Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до суду, якого підтримав у судовому засіданні та пояснив, що рішенням [PERSON] міської ради № 50 від 16 лютого 1994 року йому передано у приватну власність земельну ділянку для індивідуального будівництва по вул. Сотні Скуби, 2 в місті Коломия, площею 0,060 га. На підставі даного рішення йому, позивачу видано 04 квітня 1994 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-003874. Рішенням [PERSON] міської ради № 387 від 26 грудня 1995 року внесено зміни в Державний акт в розміри земельної ділянки у зв язку з чим він став власником земельної ділянки загальною площею 0,075 га. Вказує, що з його земельною ділянкою межує земельна ділянка по вул. Василя Дядинюка, 7, яка належить до фонду земель [PERSON] міської ради. В даний час йому, позивачу стало відомо, що земельну ділянку по вул. В.Дядинюка, 7 передано відповідачці [PERSON] у приватну власність. Звернувшись до відповідача [PERSON] міської ради його ознайомили із рішенням [PERSON] міської ради № 230-5/2016 від 18 лютого 2016 року. Даним рішенням затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку загальною площею 181,0 кв.м. по вул. Дядинюка, 7 для індивідуального садівництва, та зобовязано Управління Держгеокадастру у Коломийському районі внести зміни в земельно-кадастрову документацію та провести державну реєстрацію прав на земельну ділянку. Вважає дане рішення незаконним та таким, що порушує його права, як власника суміжної земельної ділянки, а проект землеустрою суперечить вимогам ст. ст. 50, 55 Закону України «Про землеустрій», ст. 198 ЗК України. Зазначив, що при виготовленні відповідачем [PERSON] технічної документації, в порушення вимог ст. 198 ч. 2 «б» ЗК України, з ним, позивачем, як суміжником, не було погоджено межі земельної ділянки і він не підписував акт погодження меж, як і не був присутній при встановленні меж спірної земельної ділянки. Не заперечує він, позивач, що не звертався до відповідача [PERSON] міської ради по питанню передачі йому у власність чи користування спірної земельної ділянки. Просить суд визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] міської ради № 230-5/2016 від 18 лютого 2016 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER] : 23 : 006 : 0192), загальною площею 181,0 кв.м. по вул. Василя Дядинюка, 7 для індивідуального садівництва та проведення державної реєстрації права власності даної земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] міської ради не визнала позов та пояснила, що відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України „ Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку і можуть бути скасовані, якщо були прийняті з порушенням норм законодавства України. Спірне рішення [PERSON] міської ради прийняте в межах повноважень, наданих [PERSON] міській раді, відповідно до ст.ст. 117,121,125,186,186-1 Земельного Кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні та повністю відповідає вимогам Закону України "Про землеустрій". Зокрема відповідно до ст. 26 Закону України „ Про місцеве самоврядування в Україні розпорядження землями комунальної власності відноситься до компетенції міських рад, тобто органів місцевого самоврядування в тому числі і щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, а відповідно до ст. 10 цього Закону відповідач [PERSON] міська рада являється органом місцевого самоврядування. Також, відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України виключно міські ради можуть розпоряджатися землями, що відносяться до комунальної власності міста Коломиї. Відповідач по справі [PERSON] звернулась до [PERSON] міської ради із заявою у порядку ст. 81 Земельного Кодексу України, в якій зазначила, що бажає приватизувати земельну ділянку для індивідуального садівництва, котра належить міській раді. [PERSON] міська рада розглянула вищезгадану заяву та надала дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки. Після чого відповідач [PERSON] звернулася до ліцензованої проектної організації з якою уклала договір на виготовлення проекту, після чого відповідач [PERSON] міська рада на підставі матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок прийняла рішення, яке являється предметом даного спору. Вказує, що проект відведення земельної ділянки долучений міською радою до справи, і є таким, що відповідає вимогам Закону України "Про землеустрій" і містить всі необхідні документи, які визначені Земельним Кодексом України та вищезгаданим Законом. Крім того представник пояснила, що з позивачем не узгоджені межі земельної ділянки так як [PERSON] міською радою прийнято рішення № 2076-50/2015 від 24.02.2015р. "Про затвердження протоколу засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування від 18.11.2014р. № 7", в котрому вирішено також і погодження відповідачу [PERSON] межу земельної ділянки по вул.Василя Дядинюка,7 від "Б" до "В" із суміжним землекористувачем позивачем [PERSON] відповідно до представленого кадастрового плану земельної ділянки. Відповідно до ст.158-159 Земельного Кодексу міська рада вирішила затвердити протокол засідання комісії по розгляду земельних спорів та погодити відповідачу [PERSON] межу земельної ділянки із суміжним землекористувачем [PERSON] 3. М. відповідно до представленого кадастрового плану земельної ділянки. Такими повноваженнями органи місцевого самоврядування наділені Земельним кодексом України. Створена комісія по розгляду земельних спорів (у випадку коли є спори між суміжними землекористувачами). У проекті землевідведення є позитивні висновки відповідно до ст. 186-1 Земельного Кодексу, - відділу архітектури і містобудування міської ради, управління Держгеокадастру. Відповідно до ст. 3 ЦПК України для звернення до суду мають бути порушені права особи. Позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки для індивідуального будівництва по вул.Сотні Скуби,2 в м.Коломия, котра межує із земельною ділянкою відповідача [PERSON] для ведення садівництва, що підтвердив Державним актом на право приватної власності на землю . Однак, як видно межі земельної ділянки позивача не змінилися і накладки на неї не виникло, чого не заперечив і позивач. До міської ради із заявою про надання йому спірної земельної ділянки для ведення садівництва по вул.Василя Дядинюка, позивач не звертався. На даний час земельна ділянка передана для відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] подала до суду письмове заперечення, котрого підтримала та пояснила, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними оскільки із земельною ділянкою [PERSON] межувала земельна ділянка по вул. Василя Дядинюка, 7, яка належала до фонду земель міської ради, яку було передано їй, [PERSON] в приватну власність на підставі оскаржуваного рішення [PERSON] міської ради. Даним рішенням затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність їй земельну ділянку, загальною площею 181,0 кв.м. по вул. Дядинюка, 7 для індивідуального садівництва, та зобовязано Управління Держгеокадастру у Коломийському районі внести зміни в земельно-кадастрову документацію та провести державну реєстрацію прав на земельну ділянку. Із суміжним власником земельної ділянки позивачем [PERSON] межі погоджено згідно протоколу засідання комісії по розгляду земельних спорів від 18.11.2014 року за № 7 та затверджено рішенням пятдесятої сесії шостого демократичного скликання [PERSON] міської ради від 24.05.2015 року за № 2076-50/2015. Вважає, що жодних порушень зі сторони [PERSON] міської ради не було. Зазначає, що позивач у своїх вимогах не вказує в чому полягає порушення його прав та як він не звертався із заявою на отримання спірної земельної ділянкичи її частини. Просить відмовити [PERSON]С у задоволенні його позовних вимог. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру в Коломийському районі в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав . Згідно ст. 21 ЦК України, ст. 59 Закону України „ Про місцеве самоврядування суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3\~ст. 158 Земельного Кодексу України\~\~визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Судом встановлено, що рішенням [PERSON] міської ради № 50 від 16 лютого 1994 року позивачу [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для індивідуального будівництва по вул. Сотні Скуби, 2 в місті Коломия, площею 0,060 га. та на підставі вищезгаданого рішення позивачу видано 04 квітня 1994 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-003874(а.с.6). Рішенням міської ради № 387 від 26.12.1995 року внесено зміни в Державний акт щодо розміру земельної ділянки в результаті чого позивач став власником земельної ділянки по вул.Сотні Скуби,2 в м.Коломия, загальною площею 0,075га (а.с.6). 03.12.2015 року відповідач [PERSON] звернулась до міського голови м.Коломия із заявою відповідно до вимог ст.81 ЗК УКраїни про передачу їй безоплатно у власність земельну ділянку площею 181 кв.м. по вул.Дядинюка,7 в м.Коломия Івано-Франківської області (а.с.24). У жовтні 2014 року відповідач [PERSON] звернулась із заявою до голови міста про погодження меж земельної ділянки в м. Коломия по вул. Дядинюка, 7 із суміжним землекористувачем [PERSON], мотивуючи тим, що [PERSON] відсутній за місцем розташування земельної ділянки та місце проживання його їй не відоме (а.с.105). В протоколі засідання комісії № 7 від 18.11.2014 року зазначено, що розглянуто заяву [PERSON] та рекомендовано погодити межу(а.с.104). Рішенням [PERSON] міської ради від 24.02.2015 року № 2076-50/2015 «Про затвердження протоколу засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування від 18.11.2014 року № 7» затверджено протокол засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування від 18.11.2014р. № 7: погоджено [PERSON] межу земельної ділянки по вулиці Василя Дядинюка, 7 від Б до В із суміжним землекористувачем [PERSON] 3. М. відповідно до представленого кадастрового плану земельної ділянки.(а.с.102) Відповідно рішенням [PERSON] міської ради № 230-5/2016 від 18 лютого 2016 року «Про надання земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER] : 23 : 006 : 0192), загальною площею 181,0 кв.м. по вул. Василя Дядинюка, 7 для індивідуального садівництва за рахунок земель міської ради .(а.с.5) Відповідно до п. «г»\~ ст. 96 ЗК України\~землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ст. 118 ч. 8 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку встановленому статтею 186-1 ЗК України. Стаття 186-1 ЗК України передбачає, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Згідно ч. 2\~ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частина 3 вказаної статті встановлює, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3\~ст. 103 ЗК України\~власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Згідно з\~ст. 106 ЗК України\~власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до абз. 6 п.2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 року №376 одним із складових технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки. Згідно із п.Б ч.2\~ст.198 Земельного кодексу України\~кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. При цьому\~ст. 198 ЗК України\~лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відсутності згоди суміжного землекористувача на підписання відповідного документа\~слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж земельної ділянки здійснюється суміжними землекористувачами добровільно, а у випадку безпідставної відмови в погодженні цих меж та за наявності чітко встановленої та зафіксованої межі між земельними ділянками, такий спір може вирішити місцева рада, на території якої перебуває земельна ділянка, шляхом затвердження складеного землевпорядною організацією акту погодження меж земельної ділянки без погодження суміжного землекористувача (землекористувачів). Відповідач [PERSON] по незалежних від неї причин не узгодила із [PERSON] як суміжним землевласником межі земельної ділянки, однак рішенням [PERSON] міської ради від 24.02.2015 року № 2076-50/2015 затверджено протокол засідання комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування від 18.11.2014р. № 7 та погоджено [PERSON] межу земельної ділянки по вулиці Василя Дядинюка, 7 від Б до В із суміжним землекористувачем [PERSON] 3. М. відповідно до представленого кадастрового плану земельної ділянки. Крім того, як видно з листа начальника відділу земельних відносин № 35/10-21 від 15.11.2016 року позивач [PERSON] до [PERSON] міської ради із клопотанням щодо виділення земельної ділянки яка межує із землекористувачем по вул. Дядинюка, 7 набуття її у власність чи користування не звертався про що і особисто позивач не заперечив у судовому засіданні.(а.с.92) На думку суду, погодження меж земельних ділянок здійснюється з метою вірного та фактичного визначення меж земельних ділянок, а не встановлення обмежень у можливості її використання. Позивач посилається на порушене його право як суміжного власника земельної ділянки, а саме встановлення меж без його участі. Як встановив суд із наданих особами, які беруть участь у справі, письмових доказів, між сторонами не існує спору з приводу протяжності суміжної межі, фактичного користування та конфігурації земельної ділянки за адресою\~:м. Коломия вул. Василя Дядинюка, 7. Вказану обставину визнали сторони в судовому засіданні, а тому згідно вимог ст. 61 ЦПК України дана обставина не потребує доказування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов»язкових технічних помилок, а тому підстав для визнання незаконним та скасування рішення [PERSON] міської ради № 230-5/2016 від 18 лютого 2016 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] : 23 : 006 : 0192, загальною площею 181,0 кв.м. по вул. Василя Дядинюка, 7 в м.Коломия для індивідуального садівництва та проведення державної реєстрації права власності даної земельної ділянки, не має. На підставі наведеного, ст.ст.118,121,125,186-1,198 ЗК України,

Outcome: dismissed