Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 20 липня 2017 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали Поліс № АК/6799870 обовязкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „ГАЗ 3302, реєстраційний номер СВ 50125 АР. 26 лютого 2018 року в місті Чернігові на проспекті Перемоги відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Hyundai SONATA», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]; та забезпечений транспортний засіб «ГАЗ 3302», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. В результаті даної дорожньо -транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Hyundai SONATA», реєстраційний номер [NUMBER]. Як зясувалось, даний транспортний засіб був застрахований відповідно до договору страхування серії АМ 122726, укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 20 грудня 2017 року. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai SONATA», реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до ремонтної калькуляції 193338 від 26 лютого 2018 року становить 6415,44 грн. Відповідно до платіжного доручення № 12740 від 27 лютого 2018 року ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило страхове відшкодування в розмірі 6 415,44 гривень. 10 липня 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до АТ «ПРОСТО - страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 6 415,44 гривень. Зазначена вище подія була визнана страховим випадком, про що 09 вересня співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт № 130144. Відповідно до платіжного доручення № 14471 від 14 серпня 2018 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 5 905,44 гривень. Таким чином,\~Фактичні витрати\~страхової компанії,\~повязані з\~цим страховим\~випадком складають 5 905,44 гривень. Згідно із ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема під пункту 38.1.1 пункту 38.1 : «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: Згідно із ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпункту 38.1: Страховик після\~виплати \~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до\~страхувальника або\~водія забезпеченого\~транспортного засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду,\~ якщо\~він не\~повідомив страховикау строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 ст. 33. Згідно з підпунктом 33.1.4. водій «невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально». З повідомленням\~про настання дорожньо-транспортної\~пригоди [PERSON]\~всупереч вимогам\~Закону України\~«Про обовязкове\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до АТ «ПРОСТО-страхування» не звертався. Оскільки Позивач\~не є\~фахівцем у\~галузі права,\~то для\~захисту своїх\~прав змушений\~звернутися за\~правовою допомогою\~до особи,\~яка надає\~послуги в\~галузі права\~ -\~Адвокатського бюро\~«[PERSON] та\~партнери».\~16\~квітня 2018\~року з\~ Адвокатським\~бюро «[PERSON]\~та партнери»\~було укладено\~Договір про\~надання правової\~допомоги по\~відшкодуванню шкоди\~по страховому\~випадку,\~який стався\~з забезпеченим\~транспортним засобом\~«ГАЗ 3302»,\~реєстраційний номер\~[NUMBER]. Приватне акціонерне\~товариство «ПРОСТО-страхування»\~понесловитрати в розмірі 3 000,00 гривень, які повязані із наданням правничої допомоги. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 5905,44 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн., та 3000 грн. судових витрат, повязаних з оплатою професійної правничої допомоги. В судове засідання представник позивача, адвокат [PERSON], не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у справі наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності від 05.02.2019. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов не визнав в повному обсязі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено: Згідно з полісом № АК/6799870 обовязкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів 18.07.2017 була застрахована відповідальність власника транспортного засобу „ГАЗ 3302, реєстраційний номер СВ 50125 АР, страхувальник [PERSON], ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становив 100\~000 грн. , франшиза 510 грн (а.с. 5) Згідно з постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.03.2018, 26 лютого 2018 року, о 16.50 год, в місті Чернігові на проспекті Перемоги, 54, водій [PERSON] керував транспортним засобом «ГАЗ 3302», реєстраційний номер [NUMBER], та, змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не дотримав безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai SONATA», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с. 28). Автомобіль «Hyundai SONATA», реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований відповідно до договору страхування серії АМ 122726, укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 20 грудня 2017 року (а.с.10-23). Згідно з ремонтною калькуляцією № 193338 від 26 лютого 2018 року вартість ремонту транспортного засобу «Hyundai SONATA», реєстраційний номер [NUMBER], становить 6415,44 грн. (а.с. 38-41) Відповідно до платіжного доручення № 12740 від 27 лютого 2018 року ПрАТ страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило страхове відшкодування в розмірі 6 415,44 гривень (а.с. 44). 10 липня 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до АТ «ПРОСТО - страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 6 415,44 гривень (а.с.9). 09 вересня співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт № 130144 (а.с. 6). Відповідно до платіжного доручення № 14471 від 14 серпня 2018 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 5 905,44 гривень (а.с. 7) Та обставина, що водій забезпеченого транспортного засобу «ГАЗ 3302», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] не виконав обовязок письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, відповідачем не спростована. Таким чином, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією -позивачем, яка виплатила страхове відшкодування третій особі у розмірі 5 905,44 гривень. Розмір завданих позивачу збитків не перевищує страхового ліміту За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1., п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"). [PERSON] Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-ц зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обовязок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обовязку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, що узгоджується зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року 208/7291/13-ц, «відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше від трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте якщо: факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинне ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобовязаннях. Це узгоджується з висновками, викладеними у постановах ВСУ від 16.09.2015 у справі №6-284цс15 та від 22.03.2017 у справі №6-2011цс16. Отже, якщо: факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила з потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його то висновки судів про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для предявлення регресного позову, не ґрунтуються на правильному застосуванні пп.33.1.4 п.33.1 ст.33, пп.«ґ» 38.1.1 п.38.1 ст.38 закону №1961-IV. Крім того, судами не було встановлено та ПАТ «СК «Країна» не доведено, що відсутність письмового повідомлення про ДТП призвела до необґрунтованих виплат». Обставини даної справи також дають підстави для висновку про те, що позивач виплатив страхове відшкодування у межах встановленого ліміту, факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не вплинув на розмір відшкодування та його підстави, та не завадив позивачу встановити обставини страхового випадку. Зважаючи на наведені обставини, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, суд дійшов виноску, що у задоволенні позову Приватному акціонерному товариству «ПРОСТО-страхування» належить відмовити.

Outcome: dismissed