Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У липні 2013 року позивач ТОВ БІК "ФінІнКом" звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування збитків. Свої позовні вимоги позивач ТОВ БІК "ФінІнКом" мотивував тим, що згідно з договором управління проектом № 16/01-1 від 16.01.2012 року воно здійснює будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS], у якості підрядної організації. Земельна ділянка площею 0,1336 га за вищевказаною адресою використовується замовником будівництва [PERSON] на підставі договору про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) від 23.03.2012 року. Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку Серії ЯД № 923041 від 10.10.2007 року цільове призначення земельної ділянки: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На даний час на вказаній земельній ділянці ТОВ БІК "ФінІнКом" проводить комплекс будівельних робіт зі спорудження житлового будинку. Уся діяльність товариства на даному об'єкті відповідає вимогам законодавства, будинок споруджується на підставі належним чином оформленого Проекту та згідно з Декларацією про початок виконання будівельних робіт. зареєстрованої ІДАБК в Київській області 25.01.2013 року. Однак, позивач стверджує, що його права щодо забудови ділянки були грубо порушені відповідачами, які є власниками сусідніх ділянок. Так, 15.05.2013 року вказані громадяни разом з іншими мешканцями вулиці незаконно перегородили проїзд до будівельного майданчика шляхом встановлення залізобетонних будівельних конструкцій, автомобілів на проїзній частині [ADDRESS] та шляхом перекриття вулиці безпосередньо цими громадянами. Про вказані факти ТОВ БІК "ФінІнКом" було повідомлено начальника Вишнівського МВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області у заяві про злочин від 21.05.2013 року. За результатами перевірки старшим ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області було складено висновок, яким підтверджуються вказані обставини. Метою протиправних дій було перешкоджання проїзду будівельної техніки та проходу будівельників на ділянку. Власники сусідніх ділянок неодноразово висловлювались проти забудови ТОВ БІК "ФінІнКом" ділянки, безпідставно вважаючи, що підприємство не має права. У той же час вони самі звели багатоповерхові будинки на своїх земельних ділянках. Внаслідок протиправних дій відповідачів земельна ділянка не може використовуватись ТОВ БІК "ФінІнКом" для будівництва будинку. Невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням надає її власнику [PERSON] право ставити питання про розірвання вищевказаного договору суперфіцію із замовником [PERSON] У свою чергу, у замовника будівництва виникає право вимагати від даного підприємства сплати штрафу за порушення строків виконання робіт. Крім того, внаслідок вимушеного примусового припинення будівельних робіт ТОВ БІК "ФінІнКом", як підрядною організацією, вже понесено значні збитки. Так, 15.05.2013 року з метою влаштування плити перекриття ТОВ БІК "ФінІнКом" було замовлено у ПП «Клер плюс» 90 кубічних метрів бетону та бетононасос. Внаслідок перекриття проїзду ні бетон, ні бетононасос не були доставлені на об'єкт. У подальшому згідно з дефектним актом бетон втратив свої властивості і був утилізований. У результаті вказаного ТОВ БІК "ФінІнКом" була виставлена претензія з боку ПП «Клер плюс» на суму 64 704 грн. (61 200 - вартість бетону, 3 504 грн. - оплата вимушеного простою бетононасоса). Вказані збитки ПП «Клер плюс» були повністю компенсовані ТОВ БІК "ФінІнКом". Посилаючись на викладене вище та норми закону, позивач ТОВ БІК "ФінІнКом" просив суд: зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні ТОВ БІК "ФінІнКом" земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]; заборонити відповідачам вчинення будь-яких дій, які обмежують доступ до вказаної ділянки людей, автотранспорту та будівельної техніки; стягнути з відповідачів збитки у сумі 64 704 грн. солідарно. У подальшому позивач ТОВ БІК "ФінІнКом" зменшило свої позовні вимоги, залишивши без розгляду позовні вимоги про зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та заборону їм вчиняти будь-які дії, які обмежують доступ до вказаної ділянки, остаточно просив стягнути з відповідачів солідарно збитки у сумі 64 704 грн. Також у ході судового розгляду третя особа [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], товариство з обмеженою відповідальністю БІК "ФінІнКом", про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та заборону вчиняти дії. Свої позовні вимоги третя особа [PERSON] обґрунтував тим, що 23.03.2012 року за договором про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) йому була передана у користування земельна ділянка площею 0,133 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Метою договору суперфіцію є будівництво на зазначеній земельній ділянці житлового будинку. На підставі вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ним було розроблено проект на будівництво 40-квартирного житлового будинку, отримано всі необхідні технічні умови та належним чином 25.01.2013 року зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за № КС 083130250384. Згідно зі ст. 36 зазначеного Закону він має повне право на виконання підготовчих та будівельних робіт на вказаному об'єкті. Для реалізації свого права [PERSON] 16.01.2013 року уклав договір на управління проектом № 16/01-1 з ТОВ БІК "ФінІнКом", яке здійснює будівництво вказаного житлового будинку. Однак, його права щодо забудови були грубо порушені відповідачами, які є власниками сусідніх земельних ділянок. Так, 15.05.2013 року вказані громадяни разом з іншими мешканцями вулиці незаконно перегородили проїзд до будівельного майданчика шляхом встановлення залізобетонних будівельних конструкцій, автомобілів на проїзній частині [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області та шляхом перекриття вулиці безпосередньо цими громадянами. Про вказані обставини ТОВ БІК "ФінІнКом" було повідомлено начальника Вишнівського МВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області у заяві про злочин від 21.05.2013 року. За результатами перевірки старшим ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області було складено висновок, яким підтверджуються вказані обставини. Метою протиправних дій було перешкоджання проїзду будівельної техніки та проходу будівельників на ділянку. Власники сусідніх ділянок неодноразово висловлювались проти забудови ним ділянки, безпідставно вважаючи, що він не має на це права. У той же час вони самі забудували свої земельні ділянки в порушення вимог закону, чим перешкоджають [PERSON] використовувати свою ділянку за цільовим призначенням. безпідставно вважаючи, що зведення ще одного будинку на вулиці створить їм незручності. Внаслідок протиправних дій відповідачів земельна ділянка не може використовуватись [PERSON] для будівництва будинку. Невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням надає її власнику [PERSON] право ставити питання про розірвання вищевказаного договору суперфіцію. Посилаючись на викладене вище та норми закону, третя особа [PERSON] просив суд: зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]; заборонити відповідачам вчинення будь-яких дій, які обмежують доступ до вказаної ділянки людей, автотранспорту та будівельної техніки. Представник позивача ТОВ БІК "ФінІнКом" у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, проти задоволення позову третьої особи [PERSON] не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] проти задоволення позовів ТОВ БІК "ФінІнКом" та [PERSON] заперечували, просили відмовити у їх задоволенні, вказуючи на те, що: позивачі обґрунтовують свої вимоги недопустимим доказом - висновком органу внутрішніх справ, який не передбачений чинним законодавством; на той час, коли начебто з боку відповідачів чинились позивачам перешкоди у користування спірною земельною ділянкою, тобто 15.05.2013 року, у третьої особи [PERSON] ще не виникли права користувача даної землі, оскільки державна реєстрація договору суперфіцію від 23.03.2012 року була проведена лише 29.07.2013 року. позивачем же не було надано жодного доказу того, що після набуття ним прав з боку відповідачів чинились перешкоди у користуванні ділянкою; у ТОВ БІК «ФінІнКом» щодо спірної земельної ділянки не виникло ніяких прав користувача, то й підстав вимагати усунути перешкоди у нього немає. Також наголошували на безпідставності вимог ТОВ БІК «ФінІнКом» щодо солідарного стягнення з них збитків. Третя особа [PERSON] свій позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у його позові, проти задоволення позову ТОВ БІК "ФінІнКом" не заперечував. Третя особа [PERSON] не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги ТОВ БІК "ФінІнКом" підтримав у повному обсязі, свою позицію щодо позову [PERSON] суду не повідомив. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились у судове засідання, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ БІК "ФінІнКом" не підлягає задоволенню, а позов [PERSON] слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.01.2012 року між [PERSON], як замовником, та ТОВ БІК «ФінІнКом», як підрядником, було укладено договір управління проектом № 16/01-1, відповідно до якого підрядник зобов'язався виконати роботи по координації й управлінню процесом будівництва багатоквартирного приватного будинку на пустій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. 23.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 857. Відповідно до вказаного договору [PERSON], будучи згідно з договором дарування, посвідченим 16.12.2011 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 5331, та Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №923041 власником земельної ділянки площею 0,1336 га, кадастровий номер 3222484001:01:013:0081, з цільовим призначенням - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] надав забудовнику [PERSON] право користування даною земельною ділянкою для будівництва на ній будівлі (споруди) строком на 150 років. Зазначена земельна ділянка відповідно до акта прийому-передачі земельної ділянки від 23.03.2012 року була передана [PERSON] [PERSON] та прийнята останнім у користування. 25.01.2013 року за № КС 083130250384 у ІДАБК в Київській області замовником [PERSON] було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт житлового будинку на 40 квартир за адресою: [ADDRESS]. 21.05.2013 року ТОВ БІК «ФінІнКом» звернулось до Вишнівського МВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про злочин, де повідомило про те, що 15.05.2013 року мало місце злочинне порушення законних прав з боку сусідів ділянки будівництва, а саме мешканців за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS], які разом з іншими мешканцями вулиці, всього кількістю 15 чоловік, перегородили проїзд до будівельного майданчику ТОВ БІК «ФінІнКом» та цим перешкоджали проїзду спецтехніки та завезенню будівельного обладнання, внаслідок чого було завдано збитків на загальну суму 73 250,10 грн. За результатами перевірки по зверненню [PERSON] (директор ТОВ БІК «ФінІнКом») ЖЕО № 7778 від 21.05.2013 року Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області було складено висновок рекомендувати [PERSON] звернутись до районного суду в порядку цивільного провадження. У вказаному висновку зазначено, що 14.05.2013 року ТОВ БІК «ФінІнКом» з метою виконання зобов'язань перед замовником [PERSON] замовило у ПП «КЛЕР ПЛЮС» бетон та бетононасос, проте 15.05.2013 року мешканці [ADDRESS] перегородили проїзд вантажного автотранспорту по вулиці своїми автомобілями та бетонними блоками, внаслідок чого бетон не був доставлений до місця призначення та прийшов у непридатність. Окрім цього у даному документі було прописано, що, будучи опитаною з приводу звернення [PERSON], [PERSON] повідомила, що поруч з її будинком за адресою: [ADDRESS], будуються багатоповерховий 40-квартирний будинок, який суперечить будівельним нормам та технічної забезпеченості даної будівлі, внаслідок чого [PERSON] разом з іншими мешканцями вулиці не дозволили даним забудовникам проїхати до їхнього будівництва. Вказане пояснення підтвердила і [PERSON] 15.05.2013 року ПП «КЛЕР ПЛЮС» звернулось до ТОВ БІК «ФінІнКом» з письмовою претензією № 1, в якій наголосило, що згідно із заявкою № 14/05-1 від 14.05.2013 року ними було 15.05.2013 року о 8 год. 00 хв. на об'єкт будівництва в [ADDRESS] доставлено бетон, а також надано для виконання робіт по влаштуванню плити перекриття бетононасос. Через умисне перекриття проїзду по вулиці автомобілями, що було організовано протиправними діями мешканців вулиці, виконання робіт було неможливе. Доставлений ними бетон через 2 години втратив свої властивості, що спричинило неможливість його подальшого використання. Дані обставини спричинили фінансові втрати для підприємства на загальну суму 64 704 грн. Виходячи з цього, ПП «КЛЕР ПЛЮС» вимагало від ТОВ БІК «ФінІнКом» компенсувати вказані втрати. Згідно з дефектним актом від 15.05.2013 року, складеним комісією ПП «КЛЕР ПЛЮС», подальше використання за призначенням чи переадресація на інший об'єкт бетону, який був доставлений 15.05.2013 року о 8 год. 00 хв. ТОВ БІК «ФінІнКом», не являються можливими, бетон був утилізований, вини ПП «КЛЕР ПЛЮС» у цьому немає, тому ТОВ БІК «ФінІнКом» повинно компенсувати вартість бетону і доставки, а також простою бетононасоса. Вище вказане було підтверджено Актом від 15.05.2013 року, підписаним ПП «КЛЕР ПЛЮС» та ТОВ БІК «ФінІнКом». Відповідно до платіжних доручень №№ 86, 89 від 17.06.2013 року та 19.06.2013 року ТОВ БІК «ФінІнКом» сплатило ПП «КЛЕР ПЛЮС» 64 704 грн. збитків згідно з претензією № 1 від 15.05.2013 року. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.07.2013 року № 7181306 за заявою [PERSON] 29.07.2013 року було здійснено державну реєстрацію права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) відповідно до договору від 23.03.2012 року. Наявні у матеріалах справи листи компетентних органів щодо будівництва, яке здійснюється на спірній земельній ділянці, суд в силу ст. 58 ЦПК України визнає неналежними, оскільки вони не стосуються предмету даного спору, так як в них йде мова про законність чи незаконність даного будівництва, питання про які не піднімались позивачами, та у зв'язку з цим не може взяти їх до уваги. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми та рекомендації Верховного суду України. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). У ст. 386 ЦК України проголошено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З огляду на ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 395 ЦК України передбачено, що речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). У відповідності до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. У ч. 1 ст. 415 ЦК України передбачено, що землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 102-1 ЗК України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України. Право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) може виникати також на підставі заповіту. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. З урахування рекомендацій, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. З огляду на 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням проаналізованих правових норм та рекомендацій Верховного суду України в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. Позивачем ТОВ БІК "ФінІнКом" в ході судового розгляду не було всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України доведено суду, що дії відповідачів були неправомірними, між ними і шкодою, тобто завданням збитків, є безпосередній причинний зв'язок та є вина відповідачів, оскільки неправомірність дій відповідачів та їх вину можливо у розумінні ч.2 ст. 59 ЦПК України встановити у даному випадку виключно із судового рішення, ухваленого у кримінальній справі чи у справі про адміністративне правопорушення, а безпосередній причинний зв'язок з огляду на невизнання відповідачами цього факту - шляхом проведення експертизи, оскільки з матеріалів справи достеменно неможливо визначити, чи являється непридатність бетону наслідком дій саме відповідачів, чи неправильних дій працівників підприємства ПП «КЛЕР ПЛЮС» щодо його збереження, тобто для встановлення даної істини необхідні спеціальні знання, якими суд не може володіти. Зважаючи на норми ЦПК України, суд не в праві у таких випадках з власної ініціативи призначати експертизи, так як це буде порушенням принципу змагальності судового процесу, позивач же не скористався своїм правом, роз'ясненим йому у судовому засіданні, клопотати перед судом про призначення судової експертизи. Окрім того, суд критично ставиться до наявної у матеріалах справи претензії та дефектного акта, оскільки вони складені ПП «КЛЕР ПЛЮС», яке зацікавлене у знятті із себе вини та відповідальності за приведення бетону у непридатний стан. У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку відмовити у задоволенні позову ТОВ БІК "ФінІнКом". Щодо позовних вимог [PERSON], то суд визнає, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 413 ЦК України та ч. 1 ст. 102-1 ЗК України, які є спеціальними нормами у врегулюванні даних правовідносин, у нього виникло право користування спірною земельною ділянкою для забудови. Стосовно посилання відповідачів на ст. 125 ЗК України, згідно з якою виникнення права власності на земельну ділянку, а також права постійного користування та права оренди земельної ділянки пов'язується виключно з державною реєстрацією, то суд звертає увагу на те, що вказаною правовою нормою визначено виникнення лише права власності, права постійного користування та права оренди, а не права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцію), у зв'язку з чим до спірних правовідносин слід застосовувати саме ст. 102-1 ЗК України, а не ст. 125 ЗК України. Факт чинення перешкод [PERSON], який є замовником будівництва на спірній земельній ділянці, що здійснює позивач ТОВ БІК "ФінІнКом", суд вважає доведеним, оскільки зі змісту вище згаданого висновку правоохоронного органу, побудованого в тому числі і на поясненнях відповідачів і який в розумінні ст. 57 ЦПК України теж являється доказом у справі, вбачається, що з боку відповідачів 15.05.2013 року мало місце перекриття доступу до будівництва [PERSON] автомобілями та бетонними блоками і, відповідно, до самої земельної ділянки, на якій воно здійснюється. Більш того, відповідачі у судовому засіданні підтвердили дані факти, виправдовуючи це намаганням перешкодити незаконному будівництву на спірній земельній ділянці. Тобто, з огляду на наявність у [PERSON] згідно зі ст. 415 ЦК України та ст. 102-1 ЗК України права користування спірною землею та на доведеність факту перешкоджання йому з боку відповідачів у користуванні ділянкою, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача відповідно до ст. 15, 16, 386, 391, 396 ЦК України та ст. 152 ЗК України та зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], заборонити їм вчиняти будь-які дії, що обмежують доступ до цієї земельної ділянки людей, автотранспорту та будівельної техніки. А отже, суд вважає за необхідне залишити позов ТОВ БІК "ФінІнКом" без задоволення, а позов третьої особи [PERSON] - задовольнити. Зважаючи на вищенаведене, з урахуванням рекомендацій, викладених у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 13 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 22, 386, 391, 395, 396, 413, 415, 1166 ЦК України, ст.ст. 102-1, 152 ЗК України,

Outcome: approved