Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір без номеру, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків. У зв`язку з цим, станом на 31.07.2019 р. виникла заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 119347,06 грн., тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання Відповідач не з`явилася по невідомим суду причинам, про час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову, заяв по суті справи чи з процесуальних питань, а також заяву про розгляд справи без її участі не надавала. Наведені обставини відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіозапису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідач звернулася до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання кредитних послуг, у зв"язку з чим підписала заяву №б/н від 21.03.2007 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5900,00 грн. у виглядівстановленого кредитного лімітуна платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/paffes/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно наданих позивачем статутних документів, Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов`язків Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк "ПриватБанк", у зв`язку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 змінено найменування з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", про що зазначено у п.1.7. Статуту АТ КБ "ПриватБанк" в новій редакції. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. У відповідності з ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв"язку, наприклад електронний. Згідно ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту банку відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані банком умови. Також, наряду із вищезазначеним свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, так як згідно ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ст.617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов"язання. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов"язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається із розрахунку заборгованості по кредитному договору у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 31 липня 2019 року має заборгованість -119347,06 грн., яка складається з наступного: - 5761,37 грн. - заборгованість за кредитом; - 113585,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 21.03.2007 року по 30.07.2018 року На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що відповідач своєчасно та належним чином не виконала взятого на себе зобов"язання за договором, до теперішнього часу у добровільному порядку заборгованість за кредитним договором нею не погашена, а отже позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved