Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] Шлюб зареєстрований у виконкомі Гніванської міської ради Тиврівського району, Вінницької області, актовий запис №94. В даному шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. Стосунки між нею та відповідачем не складаються. В провадженні Тиврівського суду є цивільна справа за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідач про сім'ю не турбується, коштів на утримання сина не надає. Свій заробіток він витрачає на себе. Вона самостійно утримує сина і забезпечує його потреби. Проживає в орендованому житлі, свого житла у неї немає. Вона працює в ФОП «[PERSON]», відповідач також працює на даному підприємстві. Він має стабільний доход та має можливість надавати кошти на утримання сина. Стан здоров'я у відповідача задовільний, він працездатний, інших утриманців у нього немає. Іншого позову до тієї самої особи, з тих самих підстав та з тим самим предметом позову, та до іншого суду вона не подавала. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1\\3 частки з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше встановленого ч.2 ст 185 СК України мінімального розміру аліментів, який становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного із дітей на утримання сина - [PERSON], [INFO] до його повноліття, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць прошу допустити до негайного виконання. Ухвалою судді від 27.07.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання. Запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Учасникам справи роз'яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторонам роз'яснено також, що за клопотанням однієї зі сторін розгляд справи може проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яке може бути подане відповідачем в строк для подання відзиву, а позивачем - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. Справу призначено до розгляду по суті на 03.09.2018 року. Згідно зворотних поштових повідомлень про вручення поштових відправлень ухвалу судді від 27.07.2018 року сторони отримали 15.08.2018 року. Відзиву на позов відповідачем не подано. Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило. За вказаних обставин, суд, за правилами ст.279 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Пояснила, що вона і відповідач працюють у ФОП "[PERSON]" в м. Гнівань, її середня заробітна плата - 2500 гривень, розмір зарплати відповідача їй невідомий. Вона інших утриманців немає, у них з відповідачем різні бюджети, вона утримує дитину. Відповідач добровільно кошти не надає. Власної нерухомості, транспортних засобів у них немає, всі здорові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Суд, вислухавши позивача, що беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних відстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб. 19 квітня 2010 року у них народився син - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.3). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 03.09.2018 року. Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків. Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 1944 гривні в місяць, з 1 грудня - 2027 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] працює в ФОП "[PERSON]", її середньомісячна заробітна плата складає (з її слів) 2500 грн. Відповідач [PERSON] працездатний, молодого віку, працює в ФОП "[PERSON]". Доказів про наявність інших утриманців суду не надано, а тому в змозі приймати участь в утриманні сина. За наведених обставин, визначення розміру аліментів у частці в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу є обґрунтованим. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved