Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач керівник Ужгородської місцевої прокуратури звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Ужгородська міська рада про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Позов обґрунтовують тим, що Ужгородською місцевою прокуратурою у ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2015 року у справі № 907/257/15 за позовом ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» до Ужгородської міської ради за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], визнано протиправним та скасовано пункту 1.2 рішення Ужгородської міської ради від 20.09.13 №1051 «Про припинення дії договорів оренди земельних ділянок» в частині припинення дії договору оренди Відкритому акціонерному товариству «Готельно-туристичному комплексу «Інтурист-Закарпагтя», ідент. код 02574001, земельної ділянки площею 0,1061 га для обслуговування майнового комплексу на пл. Кирила і Мефодія, 5, пункт 20 рішення Ужгородської міської ради від 19.12.13 №1176 «Про зміни та скасування рішень міської ради» в частині припинення Публічному акціонерному товариству «Готельно- туристичному комплексу «Інтурист-Закарпаття» права користування земельною ділянкою (кадастровий номер №2110100000:15:001:0158) площею 0,1061 га згідно з пунктом а ст. 141 Земельного кодексу України, пункт 2.30 рішення Ужгородської міської ради від 20.09.13 №1052 «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання дозволу гр. [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0996 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Пестеля та пункт 1.21 рішення Ужгородської міської ради від 11.07.14 №1363 «Про затвердження та відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» про затвердження гр. [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 2110100000:15:001:0166) площею 0,0996 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Пестеля та передачі її у власність. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.2015 у справі № 907/257/17 за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на вказане рішення господарського суду Закарпатської області від 25.05.2015 року, в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] відмовлено, рішення суду залишено без змін. Встановлено в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис за № 6349175 про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 2110100000:15:001:0166 площею 0,0996 га на ім'я [PERSON] Тобто на даний час, за вищенаведеними рішеннями Господарських судів неправомірність набуття [PERSON] оспорюваної земельної ділянки доведена в повному обсязі та разом з тим, права територіальної громади міста Ужгорода на вказану земельну ділянку до сьогодні не поновлено, у зв'язку з чим і виникла необхідність захисту її прав шляхом скасування державної реєстрації прав власності на вказану земельну ділянку виходячи насамперед з наступного. Згідно зі ст. ст. 13, 41 Конституції України, від імені Українського народу права власника, зокрема на землю, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Посилаючись на ст.ст. 12, 116, 125, 126, 152 Земельного кодексу України, вказують, що державна реєстрація на право власності на земельні ділянки посвідчують право власності й здійснюється на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, а тому вважаю, що у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі рішення про державну реєстрацію право власності на земельні ділянки. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже враховуючи те, що пункт 1.21 рішення Ужгородської міської ради від 11.07.14 №1363, яким затверджено гр. [PERSON] проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку (кадастровий номер 2110100000:15:001:0166) площею 0,0996 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Пестеля, визнано рішенням суду незаконним, останній неправомірно по теперішній час є власником та розпорядником земельної ділянки, у зв'язку з чим запис про державну реєстрацію права власності за №6349175 повинен бути скасованим. На підставі вищенаведеного позивач просить скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:15:001:0166 площею 0,0996 га вартістю 941349,48 грн зареєстровану на ім'я [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №6349175 від 16.07.2014. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 червня 2016 року залучено в якості третьої особи ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» Представник третьої особи ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» подав до суду позовну заяву як третя особа з самостійними вимогами до [PERSON], третя особа Ужгородська міська рада, про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року та реєстрацію права власності на земельну ділянку та зобовязання повернути земельну ділянку. В обґрунтування позову вказують, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2015 року у справі № 907/257/15 за позовом ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» до Ужгородської міської ради за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], визнано протиправним та скасовано пункту 1.2 рішення Ужгородської міської ради від 20.09.13 №1051 «Про припинення дії договорів оренди земельних ділянок» в частині припинення дії договору оренди Відкритому акціонерному товариству «Готельно-туристичному комплексу «Інтурист-Закарпагтя», ідент. код 02574001, земельної ділянки площею 0,1061 га для обслуговування майнового комплексу на пл. Кирила і Мефодія, 5, пункт 20 рішення Ужгородської міської ради від 19.12.13 №1176 «Про зміни та скасування рішень міської ради» в частині припинення Публічному акціонерному товариству «Готельно- туристичному комплексу «Інтурист-Закарпаття» права користування земельною ділянкою (кадастровий номер №2110100000:15:001:0158) площею 0,1061 га згідно з пунктом а ст. 141 Земельного кодексу України, пункт 2.30 рішення Ужгородської міської ради від 20.09.13 №1052 «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання дозволу гр. [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0996 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Пестеля та пункт 1.21 рішення Ужгородської міської ради від 11.07.14 №1363 «Про затвердження та відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» про затвердження гр. [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер2110100000:15:001:0166) площею 0,0996 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Пестеля та передачі її у власність. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.2015 у справі № 907/257/17 за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на вказане рішення господарського суду Закарпатської області від 25.05.2015 року, в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] відмовлено, рішення суду залишено без змін. Таким чином вказують, що рішеннями Господарських судів неправомірність набуття [PERSON] оспорюваної земельної ділянки доведена в повному обсязі. Разом з тим, в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис за номером №6349175 про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 2110100000:15:001:0166. площею 0,0996 га на ім'я [PERSON], а також видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року на земельну ділянку площею 0,0996 га., кадастровий номер 2110100000:15:001:0166, що зареєстрована за [PERSON]. Отже право ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття», як землекористувача земельної ділянки відповідно до вищенаведеного договору оренди земельної ділянки та право територіальної громади Ужгорода на вказану земельну ділянку на сьогодні не поновлені, у звязку з чим і виникла необхідність захисту її прав шляхом скасування свідоцтва на право власності на вказану вище земельну ділянку на ім'я [PERSON] та її повернення законному (орендарю). На підставі вищенаведеного позивач ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» просить скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:15:001:0166 площею 0,0996 га вартістю 941349,48 грн зареєстровану на ім'я [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №6349175 від 16.07.2014. та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року на земельну ділянку площею 0,0996 га., кадастровий номер 2110100000:15:001:0166, що зареєстрована за [PERSON] та просять зобовязати повернути земельну ділянку АТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»». Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 вересня 2016 року прийнято позовну заяву третьої особи ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» до [PERSON], третя особа Ужгородська міська рада, про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року та реєстрацію права власності на земельну ділянку та зобовязання повернути земельну ділянку до розгляду та обєднано в одне провадження із первісним позовом керівника Ужгородської місцевої прокуратури до [PERSON], третя особа Ужгородська міська рада, ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача прокурори Губаль О.В. позов з наведених у ньому мотивів підтримав, просив суд такий задовольнити. Проти задоволення позову третьої особи ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» заперечив частково, в частині скасування свідоцтва про право власності та зобовязання поверненні земельної ділянки. В іншій частині підтримав. Представник Ужгородської міської ради в судовому засіданні проти позову Ужгородської місцевої прокуратури не заперечила, просила такий задовольнити повністю. Проти задоволення позову третьої особи ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» заперечила частково, в частині скасування свідоцтва про право власності та зобовязання поверненні земельної ділянки. В іншій частині підтримала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову Ужгородської місцевої прокуратури та позову третьої особи ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» заперечив, зазначив що такі безпідставні, а тому просив суд відмовити в задоволенні таких в повному обсязі. Представник третьої особи ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» в судовому засіданні проти позову Ужгородської місцевої прокуратури не заперечив, просив такий задовольнити повністю. Крім того, позов ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» з наведених у ньому мотивів підтримав, просив суд такий задовольнити. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. ч.2 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. ч.4. ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2015 року у справі № 907/257/15 за позовом ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» до Ужгородської міської ради за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], визнано протиправним та скасовано пункту 1.2 рішення Ужгородської міської ради від 20.09.13 №1051 «Про припинення дії договорів оренди земельних ділянок» в частині припинення дії договору оренди Відкритому акціонерному товариству «Готельно-туристичному комплексу «Інтурист-Закарпагтя», ідент. код 02574001, земельної ділянки площею 0,1061 га для обслуговування майнового комплексу на пл. Кирила і Мефодія, 5, пункт 20 рішення Ужгородської міської ради від 19.12.13 №1176 «Про зміни та скасування рішень міської ради» в частині припинення Публічному акціонерному товариству «Готельно- туристичному комплексу «Інтурист-Закарпаття» права користування земельною ділянкою (кадастровий номер №2110100000:15:001:0158) площею 0,1061 га згідно з пунктом а ст. 141 Земельного кодексу України, пункт 2.30 рішення Ужгородської міської ради від 20.09.13 №1052 «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання дозволу гр. [PERSON] на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0996 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Пестеля та пункт 1.21 рішення Ужгородської міської ради від 11.07.14 №1363 «Про затвердження та відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» про затвердження гр. [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер2110100000:15:001:0166) площею 0,0996 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Пестеля та передачі її у власність. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.2015 у справі № 907/257/17 за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на вказане рішення господарського суду Закарпатської області від 25.05.2015 року, в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] відмовлено, рішення суду залишено без змін. 11 листопада 2015 року Ухвалою Вищого Господарського суду касаційну скаргу [PERSON] на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.2015 у справі №907/257/15 повернуто скаржнику без розгляду. Крім того, вказаними рішеннями господарських судів встановлено, що 16.07.2014р. гр. [PERSON] видано свідоцтво серії САК №399732 про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2110100000:15:001:0166) площею 0,0996га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Пестеля. Також встановлено, що відповідно до договору оренди землі, укладеного 30.03.2011 року між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради та Публічним акціонерним товариством «Готельно-туристичний комплекс „Інтурист-Закарпаття (надалі - ПАТ «ГТК „Інтурист-Закарпаття), посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №344, ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпатгя» передано в оренду земельну ділянку загальною площею 14918кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 5, під кадастровим №2110100000:15:001:0016. Договір оренди зареєстрований у Відділі Держкомзему у місті Ужгород Закарпатської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.04.2011 року за №211010004000007. Згідно\~з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис за № 6349175 про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 2110100000:15:001:0166 площею 0,0996 га на ім'я [PERSON]. Згідно рішення за № 29375661 від 22.04.2016 року державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON], розглянувши заяву представника ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» про скасування запису за № 6349175 про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 2110100000:15:001:0166 площею 0,0996 га на ім'я [PERSON] відмовлено у звязку з відсутністю рішення суду про скасування державної реєстрації. Згідно зі ст. ст. 13, 41 Конституції України, від імені Українського народу права власника, зокрема на землю, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. За змістом ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності і зміна їх цільового призначення відповідно до цього Кодексу. Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому статтею 151 ЗК України. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. У подальшому вказану проекти із землеустрою затверджуються відповідними радами та вже на підставі цих рішень оформлюється право власності на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України). Також слід зазначити, що моментом виникнення прав власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають тільки з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. Таким чином, державна реєстрація на право власності на земельні ділянки посвідчують право власності й здійснюється на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, а тому вважаю, що у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі рішення про державну реєстрацію право власності на земельні ділянки. Такий самий по суті висновок міститься й у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа №6-92цс13), а також і суд касаційної інстанції в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2012 року та від 3 грудня 2012 року, від 2 липня 2012 року та від 10 вересня 2012 року. Також аналогічною є правова позиція ВСУ у справі №6-93цс13, згідно якої визначено право приватної власності на землю засвідчується на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність такого безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені,крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 5 Земельного кодексу України, передбачається, що \~земельне законодавство базується на таких принципах: \~б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; \~ґ) забезпечення гарантій прав на землю. Згідно ч. 10\~ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 2.6 порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Відповідно до ч.2. ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно п. 3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно\~ст. 393 ЦК України\~правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.ст.387,388 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Оскільки право власності у відповідача виникло на підставі незаконних рішень Ужгородської міської ради, то скасуванню підлягають свідоцтво про право власності та рішення про державну реєстрацію прав Відповідача на земельну ділянку. Крім того, статтею 387 Цивільного кодексу визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без достатньої правової підстави заволоділа ним. Власником є Ужгороська міська рада яка не позбавлена права заявити відповідну вимогу до суду. Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Аналогічну позицію також викладено у пункті 27 цієї ж Постанови Пленуму, де визначено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства. Аналогічну висновок також викладено в постанові Верховного суду України від 14 червня 2016 року по справі №826/4858/15. Враховуючи наведене та встановлені під час судового розгляду справи обставини, надавши оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам, як кожному окремо так і в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов Ужгородської місцевої прокуратури та позов ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»» в частині про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року та реєстрацію права власності на земельну ділянку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині зобовязання Відповідача повернути земельну ділянку ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття»», не підлягають задоволенню в звязку з безпідставністю.

Outcome: partial