Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що з 03.10.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, вони є батьками малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26.04.2011 року. Рішенням цього ж суду від 10.02.2011 року з відповідача на утримання сина стягнуто аліменти. У 2014 році дитині проведена операція по видаленню аденоїдів, у зв'язку з тим, що у дитини відбувся рецидив аденоїдів, лікарем призначено шейверну аденотомію (операцію з видалення аденоїдів), яка була проведена 31.08.2018 року в ЛДЦ "Приватна клініка "Безега і Ко". Витрати на операцію, наркоз та післяопераційний нагляд склали 6280 грн. 00 коп. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3140 грн. 00 коп. додаткових витрат на проведення операції сину [PERSON], [INFO], та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3500 грн. 00 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, не повідомивши про причини неявки доручила представляти свої інтереси адвокату [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи повідомлений про час та місце слухання справи за місцем проживання та реєстрації, а також шляхом опублікування оголошення на сайті суду, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03.10.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26.04.2011 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 28.04.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління Полтавської області. Після розірвання шлюбу між сторонами по справі їх малолітній син постійно проживає з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу "Нива" № 19 від 01.05.2018 року. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.02.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно по 1/4 частині з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 січня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 601, виданої ЛДЦ "Приватна клініка "Безега і Ко", [PERSON], [INFO], перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі з 31.08.2018 року по 01.09.2018 року з діагнозом "Аденоїдні вегетації 3 ст.", 31.08.2018 року йому проведене оперативне лікування - шейверну аденотомію (операцію з видалення аденоїдів). Витрати на оперативне втручання, загальне знеболювання та за перебування у лікарняному закладі склали 6280 грн. 00 коп., що підтверджується фіскальним чеком № 1149002 від 01.09.2018 року. Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що вказані витрати понесла мати дитини - позивач по справі [PERSON] Згідно статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З огляду на вищевикладене, оскільки загальна вартість документально підтверджуних додаткових витрат на сина [PERSON], понесених позивачем, склала 6280 грн. 00 коп., суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача 1\\2 частини цієї суми в розмірі 3140 грн. 00 коп., а тому приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як встановлено в ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачувала, оскільки звільнена від його оплати відповідно до норми ст. 5 Закону України "Про судовий збір", понесла витрати на правову допомогу, на підтвердження чого надала суду договір про надання правової допомоги № 2 від 17.09.2018 року, укладений з адвокатом [PERSON], узгодження погодинної вартості роботи адвоката, розрахунок вартості послуг на правову допомогу та квитанцію № 2 від 20.09.2017 року,, відповідно до якої сплатила адвокату за підготовку позову та представництво інтересів в суді кошти в сумі 3500 грн. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Аналізуючи вищенаведене, беручи до уваги предмет та підстави позовних вимог, строк розгляду справи та процесуальну поведінку учасників справи, доведеність того факту, що витрати на правову допомогу пов'язані з розглядом саме даної справи, в якій адвокат [PERSON] брав участь та готував процесуальні документи, з урахуванням їх співмірності зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугам, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, й ціною позову, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved