Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось в Острозький районний суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 17495,93 грн. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову АТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначає, що відповідно до укладеного між ним та [PERSON] договору від 18.01.2017 року, останній отримав кредит в розмірі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку «Універсальна, Gold», з базовою відсотковою ставкою в місяць 3,5% (42% на рік), обов`язковий щомісячний платіж складав 5% від суми заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначає, що відповідно до п.2.1.1.3 Умов та правил надання банківських послуг, сторони на підставі ст.1048, 1054, 1056-1 ЦК України визначили розмір та порядок погашення кредиту, сплати процентів. Вказує, що п.2.1.1.8.1 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за цим договором банк має право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожний день прострочення виконання. Окрім того, згідно умов договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, останній зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Зазначаючи про те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором станом на 12.12.2019 року на суму 17495,93 грн., яка складається з: 12924,74 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2500,82 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 761,04 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 809,33 грн. штраф (процентна складова), а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2102 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності, а в разі неявки відповідача, просить суд винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзиву на позов до суду не подав. За клопотанням представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вимоги ст.264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~ \~ \~ \~ Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 627\~ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629\~ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509\~ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань. В судовому засіданні встановлено, що 18.01.2017 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку "Універсальна, Gold», з базовою відсотковою ставкою в місяць 3,5% (42% на рік), обов`язковий щомісячний платіж складав 5% від суми заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості (довідка про умови кредитування з використанням кредитних карт "Універсальна"). Одночасно п.1.1.5.1, 1.1.5.2 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. З анкети-заяви [PERSON] від 18.01.2017 вбачається, що він був ознайомлений та згідний з Умовами надання банківських послуг і Тарифами банку. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути тіло кредиту. Оскільки за договором, укладеним між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем, останній взяв на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості), в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним та зазначені обов`язки порушив, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, то у банку виникло право вимоги повернення частини позики, що лишилася в розмірі 12924,74 грн. за простроченим тілом кредиту. При вирішенні спору судом береться до уваги, що остання проплата заборгованості за кредитом зі сторони відповідача мала місце 30.11.2019 року, що підтверджується розрахунком заборгованості. Одночасно судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався. Окрім того, суд приймає до уваги, що відповідач частково виконував умови договору. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг, в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625\~ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна голд». Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача відсотків за ст.625\~ЦК України підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку має місце прострочення боржника, а тому за прострочення грошового зобов`язання підлягає застосуванню саме така міра цивільно-правової відповідальності. Протилежного відповідачем не доведено. Також, при укладенні кредитного договору від 18.01.2017, сторони домовились, що за порушення взятих зобов`язань по поверненню коштів більш ніж на 30 днів [PERSON] зобов`язався сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми позову (Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»), в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та в розмірі 809,33 грн. (процентна складова). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки [PERSON] зобов`язання перед банком порушив, то відповідно до умов договору та вимог ст.549 ЦК України з нього на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягає стягненню штраф в розмірі 1309,33 грн., який складається з фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової 809,33 грн., розмір яких підтверджується, доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за кредитним договором. Водночас, умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Так, при укладенні кредитного договору від 18.01.2017 року сторони домовились, що за несвоєчасне погашення кредиту визначається пеня в розмірі 0,233% від суми загальної заборгованості + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. або 0,233% грн. від суми загальної заборгованості +100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Таким чином, позивач просить стягнути з [PERSON] 761,04 грн. заборгованості за пенею. Водночас суд вважає, що вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про стягнення із [PERSON] , окрім штрафів, ще й пені задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.549\~ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.549\~ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Позивачем надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню і штраф, що відповідно до наведених норм є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. З огляду на викладене, з врахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу та приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача, окрім штрафів, ще й пені задоволенню не підлягають. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав. З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача, становить 16734,89 грн. з яких: 12924,74 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2500,82 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 1309,33 грн. заборгованості за штрафами. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених вимог. На підставі\~ст.\~549,\~1048,\~1054\~ЦК України,\~

Outcome: approved