу. Правилами частин 1-3 статті 203 ЦК визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Закон України "Про захист прав споживачів" (далі - Закон) застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні відносини. За змістом статей 11, 18 Закону, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Частиною другою статті 19 Закону визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем [PERSON] та позивачем відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України на підставі заяви-анкети [PERSON] на отримання кредиту від 04 березня 2008 року (а.с.48-51 т.2) 21 березня 2008 року укладено договір про надання споживчого кредиту №11314593000 в іноземній валюті в сумі 27000,00 доларів США, що на день складення договору еквівалентно 136350,00 грн., зі сплатою процентів за користування коштами шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених договором строком до 21 березня 2023 року. Сукупна вартість кредиту визначається "Графіком платежів, визначенням сукупної вартості кредиту", розрахованому на дату підписання договору (а.с.11-17 т.2, а.с.50-56 т.3). Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 325,00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів, розмір яких може змінитися у випадку зміни процентної ставки згідно з п.п.1.3.1, 10.2 договору. Згідно з п.п.1.3.1, за користування кредитом протягом перших 30 календарних днів процента ставка встановлена у розмірі 11,90% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки переглядає перегляду відповідно до умов договору. За порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань банк має право вимагати додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквівалента суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти (а.с.12-16 т.1, а.с.2-10 т.2). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч.1,3 ст. 533 ЦК України). 30 березня 2009 року сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту (а.с.17 т.1, а.с.52 т.2), згідно з якою позичальник зобов`язаний повертати в день сплати ануїтетних платежів у період з 21 квітня по 21 вересня у розмірі 260,55 доларів США 55 центів; у період з 21 жовтня до кінця терміну дії договору у розмірі 330,00 доларів США. В угоді зазначено про необхідність викладення Додатку №1 до договору "Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту" в новій редакції згідно з додатком №1 до цієї угоди. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] 21 березня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №189782, згідно з яким поручитель зобов`язується відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту в повному обсязі як існуючих на момент підписання договору поруки, так і тих, які можуть виникнути в подальшому (а.с.18 т.1, а.с.41-42 т.2). В силу приписів ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Із матеріалів справи вбачається, що 27 серпня 2015 року позивачем на ім"я відповідачів направлені вимоги про погашення кредитної заборгованості (а.с.19,20 т.1, а.с.27-36 т.3), однак відповідачі цю заборгованість не сплатили. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що він не отримував вимогу про погашення кредитної заборгованості судом не приймаються до уваги, оскільки спростовані наданими позивачем доказами, а саме копіями поштових повідомлень з відмітками установи поштового зв"язку (а.с.29-31, 34-37). Правилами ст. 611 ЦПК України встановлені правові наслідки порушення зобов`язання, які встановлені договором або законом, у тому числі до таких наслідків віднесено сплату неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Відповідно до п.8.1 договору кредиту за порушення позичальником термінів погашення будь-яких зобов`язань, передбачених договором, зокрема, термінів погашення кредиту та/або термінів сплати процентів, банк має право вимагати від поичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквівалент) розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті (а.с.14). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом станом на 25 січня 2016 року (а.с.22), заборгованість [PERSON] за кредитом становить 20044,34 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом становить 2487,32 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 11224,65 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 11873,48 грн., залишок заборгованості у валюті кредиту - 22531,66 доларів США, у тому числі: за кредитом - 20044,34 доларів США, за відсотками - 2487,32 грн., що в еквіваленті складає 558608,61 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 23098,13 грн. (а.с.22-35 т.1). Те, що банк виконав свої зобов`язання про надання кредиту в сумі 27000,00 доларів США, підтверджено заявою на видачу готівки №43 від 21 березня 2008 року, заявою на переказ готівки №42 від 21 березня 2008 року (а.с.36 т.1, а.с.45 т.2) та меморіальними валютними ордерами від 21 березня 2008 року, кредит було надано шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача (а.с.43,44 т.2). 21 березня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки до договору про надання споживчого кредиту №11314593000 від 21 березня 2008 року, згідно якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер 4820983501:02:005:0002 та розташований на ній житловий будинок, що розташовані за адресою [ADDRESS] та належить на праві власності відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу 21 березня 2008 року по реєстру №609. Вартість предмета іпотеки на день укладення договору становить 177323,00 грн. (а.с.35-38 т.2). 25 червня 2008 року укладено договір про внесення змін до вказаного іпотечного договору, згідно якого відповідач передає в іпотеку земельну ділянку площею 0,25 га, яка належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 926550 , виданого відділом земельних ресурсів у Березанському районі Миколаївської області 21 травня 2008 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010800700218 (а.с.39-40 т.2). Відповідач скористався кредитним коштами, до банку з приводу роз`яснення положень кредитного договору чи за отриманням додаткової інформації щодо окремих положень цього договору не звертався. Доказів істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін у кредитному договорі та ознак обману в діях банку відповідачі суду не надали. За таких обставин суд робить висновок, що відповідач [PERSON] добре розумів умови кредитного договору і зокрема, умови відповідальності за порушення ним зобов`язань, та не спростовав презумпцію правомірності цього правочину, тобто того, що при укладенні кредитного договору він діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, і дійшов добровільної згоди на запропоновані банком умови кредитного договору. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом також встановлено, що кредитний договір був підписаний сторонами договору, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; банк повідомив позичальнику усю необхідні інформацію щодо укладеного договору, зокрема, щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, порядок сплати кредиту в іноземній валюті. Факт надання такої інформації підтверджується підписом позичальника в договорі, крім цього, судом встановлено, що з моменту отримання кредитних коштів відповідач [PERSON] частково виконував умови кредитного договору, користувався кредитними коштами, здійснював платежі за кредитом та нарахованими відсотками. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідачів у солідарному порядку кредитної заборгованості у розмірах, вказаних позивачем у позові, та підтверджується наявними у справі розрахунками. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved