Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Представник позивача ПАТ "Приватбанк" звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 01.03.2006 року між ПАТ "Приватбанк" та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав відповідачу [PERSON] , а останній отримав суму кредиту у розмірі - 5 000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленими умовами кредитного договору. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачем не виконано. [PERSON] порушував терміни погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Станом на 05.09.2013 року сума заборгованості [PERSON] перед позивачем по кредитному договору становить 25 574,77 гривень, з яких : 3 382,71 гривень (три тисячі триста вісімдесят дві гривні, 71 коп.) - основна сума боргу по кредиту; 20 498,02 (двадцять тисяч чотириста дев'яносто вісім гривень, 02 коп.) - заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 (п'ятсот гривень,) - штраф (фіксована частина), 1 194,04 (одна тисяча сто дев'яносто чотири гривні, 04 коп.) - штраф (процентна складова) Посилаючись на викладені обставини, а також на норми ст.ст. 526,530,631, 634, 1049,1050, 1054 ЦК України позивач просить суд, стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 25 574,77 гривень та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, з підстав та мотивів викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково , визнав заборгованість по сумі кредиту, а вимоги щодо нарахованих штрафних санкцій та заборгованість по нарахованим відсоткам заперечив. В наступні судові засідання не з'являвся, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 01.03.2006 року, між закритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України до умов, запропонованих банком в письмових умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви, в якій міститься його підпис про ознайомлення з цими умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку . Відповідно до укладеного з відповідачем договору банк відкрив картковий рахунок та надав кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 5000 гривень, з встановленням строку дії кредитного ліміту, що стверджується заявою [PERSON], копія якої приєднана до матеріалів справи. Відповідно до п. 9.12 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк . У матеріалах справи відсутні докази про те, що дія договору була припинена за ініціативою однієї із сторін у спосіб, передбачений п. 9.12 Умов. Таким чином договір від 01.03.2006 року, укладений між сторонами, діє з часу його укладення по теперішній час. Строк, у межах якого банк міг звертатися до суду з вимогами до відповідача не порушений. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 05.09.2013 року на його користь підлягає стягненню з відповідача загальна заборгованість по кредитному договору № б/н від 01.03.2006 року в розмірі 25 574,77 гривень, з яких : 3 382,71 гривень (три тисячі триста вісімдесят дві гривні, 71 коп.) - основна сума боргу по кредиту; 20 498,02 (двадцять тисяч чотириста дев'яносто вісім гривень, 02 коп.) - заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 (п'ятсот гривень,) - штраф (фіксована частина), 1 194,04 (одна тисяча сто дев'яносто чотири гривні, 04 коп.) - штраф (процентна складова). Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитраті рахункового ліміту та сплачувати комісії на умовах передбачених договором. Пунктом 8.6 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строком платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язався сплатити Банку в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Така домовленість сторін цього договору не суперечить положенням ст. 549 ЦК України та не свідчить про подвійну відповідальність за одне й те саме порушення. Фіксована та процентна частини штрафу є складовими передбаченої договором санкції і один одного не замінюють. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов кредитного договору № б/н від 01.03.2006 року сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався щомісяця погашати заборгованість за кредит, а також остаточно погасити кредит в строк остаточного погашення. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON], не виконав належним чином то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» згідно кредитного договору № б/н від 01.03.2006 р. заборгованість в сумі 25 574,77 гривень є обгрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved