Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 07.07.2016 р. він звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та додав до заяви оригінал самого проекту землеустрою і оригінал Витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583. ГУ Держгеокадастру у Черкаській області за наслідками розгляду поданого ним проекту землеустрою у встановлений законом спосіб не прийняв жодного рішення, передбаченого ч. 9 ст.118 Земельного кодексу України. Така протиправна бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області ним була оскаржена до Черкаського окружного адміністративного суду, та у кінцевому результаті постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.07.2019 р. було визнано протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Черкаській області у вирішенні його заяви від 07.07.2016 вх. № 12587/0/5-16-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району та зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути його заяву вх. № 12587/0/5-16-СГ від 07.07.2016 р. та вирішити питання про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області площею 2,0 га кадастровий номер 7124981000:01:006:0583 для ведення особистого селянського господарства. На виконання постанови Верховного Суду від 03.07.2019 у справі 823/1103/16 ГУ Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянуло його заяву вх. № 12587/0/5-16-СГ від 07.07.2016 та прийняло наказ № 23-4092/14-19-СГ від 30.09.2019, яким відмовило у затвердженні його проекту землеустрою щодо відведення та надання йому у власність земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 7124981000:01:006:0583) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області. Підставою для винесення оскаржуваного наказу № 23-4092/14-19-СГ від 30.09.2019 р. стало те, що ГУ Держгеокадастру у Черкаській області вважало, що розпорядження даною земельною ділянкою не відноситься до компетенції ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, оскільки відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру бажана до відведення йому у власність земельна ділянка перебуває в приватній власності. Такий наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-4092/14-19- СГ від 30.09.2019 р. був визнаний протиправним та скасований рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 р. у справі 580/3779/19. Проте постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.10.2020 р. скасовано вказане судове рішення (в тому числі і постанову суду апеляційної інстанції), а провадження у справі закрито з підстав того, що існує спір про право цивільне, що виключає можливість розгляду вказаного спору в порядку адміністративного судочинства. З огляду на те, що наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від № 23-5507/14-19- СГ від 28.11.2019 р. «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" земельну ділянку площею 2,0 га (з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583) передано Білозірській сільській раді у комунальну власність, він у лютому 2020 року звернувся із відповідною заявою до Білозірської сільської ради про затвердження його проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 та передачу її йому у власність для ведення особистого селянського господарства. До заяви був доданий, виготовлений на його замовлення, проект землеустрою та копія Витягу з ДЗК на земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 на підтвердження того, що саме за його проектом землеустрою була здійснена державна реєстрація земельної ділянки в ДЗК. Розглядаючи його проект землеустрою, Білозірська сільська рада рішенням № 101-52/VII від 24.02.2020 р. «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність гр. [PERSON] » відмовила у його затвердженні у зв`язку із відсутністю державної реєстрації права власності за Білозірською сільською радою. Позивач вважає вказану відмову незаконною, оскільки нею порушуються його права та законні інтереси, а тому звернувся за їх захистом до суду. Управління Держгеокадастру у Черкаському районі розглянуло його проект та видало висновок від 02.03.2016 за № 70/41-16, яким проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки був погоджений. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою та прийняття рішення органом місцевого самоврядування про передачу у власність відповідної земельної ділянки після такого погодження, норми статті 118 ЗК України не містять. Позивач вказує, що та обставина, що відсутня реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є підставою для не прийняття рішення про затвердження поданого ним проекту землеустрою, оскільки така реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно могла бути здійснена відповідачем в будь-який момент, який не залежить від його волі та бажання. Рішенням за № 99-86/VII від 20.12.2020 р. Білозірська сільська рада зобов`язала виконком цієї ж сільської ради забезпечити здійснення державної реєстрації права комунальної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, передані за Актом приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 18.11.2019 р. З огляду на це, позивач зазначає, що не має нести негативні наслідки за зволікання органу місцевого самоврядування у реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку. Сільська рада мала можливість відкласти розгляд його заяви до часу реєстрації відповідного права власності, проте і цих дій не вчинила, що свідчить про незаконність оскаржуваного ним рішення цього органу місцевого самоврядування. Оскільки, ним повністю дотримано всі вимоги ст. 118 ЗК України при зверненні до органу місцевого самоврядування з розробленим та погодженим проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки та з проведенням обов`язкової державної землевпорядної експертизи, то вважає, що повним захистом порушених його прав буде зобов`язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та надати