Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які належали її батькам, [PERSON] та [PERSON] та відносився до суспільної групи господарства колгоспного типу. Батько - [PERSON] - помер в 1988 році, а мати - [PERSON] - померла [INFO]. За час свого життя мати, [PERSON], склала заповіт на все своє майно, що буде їй належати на день смерті в рівних долях, на позивачку та її брата - [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок та права на земельну частку (пай). Позивачка з братом отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку. Позивачка фактично прийняла у спадок і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, бо проживає в ньому, провела його ремонт, користується присадибною ділянкою. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, господарські будівлі та споруди позивачка з братом не отримали, оскільки їхня матір не оформила права власності на це майно. Позивачка вказує, що її брат, [PERSON], відмовився від оформлення спадщини на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, про що він 15 грудня 2014 року склав відповідну заяву, посвідчену нотаріально. Тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди загальною вартістю 86929 грн., які знаходяться в [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у ньому, просила задовольнити позовні вимоги повністю. Представник позивача в судове засідання 24.02.2015 року не прибув, причин неявки не повідомив, однак позивач не заперечив щодо розгляду справи за відсутності його представника. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заву, в якій вказав, що заперечень проти позову немає. Просив дану справу розглядати без присутності представника сільської ради. Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника нотаріальної контори, вказує, що заперечень проти позовних вимог немає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заву, в якій повідомив, що не буде присутнім у судовому засіданні та вказав, що свою заяву про відмову від спадщини він суду вже надав, звертатися з позовом про продовження строку про прийняття спадщини не буде. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] була матір'ю [PERSON]. З свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] вбачається, що позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на "[PERSON]". З копії заповіту від 19.09.1997 року вбачається, що померла [PERSON] все своє майно, належне їй на день смерті, заповіла в рівних долях [PERSON] та [PERSON] З свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. З копії нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 15.12.2014 року вбачається, що йому відомо про спадщину та про те, що він є спадкоємцем першої черги, однак строк для прийняття спадщини він пропустив і не бажає ставити питання про його продовження. Правові наслідки цієї заяви йому відомі та зрозумілі. З довідки № 596 від 23.12.2014 року, виданої Великодорошівською сільською радою, вбачається, що в період з 1986 по 1990 роки головою колгоспного двору в [ADDRESS] був [PERSON], який помер [INFO]. З виписки з погосподарської книги № 572 від 09.12.2014 року вбачається, що станом на 30.06.1990 р. головою колгоспного двору в [ADDRESS] була [PERSON]. З виписки з погосподарської книги № 571 від 09.12.2014 року вбачається, що станом на 15.05.1999 р. головою колгоспного двору в [ADDRESS] був [PERSON]. З листа № 64 Великодорошівської сільської ради від 23.02.2015р. вбачається, що в документі за № 571 від 09.12.2014 року допущена помилка, та що [PERSON] був знятий з реєстрації за адресою [ADDRESS] і за період з 1985 року і до цього часу не значиться членом цього двору. З довідки № 49 від 03.02.2015 року, виданої Великодорошівською сільською радою, вбачається, що в період 1985-1999 років в господарстві, що знаходиться в [ADDRESS], проживали [PERSON] (голова двору) та [PERSON]. Після смерті [PERSON], [INFO], головою двору була [PERSON] З довідки № 568 та 567 від 09.12.2014 року, виданих Великодорошівською сільською радою, вбачається, що на вищевказаний житловий будинок, який належав [PERSON], заборон та арештів немає. З довідки № 569 від 09.12.2014 року, виданої Великодорошівською сільською радою, вбачається, що будинок в [ADDRESS] ремонтує [PERSON], обробляє присадибну ділянку. З копії технічного паспорта на житловий будинок в [ADDRESS], вбачається, що загальна площа будинку становить 62,3 кв.м. Також у судовому засіданні було досліджено спадкову справу № 161\\2011 за спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] та [PERSON] 17.03.2011 року подали до Жовківської державної нотаріальної контори заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно витягу зі Спадкового реєстру № 26407661 від 17.03.2011 року після смерті [PERSON] 15.05.199 року відкрито спадкову справу. Згідно довідки Великодорошівської сільської ради № 165 від 04.03.2011 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом з [PERSON] до дня смерті та вели спільне господарство в [ADDRESS]. Згідно витягу зі Спадкового реєстру № 26407686 від 17.03.2011 року у Спадковому реєстрі знайдено інформацію щодо заповіту [PERSON] від 19.09.1997 року, який є чинним. 17.03.2011 року державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори видав громадянам [PERSON] та [PERSON] кожному свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної частки площею 1,59 га, що перебуває у власності ТзОВ імені Тімерязєва, Жовківського району Львівської області, які були зареєстровані у Спадковому реєстрі. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Спадщина після померлої [PERSON] відкрилась [INFO], тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. г ч.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ст. 563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Згідно довідки Великодорошівської сільської ради № 567 від 09.12.2014 року будинок в [ADDRESS] на день смерті [PERSON] належав їй. Станом на 30.06.1990 року [PERSON] у господарстві в [ADDRESS] проживала одна, що підтверджується випискою з погосподарської книги №572 від 09.12.2014р., виданою Великодорошівською сільською радою, та довідкою № 49 від 03.02.2015 року,, виданою Великодорошівською сільською радою, тобто станом на 1 липня 1990 року була єдиним членом цього господарського двору. Відтак майно колгоспного двору в [ADDRESS] станом на 1 липня 1990 року належало [PERSON]. Судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наступним. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. [PERSON] все своє майно, належне їй на день смерті, заповіла в рівних долях [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 19.09.1997 року (а.с. 58) та витягом зі Спадкового реєстру № 26407686 від 17.03.2011 року (а.с 64). Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Спадкоємці за законом, [PERSON] та [PERSON], 17.03.2011 року звернулись до Жовківської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини. 17.03.2011 року було відкрито спадкову справу № 161\\2011 за спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 51, 63, 65). Спадкоємці за законом, [PERSON] та [PERSON], подали до Жовківської державної нотаріальної контори заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 53, 54). Факт прийняття спадщини стверджувався довідкою Великодорошівської сільської ради № 165 від 04.03.2011 року (а.с. 57). 17.03.2011 року державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори видав громадянам [PERSON] та [PERSON] кожному свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної частки площею 1,59 га, що перебуває у власності ТзОВ імені Тімерязєва, Жовківського району Львівської області (а.с. 69-70), які були зареєстровані у спадковому реєстрі (а.с. 71-74). Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Спадкоємець [PERSON] не відмовився від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. А навпаки вчинив дії, що свідчать про прийняття спадщини, та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.03.2011 року на ? частину земельної частки площею 1,59 га, що перебуває у власності ТзОВ імені Тімерязєва, Жовківського району Львівської області. Наявна в матеріалах справи нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 15.12.2014 року не є відмовою від спадщини, оскільки, як вбачається з цієї заяви [PERSON] відомо про те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті матері, [PERSON]. Строк для прийняття спадщини він пропустив і не бажає ставити питання про його продовження. В суд з позовом про продовження строку про прийняття спадщини звертатись не буде. Тобто вказана заява не містить відмови від спадщини. Прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Тому та обставина, що [PERSON] в порядку, встановленому законом, відмовився від спадщини, не має місця. Натомість наявні в матеріалах справи докази (заява [PERSON] до Жовківської державної нотаріальної контори заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 53), свідоцтво про право на спадщину за заповітом 17.03.2011 року на ? частину земельної частки площею 1,59 га, що перебуває у власності ТзОВ імені Тімерязєва, Жовківського району Львівської області, видане [PERSON] державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори (а.с. 70), підтверджують те, що [PERSON], вчинивши дії, що свідчать про прийняття спадщини, шляхом подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, прийняв спадщину в рівних долях з [PERSON], тобто в одній другій частині спадкового майна, відповідно до заповіту від 19.09.1997 року. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного судочинства, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, за позивачем слід визнати право власності на ? частину житлового будинку площею 62,3 кв.м., господарських будівель та споруд загальною вартістю 86929 грн., які знаходяться в [ADDRESS]. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи відсутні.

Outcome: partial