Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач в жовтні 2014 р. звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 6245,29 грн. Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що 03.04.2014 р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-CR/02-207-00227 майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER]. 15.07.2014 р. в м.Києві по вул.Суворова, 1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] згідно рахунку № АМС0031525 ТОВ «Автомир» від 15.07.2014 р. склала 8076 грн. 12 коп. 06.08.2014 р. ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було складено страховий акт та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 6245,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4782 від 06.08.2014 р. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Україна» згідно договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС3991199. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану збитки. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого муду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013 р. № 4 за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред»явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом ст.1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. 3-я особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», представника в судове засідання не направив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03.04.2014 р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-CR/02-207-00227 майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER]. 15.07.2014 р. в м.Києві по вул.Суворова, 1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 21.08.2014 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Україна» відповідно до полісу № АС/3991199. Відповідно до полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн, при цьому франшиза становить 1000 грн. Відповідно до рахунку № АМС0031525 від 15.07.2014 р., складеного ТОВ «Автомир», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] становить 8076,12 грн. 06.08.2014 р. Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було складено страховий акт № СТ/14/0277 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 6245,29 грн. Відповідно до платіжного доручення № 4782 від 06.08.2014 р. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 6245,29 грн. [PERSON] За змістом ст.3 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" метою цього закону є захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника-заподіювача шкоди. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України " Про страхування" до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорних засобів" встановлено правило, згідно якого у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, і ст. 33 - зобов'язання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду, зокрема в пп. 33.1.4 п. 33.1. застережено, що учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У матеріалах справи відсутні докази того, що страхувальник [PERSON] у встановлений законом і договором строк повідомив страхову компанію, з якою було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 15 липня 2014 року. У пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз'яснено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Таким чином, оскільки [PERSON] у порушення ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у встановлений законом і договором строк не повідомив страховика про страховий випадок та не надав доказів здійснення ним такого повідомлення, це позбавило його права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком, а відтак, відшкодування шкоди покладається на завдавача шкоди. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року (справа № 6-1ц10). Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягать стягненню виплачене страхове відшкодування в сумі 6245,29 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved