Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" та просить визнати недійсним договір фінансового лізингу №004005 від 18.05.2016 року укладений між сторонами та стягнути з відповідача 15000,00грн. сплачених коштів на виконання даного договору. Свої вимоги позивач мотивує наступним: 18.05.2016 року між ним та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу предметом якого є зобов'язання лізингодавця (відповідача) придбати предмет лізингу транспортний засіб "Dongfeng DF240" у власність та передати лізингу у користування лізингоодержувачу (позивачу) на строк та на умовах, передбачених договором. Після підписання договору представником відповідача було надано рахунок для сплати платежу в розмірі 15000,00грн. та вказано, що після сплати йому буде передано предмет лізингу на протязі тижня. Цього ж дня відбулася сплата визначених коштів у відділенні ПАТ КБ "Приватбанк". Вказує, що при підписанні договору його було введено в оману представником відповідача, вважає, що вказаний договір є несправедливим по відношенню до нього як споживача. Зазначає, що перед укладенням договору його запевнили, що вартість трактора становить 67000,00грн. та не зміниться ні за яких умов, проте вже в самому договорі ціна становить 5882,35 доларів США, що на день підписання договору еквівалентно 150000,00грн. Також договором передбачено сплату 50% вартості предмету лізингу, а сплачені кошти є адміністративним платежем за підготовку документів до укладення договору. Позивач зазначає, що вказаний договір укладений з порушенням вимог ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", оскільки комісія за передачу предмета лізингу становить 3% від вартості а адміністративний платіж (комісія за супроводження договору) не передбачені чинним законодавством. Вже 31.05.2016 року позивач написав заяву про розірвання договору фінансового лізингу. Таким чином вважає, що діями відповідача порушені його права. В ході розгляду справи на адресу суду надійшло заперечення проти позову, з якому відповідач вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення з огляду на наступне. ТзОВ"Лізингова компанія "Ваш Авто" не є фінансовою установою, його діяльність здійснюється виключно по наданню послуг з фінансового лізингу. Зазначає, що при укладенні вказаного договору, сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що передбачені чинним законодавством, дотримані всі вимоги щодо змісту та форми договору, будь-яких зауважень чи претензій щодо його незрозумілості позивач не заявляв, а тому відсутні підстави стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства та навмисне введення позивача в оману, окрім того відповідачем проставлений підпис на кожній сторінці договору. Також вказує, що позивач плутає правову природу правочину таким чином вважає позов безпідставним та необґрунтованим. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав , просив позов задоволити та в його обґрунтування зіслався на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату і час судового розгляду, однак подав в суд письмове заперечення та просив суд в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: у відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». За змістом ч. 1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Судом встановлено, що 18.05.2016 року між [PERSON] та ТзОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" було укладено договір фінансового лізингу №004005, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - трактор "Dongfeng DF240" у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. Договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу): розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг»). Згідно ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувач на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до п.1.2. договору лізингу від 18.05.2016р. який був укладений між сторонами вартість предмета лізингу на момент укладення договору зазначається договорі та додатку №1. Умовами спірного договору та додатками до нього передбачені такі лізингові платежі: авансовий платіж, сума виплат авансового платежу, щомісячний авансовий платіж, адміністративний платіж у розмірі 10% вартості предмета лізингу, комісія за передачу предмета лізингу у розмірі 3% вартості предмета лізингу(у 9 розділі договору "визначення" комісія за організацію розуміє під собою одноразову плату лізингоодержувача лізингодавцю при укладанні договору). Згідно копій квитанцій від 18.05.2016р. позивач [PERSON] сплатив через ПАТ КБ "Приватбанк" на користь відповідача два платежі на загальну суму 15000,00грн. Так згідно чинного законодавства, зокрема ч. 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», до істотних умов договору лізингу встановлений вичерпний перелік лізингових платежів. В додатку до договору №2 предметом лізингу визначено: марка "Dongfeng ", модель DF240, вартістю 5882,35 доларів США. Таке визначення предмету лізингу не відповідає поняттю індивідуально визначеної речі (рік випуску, колір, об'єм двигуна, індивідуальних технічних характеристик, індивідуальної комплектації тощо), не містить вимог щодо якості предмету лізингу відповідно до ДСТУ, класифікаторів технічних умов, тощо. Як вбачається із наведеного, у спірному договорі відсутня обов'язкова умова щодо індивідуальної визначеності предмета лізингу, прямо передбачена законодавством про фінансовий лізинг, що є порушенням ст. 203 ЦК України. Також у порушення вимог цієї норми до договору включено під виглядом лізингових платежів обов'язкових до сплати лізингоодержувачем виплат, які не є лізинговими платежами, передбаченими законом. Між тим, відповідач включив до договірних умов платежі, які не є лізинговими так як не передбачені переліком, встановленим у наведеній вище законодавчій нормі, та не пов'язані із користуванням предметом лізингу, чим вийшов за межі, передбачені законом для діяльності фінансового лізингу, що доводиться наступним: із договірних лізингових платежів лише один із них відповідає ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" - комісійна винагорода за передачу предмета лізингу. Адміністративний платіж та аванс ціни предмета лізингу не передбачені цією статтею, а відтак включені до договору безпідставно. Перш за все ці платежі не є лізинговими, так як не відповідають їх поняттю, визначеному законом як плати за користування предметом лізингу. За умовами договору для отримання трактора у лізинг, позивач повинен сплатити протягом року на користь відповідача не менше половини його вартості, а після отримання трактора у лізинг відшкодувати другу половину вартості трактора періодичними платежами протягом 78 місяців, тобто 6,5 років. При цьому власником трактора за договором купівлі-продажу з продавцем до укладення договору купівлі-продажу з лізингоодержувачем є ТзОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто". Таким чином спірний договір суперечить вимогам ст. 6, ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Перелічені обставини свідчать про недодержання сторонами при укладенні спірного договору правил ст. 203 ЦК України щодо відповідності правочину актам цивільного законодавства, що тягне за собою недійсність правочину, як те передбачено ст.215 ЦК України. На виконання договору позивач сплатив на користь відповідача адміністративний платіж у розмірі 15000,00грн., який за умови недійсності правочину в порядку ст. 216 ЦК України мають бути повернуті позивачу. Також задоволення позову судом у відповідності із ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved