Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що він народився [INFO] у с.Свидник Турківського району Дрогобицької області. На цей час проживає без реєстрації разом з дружиною у м.Бориславі Львівської області. За час його життя склалися життєві обставини, у зв`язку з якими він не здійснив своєчасну заміну паспорта громадянина СРСР на паспорт громадянина України, хоч увесь час з дня свого народження та до тепер проживав в Україні, в тому числі станом на 24.08.1991. Крім цього, у цей період він постійно працював у різних підприємствах м. Борислава Львівської області. 29.05.2019 він звернувся із заявою до начальника Бориславського міського відділу ДМС України у Львівській області, у якій просив видати йому, [PERSON] , паспорт громадянина України взамін паспорта громадянина СРСР. Однак, отримав письмову відмову у вчиненні такої дії з рекомендацією звернутись до суду з метою встановлення судом факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, оскільки у паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання в Україні станом на 24.08.1991. Таким чином, він змушений звернутися до суду з даною заявою. Крім цього, він хворіє, а без паспорта громадянина України та реєстрації місця проживання у нього виникають труднощі під час реалізації ряду прав як громадянина України. Заявник [PERSON] у судове засідання не прибув, подав до суду заяву від 10.07.2019, у якій просить справу розглянути без його участі у зв`язку з станом здоров`я, заяву про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.91 він підтримує. Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області у судове засідання не прибув, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується відповідним зворотним поштовим повідомленням. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] у с.Свидник Турківського району Дрогобицької (тепер Львівської) області, що стверджується копією його свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.05.1959 бюро ЗАГС у с.Ластівка Турківського району Дрогобицької області, актовий запис №19, а також копією паспорта громадянина СРСР серії [NUMBER] , виданого 10.10.1983 на ім`я заявника [PERSON] . Крім цього, з вказаного паспорта громадянина СРСР вбачається, що у [PERSON] станом на 24.08.1991 відсутня відмітка у паспорті про його зареєстроване місце проживання (прописку). Останніми відмітками щодо прописки є відмітки про реєстрацію місця проживання [PERSON] [INFO] у м.Бориславі та зняття з реєстрації 28.05.1987. На цей час [PERSON] проживає без реєстрації у [ADDRESS] , що стверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 03.04.2019 відділом реєстрації Бориславської міської ради Львівської області. Заявник [PERSON] станом на час розгляду вказаної цивільної справи не провів заміну паспорта громадянина СРСР на паспорт громадянина України. 29 травня 2019 року [PERSON] звернувся із заявою до начальника Бориславського міського відділу ДМС України у Львівській області, у якій просив видати йому, [PERSON] , паспорт громадянина України взамін паспорта громадянина СРСР. Однак, заявнику надано письмову відповідь, у якій роз`яснено, порядок та перелік документів, необхідних для встановлення належності до громадянства України особами, які є громадянами колишнього СРСР, які не мають у паспорті відмітки про прописку. Зокрема, вказано про необхідність надання судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991. Фактичне проживання [PERSON] в Україні станом на 24.08.1991, а також і до цього часу, стверджується копією його трудової книжки серії [NUMBER] , з якої вбачається, що з 15.07.1986 по 14.07.2010 [PERSON] постійно працював у м.Борислав Львівської області на різних посадах. Зокрема, 15.07.1986 [PERSON] прийнято на роботу трактористом у Бориславське відділення «Дрогобичтеплокомуненерго», 01.09.1989 переведений на посаду машиніста екскаватора та 31.12.1991 звільнений з роботи за переведенням на підприємство «Бориславтеплоенерго». У МП «Бориславтеплоенерго», що у подальшому було перейменовано на комунальне підприємство «Бориславтеплоенерго», [PERSON] працював до його звільнення 14.07.2010. Підстави та порядок набуття громадянства України регулюється нормами Закону України «Про громадянство України». Відповідно до ст. 3 вказаного Закону громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Пунктом 8 цього Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Отже, судом встановлено, що заявник [PERSON] , маючи паспорт громадянина колишнього СРСР, у період з 15.07.1986 по 31.12.1991 працював у Бориславському відділенні (ділянці) «Дрогобичтеплокомуненерго» Тому, враховуючи встановлені обставини у справі, досліджені у сукупності на підставі їх аналізу, оскільки встановлення факту необхідне для можливості реалізації заявником своїх прав як громадянина України, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт того, що заявник постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року. Суд вважає зазначений юридичний факт підтвердженим та встановленим. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про встановлення факту, що має юридичне значення, відносяться на рахунок заявника (ч.7 ст.294 ЦПК України).

Outcome: approved