Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

29.07.2021р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила в частині анкетних даних, до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до виповнення дитини повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 27.05.2016р. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка просить стягнути аліменти на утримання доньки, яка проживає разом з нею та відповідачем, і перебуває на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, однак відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання. Крім цього позивачка зазначає, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.05.2018р. з відповідача стягуються аліменти в розмірі ј частини на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання, призначене на 02.09.2021р., не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 02.09.2021р. позивачка звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, оскільки не може з`явитися до суду через віддаленість її місця проживання від місця знаходження суду. Відповідач в судове засідання, призначене на 02.09.2021р., не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 02.09.2021р. відповідач звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, оскільки не може з`явитися до суду через віддаленість його місця проживання від місця знаходження суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників судового розгляду за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи та перевірив законність визнання відповідачем позову, судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2016р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис № 7. Від шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 07.10.2016р.). Дитина разом з позивачкою та відповідачем проживає за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на утриманні позивачки, батько участі в утриманні та вихованні дитини не бере (довідка Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 486/018-01 від 14.08.2020р. Позивачка самостійно утримує дитину, яка на момент розгляду справи потребує матеріальної допомоги від свого батька. Відповідач матеріальної допомоги дитині надає не в повній мірі. Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності чи перебування на його утриманні непрацездатних членів сім`ї. Сплата аліментів на іншу дитину в розмірі 1/4 всіх доходів не впливає на можливість сплачувати аліменти на доньку [PERSON] в розмірі 1/6 всіх доходів. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. У позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але "не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до виповнення дитини повноліття", тобто позивачка ставить вимогу про стягнення аліментів на одну дитину, однак фактично просить визначити мінімальній розмір аліментів щодо необмеженої кількості дітей. За таких умов, з урахуванням приписів ст.ст. 182, 191 СК України, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити рішення до негайного виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ст. 7 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у для працездатних осіб з 1 січня 2021 року становить 2 270 грн. 00 коп. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 908 грн. 00 коп. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial