Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач 10 липня 2017 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він згідно наказу №32 від 12 березня 1985 р. був прийнятий на посаду заправника ПММ в Кривоозерське СПТУ №38. В 2003 р. без попереднього повідомлення був переведений на посаду комірника ППМ Кривоозерського ПАЛ. 05 травня 2017 р. був попереджений про скорочення з 06 липня 2017 р.. 07 липня 2017 р. наказом №114 -к звільнений з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України. Дане звільнення позивач вважає таким, що проведено з порушенням норм трудового законодавства, оскільки не враховано його переважне право на залишення на посаді комірника, позивач вказує, що має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, тривалий безперервний стаж роботи в ліцеї. 18 липня 2017 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву (а.с.25), згідно якої позивач вказує, що був прийняти до Кривоозерського СПТУ№38 на посаду заправника ПММ наказом №2 від 05 січня 1982 року, після служби в збройних силах повернувся на попереднє місце роботу на посаду слюсаря з ремонту с/г техніки, наказом №32 від 13 березня 1985 р. переведений на посаду заправника ПММ. Позивач зазначає, що його не було повідомлено про перевід в 2003 р. з посади заправника ПММ та посаду комірника ПММ, таким чином його було позбавлено відповідних пільг. В зв"язку з чим позивач просить скасувати наказ №452 від 01 листопада 2003 р. про переведення його на посаду комірника ПММ, поновити на посаді заправника ПММ, скасувати наказ №114-к від 07 липня 2017 р., зобов"язати Кривоозерський ПАЛ провести перерахунок сум додаткових оплачуваних відпусток, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються у порядку, визначеному законодавством, стягнути їх за період з 2003 р. по 2017 р. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в уточненій позовній заяві, згідно якої просили просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала і просила в його задоволенні відмовити, обґрунтуваючи відсутністю в діях відповідача порушення порядку звільнення позивача, передбаченого ст.49-2 КЗпП України. Просила суд врахувати, що в 2003 р. на підставі наказу управління освіти і науки №452 від 01 листопада 2002 р. Кривоозерське СПТУ №38 підлягало реорганізації в Кривоозерський професійний аграрний ліцей, у зв"язку з чим з 24 січня 2003 р. всі працівники Кривоозерського СПТУ №38 були переведені до Кривоозерського ПАЛ на посади, які були визначені штатним розписом. Починаючи з 2003 р. в штаті Кривоозерського ПАЛ відсутня посада заправника ПММ, позивач займав посаду комірника ПММ. На протязі тривалого часу позивач знав яку посаду займав, він був відповідальний за ПММ, тому вимоги позивача вважає безпідставними. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. \~ Згідно положень п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України визначено, що\~ трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Положеннями ст.49-2 КЗпП України регламентований порядок вивільнення працівників. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці,зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 06 січня 1971 року працював в Кривоозерському СПТУ№38 на посаді заправника ПММ (а.с.5-7), 24 січня 2003 р. на підставі наказу Управління освіти і науки Миколаївської ОДА №452 від 01 листопада 2002 р. (а.с.33) Кривоозерське СПТУ №38 було реорганізоване в Кривоозерський ПАЛ, та 24 січня 2003 р. позивач був переведений на посаду комірника ПММ. 07 квітня 2017 року Кривоозерським ПАЛ видано наказ №36-о "Про внесення змін до штатного розпису ліцею", яким з 06 липня 2017 року підлягала скороченню одна штатна одиниця комірника (а.с.14). Судом встановлено, що 05 травня 2017 року позивач отримав попередження №141 від 05 травня 2017 року про майбутнє звільнення з посади комірника ПММ відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України 07 липня 2017 року та одночасно йому запропоновано переведення на вакантну посаду, згідно доданого списку, за умови відповідної освіти (а.с.17, 21). Позивач відмовився від запропонованих вакансій із-за відсутності відповідної освіти. Адміністрацією Ліцею 07 квітня 2014 р. направлено повідомлення до профспілкових комітетів, діючих в ПАЛ, щодо необхідності приведення штатного розпису ліцею у відповідність до типових штатних нормативів ПТНЗ, затверджених наказом МОН України від 06 грудня 2010 р №1204 у зв"язку з чим передбачено скорочення, в т.ч. однієї штатної одиниці комірника (а.с.15), 10 травня 2017 р. до профкому первинної профспілкової організації профспілки працівників АПК було направлено подання (а.с.18) про надання згоди на звільнення з посади комірника ПММ [PERSON], за результатами розгляду якого вищевказаним профкомом дано згоду на відповідне скорочення (а.с.19-20). 07 липня 2017 р. відповідачем було видано наказ №114-к Про звільнення працівника у зв"язку зі скорочення штату, яким у звязку з необхідністю приведення штатного розпису Кривоозерського ПАЛ до наказу МОН України №1204 від 06 грудня 2010 (із змінами) прийнято рішення про звільнення з 07 липня 2017 р. у зв"язку із скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу [PERSON] згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували про його незаконне звільнення. Не знаходить суд підстав для задоволення позовних вимог позивача і в частині поновлення на посаді заправника ПММ із-за незаконного переведення на посаду комірника ПММ, оскільки факт обізнаності позивача щодо того, яку посаду він займав, не знайшов свого доказового підтвердження в судовому засіданні. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що в Кривоозерському ПАЛ [PERSON] був відповідальний за паливно-мастильні матеріали. В його обов"язки входило отримання ПММ від постачальника, та при виробничій необхідності - заправка автомобілей, які використовувались ПАЛ. Судом встановлено, що в Кривоозерському ПАЛ відсутня посадова інструкція комірника ПММ, не була також розроблена посадова інструкція для посади "заправника ПММ" в Кривоозерському СПТУ №38. В ході судового розгляду було встановлено, що в штаті Кривоозерського ПАЛ наявна штатна посада комірника по ПММ, при цьому відсутня - заправника ПММ, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні відповідними штатними розписами, починаючи з 2008 р. (а.с.90-98). Суд критично відноситься до посилання позивача про те, що він не знав що займав посаду комірника ПММ, а не заправника ПММ, оскільки це спростовується даними наказів Кривоозерського ПАЛ, графіками відпусток за 2008-2017 р.р. (а.с.38-56), згідно яких [PERSON] значиться як комірник ПММ, та мають місце його підписи у відповідних документах. Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем при розірванні трудового договору з позивачем були додержанні вимоги чинного законодавства, що регулюють порядок вивільнення працівника на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, тому підстав для поновлення [PERSON] на посаді заправника ПММ не має. У звязку з відсутністю підстав для поновлення позивача на посаді, не підлягає задоволенню також вимога позивача щодо зобов"язання Кривоозерський ПАЛ провести перерахунки сум додаткових оплат з 2003 р. по 2017р., стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивача звільнено, компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed