Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку«Укрсоцбанк»та [PERSON] 19 червня 2008 року був укладений договір кредиту № 10-29/7595 й договори про внесення змін до нього, що складають його невід»ємну частину, за умовами якого [PERSON]отримала кредит в сумі 30 000 доларів 00 центів США, зі сплатою 14% (відсотків) річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 19 червня 2023 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 19 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку«Укрсоцбанк», [PERSON]та [PERSON]було укладено Договір поруки № 10-29/7595, за умовами якого [PERSON]обов»язувалася солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 27 липня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 28 231 (двадцять вісім тисяч двісті тридцять один) долар 71 (сімдесят один) цент США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні згідно курсу валют Національного банку України станом на 27 липня 2016 року, 699 730 (шістсот дев"яносто дев"ять тисяч сімсот тридцять) грн. 24 (двадцять чотири) коп., яка складається з наступних складових: сума заборгованості за кредитом - 22 940 доларів 53 центи США, що еквівалентно 568 586 грн. 98 коп., сума заборгованості за відсотками - 3 870 доларів 67 центи США, що еквівалентно 95 935 грн. 56 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 283 доларів 81 центи США, що еквівалентно 7 034 грн. 30 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1 136 долірів 70 центів США, що еквівалентно 28 173 грн. 40 коп. [PERSON], у свою чергу, звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», третя особа - [PERSON], про визнання договору поруки припиненим. Мотивуючи свої вимоги тим, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку«Укрсоцбанк»та [PERSON] 19 червня 2008 року був укладений договір кредиту № 10-29/7595 й договори про внесення змін до нього, що складають його невід»ємну частину, за умовами якого [PERSON]отримала кредит в сумі 30 000 доларів 00 центів США, зі сплатою 14% (відсотків) річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 19 червня 2023 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 19 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку«Укрсоцбанк»та [PERSON]було укладено Договір поруки № 10-29/7595, за умовами якого [PERSON]обов»язувалася солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Між тим, останній платіж по тілу кредиту (строкова заборгованість) було здійснено позичальником 19 січня 2015 року, по тіло кредиту (просточена заборгованість) 05.01.2016 року, по відсоткам - 29 грудня 2015 року. Вважає, що з моменту сплати останніх платежів за кредитним договором, до моменту звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до суду із цим позовом минуло 8 місяців, внаслідок чого строк пред»явлення вимоги, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, пропущений, а правовідносини за договором поруки № 2-10/2440 від 19 червня 2008 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON], є припиненими. В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором та його умов, з можливим ухваленням заочного рішення. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON], діюча на підставі довіреності від 07 травня 2018 року, позовні вимоги первісного позову не визнала, просила відмовити у їх задоволенні за необгрутнованістю вимог, зустрічний позов [PERSON] підтримала та просила його задовольнити. Відповідач за первісним позовом/позивач за зістрічним позовом [PERSON] в судове засідання поторно не з»явивились, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду), звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутност із підтриманням зустрічного позову. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Втслухавши пояснення відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги за первісними позовом та зустрічним позовом підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Так, між між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку«Укрсоцбанк»та [PERSON] 19 червня 2008 року був укладений договір кредиту № 10-29/7595 й договори про внесення змін до нього, що складають його невід»ємну частину, за умовами якого [PERSON]отримала кредит в сумі 30 000 доларів 00 центів США, зі сплатою 14% (відсотків) річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 19 червня 2023 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с.9-12, 13, 14, 15-16, 17, 18). В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 19 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку«Укрсоцбанк», [PERSON]та [PERSON]було укладено Договір поруки № 10-29/7595, за умовами якого [PERSON]обов»язувалася солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі (а.с.3-7, 19-20). Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов»язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с. 3-7), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов»язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с. 3-7). Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов»язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов»язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 27 липня 2016 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 28 231 (двадцять вісім тисяч двісті тридцять один) долар 71 (сімдесят один) цент США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні згідно курсу валют Національного банку України станом на 27 липня 2016 року, 699 730 (шістсот дев"яносто дев"ять тисяч сімсот тридцять) грн. 24 (двадцять чотири) коп., яка складається з наступних складових: сума заборгованості за кредитом - 22 940 доларів 53 центи США, що еквівалентно 568 586 грн. 98 коп., сума заборгованості за відсотками - 3 870 доларів 67 центи США, що еквівалентно 95 935 грн. 56 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 283 доларів 81 центи США, що еквівалентно 7 034 грн. 30 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1 136 долірів 70 центів США, що еквівалентно 28 173 грн. 40 коп. (а.с. 3-7). Таким чином суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Вирішуючи спір за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», третя особа - [PERSON], про визнання договору поруки припиненим, судом встановлені наступні правовідносини. Так, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку«Укрсоцбанк»та [PERSON] 19 червня 2008 року був укладений договір кредиту № 10-29/7595 й договори про внесення змін до нього, що складають його невід»ємну частину, за умовами якого [PERSON]отримала кредит в сумі 30 000 доларів 00 центів США, зі сплатою 14% (відсотків) річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 19 червня 2023 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 19 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку«Укрсоцбанк»та [PERSON]було укладено Договір поруки № 10-29/7595, за умовами якого [PERSON]обов»язувалася солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Останній платіж по тілу кредиту (строкова заборгованість) було здійснено позичальником 19 січня 2015 року, по тіло кредиту (просточена заборгованість) 05.01.2016 року, по відсоткам - 29 грудня 2015 року. У зв"язку із чим з моменту сплати останніх платежів за кредитним договором, до моменту звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до суду із цим позовом минуло 8 місяців, внаслідок чого строк пред»явлення вимоги, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, пропущений, а правовідносини за договором поруки № 2-10/2440 від 19 червня 2008 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON], є припиненими. Так, відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі № 6- 53 цс 14) від 17 вересня 2014 року, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. За таких підстав правовідносини за договором поруки № 2-10/2440 від 19 червня 2008 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню припиненими. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 10 495 грн. 95 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 559, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі № 6- 53 цс 14) від 17 вересня 2014 рок,

Outcome: approved