йому у власність земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер 7124981000:01:006:0583) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області. Зазначає, що під час прийняття оскаржуваного рішення Білозірської сільської ради № 105-14/VII від 27.04.2020 року «Про надання земельної ділянки у власність гр. [PERSON] » орган місцевого самоврядування не лише не дотримався вимог земельного законодавства, а й також порушив його права та законні інтереси щодо отримання у власність спірної земельної ділянки. Приймаючи оскаржуване рішення на користь громадянина [PERSON] у квітні 2020 року (тобто набагато пізніше, а ніж була розглянута його заява від 11.02.2020 року) орган місцевого самоврядування достовірно знав про існування його прав та законних інтересів на цю земельну ділянку, проте свідомо допустив конфлікт інтересів, розв`язання якого можливий лише в судовому порядку. Звернення із цим позовом обумовлено тим, що він має всі права на захист «законних очікувань» щодо оформлення права власності на спірну земельну ділянку, в межах розробленого ним проекту землеустрою, оскільки він вчинив юридично значущі дії щодо вирішення питання про отримання у майбутньому права власності на неї: розробив такий проект, погодив проект землеустрою, отримав позитивний висновок по проекту; за його заявою була сформована земельна ділянка у Державному земельному кадастрі; подав заяву та проект на затвердження уповноваженому органу для передачі у власність йому земельної ділянки. У зв`язку із чим, має законні сподівання та правомірні очікування на закінчення процедури отримання у власність земельної ділянки, яка залежить від правомірної поведінки уповноваженого державного органу. Проте, його законні сподівання та правомірні очікування на закінчення процедури отримання у власність земельної ділянки були порушені внаслідок неправомірної поведінки органу місцевого самоврядування - Білозірської сільської ради. Оскаржуване рішення Білозірської сільської ради № 105-14/VII від 27.04.2020 року «Про надання земельної ділянки у власність гр. [PERSON] » є незаконним та таким що порушує його права та законні інтереси та правомірне очікування того, що після виготовлення ним проекту землеустрою, погодження його відповідно до вимог статті 186-1 ЗК України, здійснення успішної державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі із присвоєнням кадастрового номеру 7124981000:01:006:0583 та отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації йому орган місцевого самоврядування необґрунтовано відмовив не дивлячись на те, що подані ним документи та матеріали відповідали вимогам чинного законодавства. З огляду на викладене, похідні від вказаного рішення дії відповідачів та їх рішення свідчать про незаконність здійснення реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] , проведену держаним реєстратором виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Савчук Л.А. на підставі рішення про державну реєстрацію - прав та їх обтяжень за індексним номером 36456772 від 06.05.2020, а тому вказана державна реєстрація підлягає скасуванню. 04 червня 2020 року виконавчий комітет Смілянської міської ради здійснив державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за громадянином [PERSON] , номер запису про право (в державному реєстрі прав) - 36804945. А тому, визнаючи незаконним рішення Білозірської сільської ради № 105-14/УІІ від 27.04.2020 року про набуття громадянином [PERSON] права приватної власності на спірну земельну ділянку, визнаючи незаконним рішення про державну реєстрацію за громадянином [PERSON] , права приватної власності на земельну ділянку, підлягає також визнання недійсним договір оренди укладений між громадянином [PERSON] та громадянином [PERSON] та скасування незаконного рішення про державну реєстрацію права оренди (в державному реєстру прав) - 36804945. Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, спірна земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер 7124981000:01:006:0583, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування - Черкаська область, Черкаський район, Білозірська сільська рада, яку він має намір отримати у власність перебуває у приватній власності [PERSON] , дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) - 06.05.2020, номер запису про право (в державному реєстрі прав) - 36456772, орган, що здійснив державну реєстрацію права (в державному реєстрі прав) - виконавчий комітет Білозірської сільської ради. Також з Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку судом встановлено, що 04.06.2020 року виконавчим комітетом Смілянської міської ради здійснено державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку за [PERSON] , номер запису про право (в державному реєстрі прав) - 36804945. На думку позивача, громадянин [PERSON] до Білозірської сільської ради із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою не звертався, проект землеустрою не виготовляв, реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не проводив, за відсутності позитивно погодженого його проекту землеустрою отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2,0 га кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 за рахунок порушення його прав та законних інтересів на спірну земельну ділянку, лише за умови прийняття оскаржуваного рішення Білозірської сільської ради № 105-14/411 від 27.04.2020 року. Позивач, посилаючись на судову практику, вказує, що повноваження Білозірської сільської ради щодо розгляду його заяви про затвердження проекту землеустрою не є дискреційними, тому вважає, що суд має зобов`язати сільську раду затвердити його проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вважає, що оскільки судом буде визнано незаконним рішення, яким громадянин [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 для ведення особистого селянського господарства, то очевидно, що і договір оренди, укладений з порушенням Закону України «Про оренду землі», та підлягає визнанню як недійсний в порядку статті 203, 215, 216 Цивільного кодексу України. Для відновлення належним чином порушених його прав правомірним буде заявити позовну вимогу майнового характеру, щодо повернення громадянином [PERSON] земельної ділянки до комунальної власності Білозірської сільської ради. У зв`язку із вищевикладеним, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Білозірської сільської ради № 101-52/VII від 24.02.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність гр. [PERSON] »; визнати незаконним та скасувати рішення Білозірської сільської ради № 105-14/VII від 27.04.2020 року «Про надання земельної ділянки у власність гр. [PERSON] »; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте держаним реєстратором виконавчого комітету Білозірської сільської ради, Черкаського району Черкаської області Савчук Ларисою Анатолівною за індексними номером 36456772 від 06.05.2020.; визнати недійсним договір оренди землі, що укладений між [PERSON] та [PERSON] і зареєстрований виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області 04.06.2020; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області, за індексними номером 36804945 від 04.06.2020.; зобов`язати гр. [PERSON] повернути земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 вартістю 66627 грн., до комунальної власності Білозірської сільської ради; зобов`язати Білозірську сільську раду прийняти рішення про затвердження його проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 йому у приватну власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 08.09.2021 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачі у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали. Від третьої особи - [PERSON] пояснення по суті справи не надходили. Від представника третьої особи виконавчого комітету Смілянської міської ради до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що проведені державним реєстратором виконавчого комітету Смілянської міської ради реєстраційні дії є правомірними та здійснені з дотриманням норм чинного законодавства, що регулюють відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав. Просить суд розглядати справу за його відсутності та врахувати викладені у заяві міркування при винесенні рішення. Перевіривши докази по справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. 07.07.2016 р. [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області. До заяви додано оригінал проекту землеутрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, оригінал витягу з ДЗК. Згідно висновку Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 70/41-16 від 02.03.2016 року, [PERSON] погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності в адмінмежах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту. 21.04.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області затверджено висновок державної експертизи землевпорядної документації від 21.04.2016 р. № 46716, згідно якої представлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності за межами населеного пункту в адмінмежах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області відповідає вимогам земельного законодавства та діючих нормативно-методичних документів, встановленим нормам і правилам та оцінюється позитивно. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -7103828492016 від 17.06.2016 р. Управлінням Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Білозірської сільської ради. Витяг надано на заяву [PERSON] від 09.06.2016 року. До позовної заяви також додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0 га з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності за межами населеного пункту в адмінмежах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, який виготовлено ДП "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою". Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі № 823/1103/16, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 02.09.2016 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 у справі №823/1103/16 скасовано та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову [PERSON] . Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у вирішенні заяви [PERSON] від 07.07.2016 вх. №12587/0/5-16-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву [PERSON] вх. №12587/0/5-16-СГ від 07.07.2016 та вирішити питання про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області площею 2,0 га кадастровий номер 7124981000:01:006:0583 для ведення особистого селянського господарства. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 30.09.2019 року № 23-4092/14-19СГ [PERSON] відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки площею 2,0 га кадастровий номер 7124981000:01:006:0583 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області, у зв`язку із тим, що розпорядження даною земельною ділянкою не відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, оскільки відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру бажана до відведення земельна ділянка перебуває у приватній власності. Вказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області позивачем було оскаржено до Черкаського окружного адміністративного суду. У кінцевому результаті Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.10.2020 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року - скасовано. Провадження у справі [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити дії -закрито, з тих підстав, що спір хоч і пов`язаний з оцінкою повноважень суб`єктів владних повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою, проте визначальним є існування права власності у інших осіб на цю земельну ділянку, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Правомірність та добросовісність дій Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо розпорядження земельною ділянкою може бути перевірено під час вирішення цивільно-правового позову щодо захисту прав позивача на одержання земельної ділянки. Згодом, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області встановило, що земельна ділянка з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 помилково зареєстрована в Державному земельному кадастрі, як така, що перебуває у приватній власності, хоча ним не приймалось рішення щодо передачі зазначеної земельної ділянки у приватну власність. Земельна ділянка з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 помилково не була передана Білозірській сільській об`єднаній територіальній громаді. З метою усунення даного порушення, наказом від 28.11.2019 №23-5507/14-19-СГ Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області передало Білозірській сільській раді у комунальну власність земельну ділянку площею 2,0000 га, на підставі акту приймання - передачі. 11.02.2020 р. [PERSON] звернувся до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області із заявою, в якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність. Рішенням Білозірської сільської ради від 24.02.2020 року № 101-52/VII відмовлено [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність, у зв`язку із відсутністю державної реєстрації права власності за Білозірською сільською радою. Згідно з інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583, 19.03.2020 р. державним реєстратором виконавчого комітету Білозірської сільської ради Савчук Л,А. зареєстровано право комунальної власності за Білозірською сільською радою, № запису 36007439 на підставі наказу від 28.11.2019 №23-5507/14-19-СГ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Рішенням Білозірської сільської ради від 27.04.2020 р. № 105-14/VII було передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га в адмінмежах Білозірської сільської ради за межами населеного пункту. Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.07.2021 року, право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області за [PERSON] 06.05.2020 року, номер запису про право власності -36456772 04.06.2020 внесено запис № 36804945 про реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку за [PERSON] , що зареєстровано на підставі договору оренди від 03.06.2020. Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти. Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Згідно з частиною першою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Частиною 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Приписами абзацу першого частини 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленомустаттею 186-1цього Кодексу (ч.8 ст.118 ЗК України). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивноговисновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 ЗК України). Отже, Земельним кодексом України визначено порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам, що передбачає реалізацію таких послідовних етапів: - звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; - розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; - затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Таким чином, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Позивач пройшов всі зазначені вище етапи та 11.02.2020 року звернувся до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки. Підставою для відмови у задоволенні заяви було те, що на бажану для отримання у приватну власність земельну ділянку відсутня державна реєстрація права власності за Білозірською сільською радою, хоча наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 28.11.2019 р. № 23-5507/14-19-СГ земельну ділянку передано у комунальну власність Білозірської сільської ради та відповідно до п. 3 рішення Білозірської сільської ради від 20.12.2019 р. № 99-86/VII "Про затвердження Акту приймання- передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність" виконавчий комітет Білозірської сільської ради зобов`язано забезпечити здійснення державної реєтрації права комунальної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на передані за Актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогоподарського призначення із державної у комунальну власність від 28.11.2019 р. Згідно з статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Враховуючи те, що дії позивача щодо оформлення земельної ділянки були послідовними, своєчасними, добросовісними, з дотриманням вимог законодавства, Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаській області рішенням від 24.02.2020 р. відмовлено у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки позивачу лише з тієї підстави, що відсутня державна реєстрація права власності за Білозірською сільською радою, в той час коли вказана обставина залежала лише від волі відповідача, який своєчасно не здійснив реєстрацію комунальної власності на земельну ділянку за собою. 16.03.2020 р. Білозірською сільською радою зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку та рішенням від 27.04.2020 р. передано її у приватну власність [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказана позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.09.2020 року по справі №688/2908/16-ц (провадження №14-28цс20). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків по відношенню одна до одної. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб. Зокрема, недобросовісну поведінку може становити необґрунтоване припинення переговорів, пропозиція нерозумних умов, які завідомо є неприйнятними для контрагента, вступ у переговори без серйозних намірів (зокремаз метою зірвати укладення договору з третьою особою, наприклад з конкурентом недобросовісної сторони переговорів), нерозкриття необхідної контрагенту інформації тощо. При цьому обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи. З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проект та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки у власність, оренду. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи. Великою Палатою Верховного Суду, зазначено, що судам при вирішенні аналогічних спорів слід враховувати, що подати позов до суду про захист свого законного інтересу може будь яка особа, яка звернулася до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду, залежно від істотних ознак кожної конкретної правової ситуації (зокрема, від добросовісності поведінки усіх зацікавлених осіб, обізнаності їх про інтереси інших осіб щодо цієї земельної ділянки тощо). Окрім того, у пункті 77 постанови Великої Палати Верховного Суду робить висновок про те, що неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає принципам забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Частинами 1, 4 статті 10 ЦПК України прямо передбачено, що суд повинен застосовувати принцип верховенства права з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі "Ганс-Адам II проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини"). Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах: "Меллахер та інші проти Австрії" від 19.12.1998 та "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи. Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 35). Отже, за змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань. Таким чином, після проходження всіх етапів безоплатної приватизації земельної ділянки та звернення до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаській області із заявою про затвердження проекту землеустрою у позивача виникли легітимні сподівання на отримання земельної ділянки, які передбачені чинними нормами законів України, та на які поширюється режим "існуючого майна". З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що рішення Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 24.02.2020 р. № 101-52/VII, яким [PERSON] відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в адмінмежах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, розмір земельної ділянки 2,0 га, кадастровий номер 7124981000:01:006:0583, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та рішення від 27.04.2020 р. № 105-14/ VII Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області про надання цієї земельної ділянки у власність [PERSON] , необхідно визнати незаконними та скасувати. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятоюташостою статті 203 цього Кодексу. Пунктом 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що відповідно до ст.ст. 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така позиція узгоджується із висновками Верховного суду, викладеними в постанові від 23.01.2018 року у справі №918/350/16, згідно яких у розумінні приписів наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Рішення суб`єкта владних повноважень про передачу фізичній особі у власність земельної ділянки є незаконним, як наслідок укладений цією особою договір оренди землі, призводить до порушення прав позивача, як потенційного власника земельної ділянки, в зв`язку з чим, позивач відповідно наділений правом на оскарження спірного правочину в судовому порядку. З огляду на той факт, що під час передачі у власність [PERSON] земельної ділянки під кадастровим номером 7124981000:01:006:0583 не дотримано вимог, передбачених Конституцією України та Земельним кодексом України, з урахуванням приписів ст.ст.203, 215 ЦК України, необхідно визнати недійсним договір оренди землі укладений 03.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки під кадастровим номером 7124981000:01:006: 0583. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка викладена у новій редакції згідно Закону України від 05.12.2019 року №340-ІХ, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Як було зазначено вище, на сьогодні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124981000:01:006: 0583 міститься запис про реєстрацію права власності за [PERSON] та права оренди за [PERSON] . Таким чином, у зв`язку із незаконністю рішення Білозірської сільської ради від 24.02.2020 р. та від 27.04.2020 року про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] та недійсністю договору оренди землі, для відновлення попереднього становища та повернення земельної ділянки до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаській області, необхідно скасувати рішення державного реєстратора та визнання припиненими права власності [PERSON] та права оренди землі [PERSON] . Щодо вимоги позивача про зобов`язання [PERSON] повернути земельну ділянку до комунальної власності Білозірської сільської ради, то суд зазначає, що для належного відновлення порушених прав позивача вказана земельна ділянка має бути повернута [PERSON] до комунальної власності Білозірської сільської ради. Що ж стосується вимоги позивача зобов`язати Білозірську сільську раду прийняти рішення про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під кадастровим номером 7124981000:01:006:0583, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, суд дійшов висновку, що ця вимога не підлягає до задоволення виходячи із наступного. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань судочинства. Тому вказана вимога позивача до задоволення не підлягає. У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На думку суду належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язати Білозірську сільську раду повторно розглянути заяву [PERSON] від 11.02.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під кадастровим номером 7124981000:01:006:0583, для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради та з урахуванням доданих ним до заяви документів прийняти рішення відповідно до закону. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги слід задовольнити частково. Оскільки ухвалою суду від 08.09.2021 року позивач звільнений від сплати судового збору, тому суд

Outcome: partial