Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

13.05.2019 року [PERSON] звернувся до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 500 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що 20.05.2018 року на нього було здійснено напад на власному подвір`ї громадянами [PERSON] , його матір`ю [PERSON] та її подругою [PERSON] . Позивач вважає, що існувала реальна загроза його життю та життю його родини - дітей [PERSON] віком 11 років та доньки [PERSON] віком 5 років, а також дружині [PERSON] - яка налякана до теперішнього часу, оскільки йому було відомо про те, що [PERSON] був раніше судимий і відбував покарання в місцях позбавлення волі. Позивач вказує, що його будинок ніким не охороняється, відсутні камери спостереження, немає сторожової собаки, та коли на нього напала група осіб на чолі з [PERSON] з невідомою йому особою, з якими він жодних цивільно-правових відносин не мав, він був повністю не захищений перед групою злочинців. [PERSON] за телефонним дзвінком [PERSON] , на величезній швидкості свого автомобілю загальмував біля будинку позивача, де грались діти і вискочивши з автомобілю з погрозами вбивства побіг на позивача, але [PERSON] , побачивши, що з двору на вулицю вийшла сусідка [PERSON] , схопила його і заштовхнула в автомобіль. Позивач змушений був разом з дітьми та дружиною тікати від нападників. Дружина позивача навіть зараз боїться за життя дітей. Позивач зазначає в позові, що напад на нього і його родину було здійснено в особливо жорстокій формі групою осіб, до числа яких входила невідома йому особа, з якою жодних правових відносин в нього не було. Позивач вважає, що внаслідок скоєного злочину йому та його родині заподіяно значний моральний стрес і шкода здоров`ю. Зі старшим прийомним сином, позивач змушений був звернутися в центральну районну лікарню, а згодом до психологічного центру Ольги Смирнової у м. Одесі, внаслідок чого ним було сплачено кошти за надання психологічної консультації та витрачені кошти на надання медичної допомоги з лікування. Постановою слідчого СВ Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області каптана поліції Коноваленко С.О. від 21.11.2018 року про закриття кримінального провадження № 12018160460000211 від 19.06.2018 р. підтверджується сам факт нападу на позивача [PERSON] разом з групою осіб і як наслідок [PERSON] та [PERSON] попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 129 та 296 КК України. Позивач вказує, що на сьогоднішній день, його син, [PERSON] потребує ще психологічних консультацій та відповідного належного лікування на яке потрібно витрачання коштів. Посилаючись на положення ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, просить суд стягнути з [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 500 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. 26.07.2019 року суддею Кобзарем Ю.Ю. відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2020 року справу передано судді Алексєєвій О.В. Ухвалою суду від 08.04.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 15.05.2020 року позивачем надано заяву про забезпечення доказів, яка ухвалою суду від 20.05.2020 року йому повернута. Ухвалою суду від 26.06.2020 року задоволено заяву позивача [PERSON] про витребування інформації з ВАДР ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації свідків. Ухвалою суду від 28.10.2020 року позивачу відмовлено в задоволенні клопотання про залучення в якості належного позивача [PERSON] . Ухвалою від 30.11.2020 р. закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 13.01.2021 р., викликано свідків [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Судове засідання 13.01.2021 р. відкладено за клопотанням позивача (телефонограма), мотивованим незадовільними погодніми умовами. Судове засідання 16.02.2021 р. не відбулося у зв,язку з перебуванням судді на лікарняному. 23.03.2021 р. до суду надійшла заява представника позивача Дирдіна про вступ у справу. 25.03.2021 р. у судове засідання з,явився (у режимі відеоконференції) представник позивача. Судом розпочато судовий розгляд справи за відсутності позивача, представником оголошено позовні вимоги, досліджено письмові докази. У зв,язку з неявкою свідків за клопотанням представника позивача у судовому засіданні оголошено перерву до 29.04.2021 р. Судове засідання 29.04.2021 р. відкладено за клопотанням позивача, мотивованим зайнятістю представника Дирдіна О.О. в Одеському апеляційному суді. Судове засідання 28.05.2021 р. не відбулося у зв,язку з перебуванням судді на лікарняному. У судове засідання 10.08.2021 р. учасники справи, повідомлені належним чином про дату, місце й час розгляду, не з,явились, за клопотанням позивача, мотивованим зайнятістю його представника, розгляд справи відкладено на 13.09.2021 р. У судовому засіданні 13.09.2021 р. позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, по час та місце розгляду справи повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення, до суду повернувся конверт з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Суд вважає за можливе розглянути справу за даної явки. Зазначені правовідносини регулюються наступними нормами ЦК України. Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Стаття 16. Захист цивільних прав та інтересів судом 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 23. Відшкодування моральної шкоди 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 280. Право фізичної особи, особисте немайнове право якої порушено, на відшкодування шкоди 1. Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. Стаття 1167. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Постанова Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив наступне. Позивач [PERSON] проживає з [PERSON] , її сином [PERSON] та спільною донькою [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Тобто, позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , але він не є батьком [PERSON] , не є його усиновителем чи опікуном, тобто не є законним представником дитини. 18.06.2018 року до Ширяївського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява [PERSON] , [INFO] , про те, що 20.05.2018 р. дві жінки, одна з яких місцева мешканка [PERSON] , погрожувала знищити урожай, після чого приїхав [PERSON] , який словесно погрожував вбити. За вказаною заявою відкрито кримінальне провадження №12018160460000211. Постановою від 19.06.2018 р. [PERSON] визнано потерпілим у кримінальному провадженні №12018160460000211. 03.07.2018 р. позивач звернувся до психологічного центру [PERSON] з приводу надання психологічної консультації. Згідно довідки кандидата психологічних наук [PERSON] , " [PERSON] звернувся за психотерапевтичною допомогою з приводу психо-емоційного стану "прийомного сина" [PERSON] . "Батько" пояснив, що 20.05.2018 року у денний час на території його будинку за адресою: [ADDRESS] , на нього було скоєно спроба нападу [PERSON] , який під,їхав на автівці, різко "вистрибнув" та почав погрожувати [PERSON] . Разом з [PERSON] були присутні його мати [PERSON] та ще одна жінка, які голосно кричали, знімали події на відео. Його син з донькою грали у дворі будинку у пісочниці. Діти були сильно налякані тим, що відбувалося та побігли в будинок. [PERSON] звернувся зі скаргою, що через місяц подій, коли до будинку під,їхала автівка, його син сильно злякався та почав кричати. Побоюючись за психо-емоційний стан та психічне здоров,я сина, [PERSON] звернувся до місцевого психіатра, який рекомендував звернутися до дитячого психолога. Дитині було надано психологічну допомогу та проведено арттерапевтичне дослідження, згідно якого можливо зробити висновок про сильну триводність дитини за майбутнє та безпеку родини. Рекомендовано подальше отримання психологічної допомоги шляхом арттерапії та ігрової терапії". Згідно чеку №001-07/2018 від 03.07.2018 р., ФОП [PERSON] сплачено 500,00 грн. за надання психологічної консультації. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 21.11.2018 р., 18.06.2018 р. до Ширяївського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява мешканця [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , про те, що 20.05.2018 р. дві жінки, одна з яких місцева мешканка [PERSON] , погрожувала знищити урожай, після чого приїхав [PERSON] , який словесно погрожував вбити. Перевіркою вказаного факту встановлено, що між родиною [PERSON] та родиною [PERSON] склалися неприязні відносини з приводу давніх земельних відносин, але дії [PERSON] , а саме висловлювання вбити [PERSON] не підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, оскільки вказане висловлювання жодними діями не підтверджувалось і не було конкретним та реальним, а лише містило характер дрібного хуліганства. [PERSON] та [PERSON] попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 129 та ст. 296 КК України. Кримінальне провадження №12018160460000211 закрито у зв,язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Згідно листа Роздільнянської місцевої прокуратури від 22.02.2019 р., 22.02.2019 р. за результатами скарги [PERSON] скасовано незаконну постанову слідчого про закриття кримінального провадження та з наданням процесуальним керівником письмових вказівок матеріали кримінального провадження направлені до СВ Ширяївського ВП для здійснення подальшого досудового розслідування. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач зазначає, що діями [PERSON] йому та його родині було завдано моральну шкоду, заподіяно значний моральний стрес та шкода здоров,ю. Водночас, доказів того, що позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів, приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачем не надано. Крім того, позивачем не надано суду доказів вини відповідача у заподіянні моральної шкоди. Саме лише існування відкритого кримінального провадження за заявою позивача не є достатнім доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та вини відповідача у її заподіянні. Обов`язковою передумовою для реалізації права на судовий захист у порядку цивільного судочинства є наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, які порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами - відповідачами, та на захист якого спрямоване звернення до суду з позовом. Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вирішуючи спір по суті, суд повинен установити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні спричиняє прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших установлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Згідно положень ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Як встановлено судом у ході розгляду справи, позивач не є законним представником дитини [PERSON] , не уповноважувався законними представниками на представництво інтересів дитини, тому не є належним позивачем щодо вимог з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди [PERSON] . На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed