Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року. Від сумісного проживання в шлюбі в них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач. Дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а коштів зароблених нею є недостатньо для утримання сина, оскільки вона на даний час офіційно не працевлаштована і має нерегулярний дохід, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень, з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, подав відзив на позов. Просив стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на наступні обставини: позивач без його згоди змінила місце проживання дитини, від утримання сина він не ухиляється, оскільки здійснює оплату за відвідування сином дитячого садочка, купує для дитини ліки, одяг іграшки та надає для нього продукти харчування, позивач в добровільному порядку не побажав врегулювати даний спір та звернувся до суду до закінчення п'яти денного строку для врегулювання спору, окрім того зазначив, що посилання позивача в позовній заяві на те що він є особою офіційно не працевлаштованою та має нерегулярний, мінливий дохід є недостовірними, оскільки він є безробітним та офіційно перебуває на обліку в Обухівському МРЦЗ з 06.09.2018 року, а також просив врахувати при визначенні розміру аліментів наявність у нього проблем зі здоров'ям. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER]. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER]. На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Як встановлено судом, позивачка на даний час не офіційно не працює, та має нерегулярний дохід. Відповідач на даний час не працює, перебуває на обліку в Державному центрі зайнятості Обухівського МРЦЗ з 06.09.2018 року як безробітний, що підтверджується довідкою від 01.10.2018 року № 308 та має проблеми зі здоров'ям, що підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] Також судом встановлено, що відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, сплачуючи необхідні витрати за відвідування сином дитячого садочка та на особисту гігієну сина в дитячому садочку для логопедичних занять, купує для дитини продукти харчування, що підтверджується відповідними квитанціями та чеками. У своїх позовних вимогах позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 3000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 30.07.2018 року. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено при розгляді справи неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні. При цьому батько дитини також приймає участь у житті дитини, надає матеріальну допомогу, але при цьому позивач вважає, що розмір допомоги, що надається відповідачем, є недостатнім, а тому наполягає на стягненні аліментів у судовому порядку. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що матеріальна допомога, яку періодично надає відповідач, має мінливий характер, нестабільний розмір, бажання позивачки, щоб відповідач сплачував аліменти в офіційному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен dраховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина перебуває на утримання матері, яка офіційно не працює, має мінливий нерегулярний дохід, матеріальний стан батька, який є працездатною особою, а тому має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що відповідач не працевлаштований та заробітку не має. В обґрунтування розміру аліментів, що підлягають стягненню, позивачка надала суду пояснення щодо витрат на дитину щомісячно, але суд вважає, що дані пояснення у повному обсязі не можуть бути враховані судом, оскільки не підтверджені письмовими доказами, при цьому слід також зауважити про обов'язок обох батьків утримувати неповнолітню дитину. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 5 років з 01 липня 2018 року визначений у розмірі 1559, 00 грн. А тому суд вважає з урахуванням вищевикладених обставин, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00, що відповідає потребам дитини у даному віці. При цьому суд зауважує, що аліменти підлягають стягненню з дати звернення до суду. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1200, 00 грн. щомісячно, починаючи з 30.07.2018 року (дати звернення до суду). Враховуючи викладене та

Outcome: partial