Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут високих напруг" про стягнення компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до наказу№117 від 17.12.2007 року вона була прийнята на роботу на посаду бухгалтера у ДП "Науково-дослідний інститут високих напруг".16 квітня 2014 року вона була звільнена з підприємства по власному бажанню, на підставі ст. 38 КЗпП України, про що підприємством було видано відповідний наказ № 17 від 16.04.2014року. В день звільнення відповідач не провів нею повний розрахунок, чим порушив вимоги статті 116 КЗпП України, відповідно до якої виплата всіх сум, що належать працівникові при звільненні з підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Оплата праці на підприємстві відповідача здійснювалася шляхом переказу відповідачем грошових коштів на банківську картку і при цьому розрахункові документи відповідачем не видавалися. Також вважає, що порушення відповідачем її законних прав на здобуття винагороди за працю в повному об'ємі і в строк, привели до її моральних страждань. Вона переживала почуття пригніченості, стала дратівливою, оскільки від неї були потрібні додаткові зусилля по організації її життя. Їй довелося неодноразово звертатися до відповідача з вимогами провести з нею розрахунок по всіх виплатах, що належать їй. У зв'язку з цим вона була вимушена звернутися за юридичною допомогою, а потім до суду . Просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 5394,78 грн., а також моральну шкоду у розмірі 1000,0 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася , надала суду клопотання з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала , просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку у разі наявності на це підстав. Представник відповідача - Державного підприємства "Науково-дослідний інститут високих напруг" про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України . Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направлялася судом на адресу відповідача ним отримується ( а.с.13). Згідно до вимог ст. 74 ЦПК України У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: -юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; -фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач - Державне підприємство "Науково-дослідний інститут високих напруг" своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що дійсно позивачка [PERSON] перебувала з відповідачем ДП "НДІВН" в трудових відносинах з 18.12.2007 року по 16.04.2014 року, була звільнена за власним бажанням відповідно до наказу № 17 від 16.04.2014 року, про що свідчить запис у належній їй трудовій книжці ( а.с.8) Відповідно до довідки від 09.09.2015 року №01-215 наданої ДП "НДІВН"(а.с.3) заборгованість по заробітній платі станом на 10.09.2015 року, а саме за квітень 2014 року складає 5394,78 грн.. Відповідно до ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Частина перша ст. 47 КЗпП України зазначає, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що в день звільнення та по теперішній час остаточний розрахунок з позивачем не зроблений, компенсація за невикористану відпустку, яка згідно з наданою довідкою становить 5394,78 грн., позивачу відповідачем добровільно не виплачена, отже, підлягає стягненню в судовому порядку. Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 237 - 1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, якими були порушені трудові права позивача, [PERSON] дійсно зазнала моральних страждань, втратила нормальні життєві зв'язки, була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу, враховуючи обставини справи, тривалість порушення його трудових прав, розмір заборгованості, вимоги розумності та справедливості, суд оцінює моральні страждання позивача в 1000,0 грн. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved