Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

30.04.2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивовано наступним: 20.03.2013 року між сторонами укладено договір № 025000000023052 (далі- кредитний договір) про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE, а також додаткову угоду № 10-46-ЗПКФ від 20.03.2013 р.(далі- додаткова угода) про відкриття кредитної лінії в межах зарплатного проекту з наданням відповідачу кредиту в сумі 20 тис. грн. шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на строк з 20.03.2013 р. по 19.03.2015 р. зі сплатою 32 % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі зі сплатою за рахунок заробітної плати та інших виплат та надходжень. Відповідач за цим договором зобов'язався сплачувати позивачу проценти за користування кредитними коштами щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховані проценти, а починаючи з квітня 2014 року погашати і тіло кредиту. Відповідач здійснив останній платіж 03.04.2014 р. в сумі 12,00 грн. і надалі не виконує свої зобов'язання за договором, допустивши заборгованість станом на 11.03.2015 р. у сумі 65459,45 грн., що складається із наступних сум: - забогованість за кредитом 18130,71 грн.; - забогованість за процентами за користування кредитом 7578,16 грн.; - неустойка (пеня та /або штраф) за прострочення сплати кредиту 10173,07 грн.; - неустойка (пеня та /або штраф) за прострочення сплати процентів 2017,69 грн.; - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту 4965,55 грн.; -сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам 1068,48 грн.; - 3 % річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами ( заборгованість за кредитом) 476,86 грн.; - 3 % річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) 94,58 грн. На письмову вимогу позивача про дострокове погашення заборгованості № 344 від 23.12.2014 р. відповідач не зреагував. 08.09.2015 р. до Міжгірського районного суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог у звязку з допущенням технічної помилки (опису) під час компютерного набору тексту позовної заяви, в наслідок чого ціну позову позивачем змінено із суми 65459,45 грн. на суму 44505,10 грн. Посилаючись на вимоги кредитного договору, а також на норми цивільного законодавства і ту обставину, що позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав, а останній в порушення кредитного договору та норм цивільного законодавства не виконує взяті на себе зобов'язання, покликаючись на здійснення ліквідації банку за рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11. 06.2014 р., позивач просить позов задоволити з врахуванням уточненої ціни позову. До початку розгляду справи по суті відповідач у справі -[PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Брокбізнесбанк» про визнання п.15 додаткової угоди № 10-46-ЗПКФ від 20.03.2013 р. недійсним та зобовязати вчинити певні дії, а саме: - зобовязати Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» унести зміни до пункту 4.6 Договору та п.12 Додаткової угоди; - зобовязати Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» надати реквізити рахунку для сплати заборгованості за Кредитною лінією та нарахованих відсотках; - зобовязати Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» приймати платежі по заборгованості за Кредитною лінією та нарахованих відсотках згідно графіку за станом на 01 березня 2014 року починаючи з часу набрання законної сили рішенням суду; - зобовязати Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» розробити графік сплати заборгованості за Кредитною лінією та нарахованих відсотках з розрахунку 12 місяців, 18130,71 гривень суми кредиту та 32% річних. Судом ухвалено рішення від 18.08.2015 року про прийняття зустрічного позову і обєднання його в одне провадження із первісним позовом. У ході судового розгляду справи позивач свій позов підтримав у повному обсязі. Заперечення проти зустрічного позову від позивача не поступило. Відповідач первісний позов визнав частково, а заявлелений ним зустрічний позов підтримав у повному обсязі. Свою позицію відповідач [PERSON] обґрунтував в письмовому запереченні на позов та безпосередньо в судовому засіданні таким. Відповідач отримав від позивача кредитні кошти в сумі 18130,71 грн., з яких в порядку, передбаченому п. 12 додаткової угоди, за період з 20.03.2013 р. по 03.03.2014 року сплачував належно щомісячні платежі згідно графіку. Останнє поступленння коштів на зарплатну картку відповідача, надійшло в період з 28.02.2014 по 03.03.2014 року в сумі 2165.69 гривень. Зняття готівки відповідачем із зарплатної картки в сумі 1600 грн. проведено 04.03.2014 року. Таким чином, у відповідача на рахунку було достатньо коштів (568,16 грн при необхідних 453,38 грн.), для сплати відсотків нарахованих за лютий 2014 року. Однак, позивач не виконав договірних зобов'язань, передбачених п. 12 додаткової угоди та п. 4,6 кредитного договору, а 09.07.2014 року ці кошти повернуто відповідачу тим самим відмовився прийняти черговий платіж. В кінці березня 2014 року, при спробі перевірити рух коштів на зарплатній картці та пересвідчитись про списання залишених коштів на сплату відсотків виявилось, що картку заблоковано. Від працівників банку відповідач дізнався, що в ПАТ «Брокбізнесбанк» через фінансові труднощі з березня 2014 р. рахунки заблоковані. Необхідно чекати повідомлення банку про нові реквізити для погашення кредиту. 27 грудня 2014 року відповідач одержав поштою повідомлення з банку про дострокове повернення кредитних коштів. Однак, реквізитів рахунку для погашення кредитної заборгованості в повідомленні не вказано. Реквізити не вказані також і в позовній заяві. Реквізити зазначені в п.4.6 договору з березня 2014 року є не вірними, оскільки рахунок заблоковано. Відповідач звернув увагу суду на те, що згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами та ст. 526 цього кодексу за правилами, якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобовязаний був і міг діяти не інакше, як це передбачено кредитним договором та додатковою угодою між сторонами. За таких обставин відповідач просить застосувати ч.4 ст.612 та ст.613 ЦК України, оскільки є просрочення кредитора з відповідними правовими наслідками внаслідок чого виконувати свої договірні зобов'язання не міг. Відповідач не має коштів для повного погашення визнаної ним заборгованості, так як опинився в незрозумілій і скрутній ситуації та втратив можливість за черговістю належним чином виконувати договірні зобов'язання. Крім того, є інвалідом ІІІ групи, працює на державній службі і отримує невелику заробітну плату, має на утриманні дочку, інваліда з дитинства підгрупи "А" першої групи, догляд за якою здійснює повнолітній син і тому ніде не працює. Дружина пенсіонерка. У зв'язку з цим, відповідач просить розстрочити сплату визнаної суми боргу строком на 12 місяців. Посилаючись на Закони України «Про захист прав споживачів», «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», а також на норми цивільного законодавства зустрічний позов [PERSON] мотивовано так. Позивач за зустрічним позовом вважає, що умови договору є несправедливими, так як всупереч принципу добросовісності наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором і просить зустрічний позов задоволити. Представник позивача за первісним позовом [PERSON], незважаючи на своє клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та Ухвалу суду від 17.12.2015 року, якою явка позивача або його представника була визнана обовязковою, в судове засідання ні разу не зявилася, свої позовні вимоги підтримала повністю, про що надала до суду письмові пояснення по суті позовних вимог. Письмових заперечень на зустрічний позов до суду не надходило. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], перевіривши матеріали в справі та письмові пояснення по суті позовних вимог і як позивача за первісним позовом суд вважає, що позов ПАТ «Брокбізнесбанк» та зустрічний позов [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав та мотивів. Судом встановлено, що 20.03.2013 року між сторонами укладено договір № 025000000023052 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE, а також додаткову угоду № 10-46-ЗПКФ від 20.03.2013 р. про відкриття кредитної лінії в межах зарплатного проекту та надано відповідачу за первісним позовом грошові кошти в сумі 18130,71 грн шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на строк з 20.03.2013 р. по 19.03.2015 р. зі сплатою 32 % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. Укладення кредитного договору та додаткової угоди сторонами не оспорюється. Отримання кредиту в сумі 18 130,71 грн. відповідачем також не оспорюється. Згідно п. 12 додаткової угоди заборгованість за кредитною лінією та проценти за користування нею, власник рахунку (відповідач за первісним позовом) сплачує за рахунок коштів, що надходять на його СКР № 26252500012438 в АТ «Брокбізнесбанк», МФО 300249, як заробітна плата та інші виплати та надходження шляхом дебетування Банком (позивачем за первісним позовом ) зазначеного рахунку на суму заборгованості за Кредитною лінією та нарахованих процентів без додаткового погодження з власником рахунку . У відповідності до п. 7 додаткової угоди, укладеної між сторонами, проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком щомісячно за поточний календарний місяць в останній робочий день місяця на суму залишку заборгованості у валюті рахунку, починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів. Відповідно до п. 8 додаткової угоди власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Згідно п. 4.1 кредитного договору облік коштів на СКР здійснюється Банком. Пунктом 4.6 кредитного договору передбачені реквізити, за якими здійснюється поповнення СКР. Згідно п. 4.11 кредитного договору власник рахунку (відповідач) доручає Банку (позивачу) здійснювати списання з СКР сум всіх операцій, суми овердрафгу та процентів за користування ними, комісійної винагороди, штрафних санкцій, інших платежів, які стали наслідком або викликали в зв'язку з використанням Основної та Додаткових карток, а також направляти всі кошти, що надходять на СКР на погашення овердрафгу та нарахованих процентів за користування ними. За період з 20.03.2013 р. по 03.03.2014 року сторони за договором свої зобовязання виконували в повному обсязі. Як убачається із поданої позивачем виписки по рахунку № 26252500012438, останнє поступлення коштів на зарплатну картку відповідача, надійшло в період з 28.02.2014 по 03.03.2014 року в сумі 2165.69 гривень. Зняття готівки відповідачем із зарплатної картки в сумі 1600 грн. проведено 04.03.2014 року. Таким чином, у відповідача на рахунку було достатньо коштів (568,16 грн при необхідних 453,38 грн.), для сплати відсотків нарахованих за лютий 2014 року які позивач, згідно п.12 додаткової угоди зобов'язаний був перерахувати на погашення кредиту, однак цей пунк не виконав і 09.07.2014 року ці кошти повернув відповідачу. Отже, позивачем договірні зобов'язання не виконано. Умови та порядок погашення кредиту є істотними умовами кредитного договору, які визначені п. 12 додаткової угоди та п. 4.11 кредитного договору. Іншого порядку погашення кредиту кредитним договором та додатковою угодою не передбачено. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.Виходячи з дії вищевказаних норм суд констатує що має місце часткове невиконання договірних умов зі сторони позивач по справі, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором та нарахування необгрунтованих штрафних санкцій та пені.. При постановленні судового рішення, частково задовольняючи первісний позов, суд враховує також наступні обставини встановленні судом і які не заперечуються та неспростовані сторонами. Відповідач за первісним позовом [PERSON] є інвалідом ІІІ групи по загальному захворюванню, працює на державній службі і отримує невелику заробітну плату. Окрім того, має на утриманні дочку [PERSON], [INFO], повністю непрацездатну, інваліда з дитинства підгрупи "А" першої групи, догляд за якою здійснює повнолітній син, який також ніде не працює і проживає разом з [PERSON] Дружина відповідача [PERSON]- пенсіонерка. У зв'язку з цим суд вважає за можливим і доцільним розстрочити сплату визнаної відповідачем суми боргу строком на 10 місяців. При цьому суд бере до уваги і той факт що порушення умов кредитного договору мало місце і зі сторони позивача. Відповідно до ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до ст. 613 ЦК України Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Доводів позивача відносно просторочення кредитора який відмовився приняте належне виконання, запропоноване боржником і на якому настоював відповідач від позивача суду не поступило. Часково задовольняючи зустрічний позов суд виходить з наступного. До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту, відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах ( рішення Конституційного Суду України 10 листопада 201І року №15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія положень пунктів 22, 23 статті1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ з наступними змінами поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.09.2013р. у справі за позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Єврокапітал" про визнання частково недійсним кредитного договору та стягнення збитків). При цьому, несправедливими, відповідно до п. 5) ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. В даному випадку розмір пені яку просить стягнути з відповідача позивач становить 23360 відсотків річних (64% х 365 днів) та відповідно 64 відсотки щоденно. В той час, коли процентна ставка за Кредитною лінією складає 32 відсотки річних і відповідно 0,087 % щоденно (32% / 365 днів). Встановлена процентна ставка в розмірі 64 процентів за кожний день в разі прострочення сплати щомісячного платежу, перевищує розумну межу компенсації за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку із чим ця умова договору є несправедливою. В цій частині доводи [PERSON] зазначені ним у зустрічному позові суд вважає обгрунтованими Як встановлено в судовому засіданні платіжні реквізити банку зазначені у договорі № 025000000023052 від 20.03.2013 року на момент заявлення позову та розгляду справи змінилися суд вважає за необхідне зобов'язати позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» повідомити відповідача [PERSON] реквізити рахунку для погашення останнім заборгованості по кредиту та про порядок його погашення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача [PERSON].

Outcome: approved