Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

В жовтні 2019р. КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулось до суду з позовом та з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог (а.с. 97) просив стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення: - з [PERSON] за період з 01.07.2014р. по 11.07.2019р. в сумі 12039,11 грн. та сплачені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог; - з [PERSON] за період з 01.07.2014р. по 01.05.2020р. в сумі 1820,06 грн. та сплачені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог; - з [PERSON] як опікуна [PERSON] , [INFO] , за період з 01.07.2014р. по 01.05.2020р. в сумі 16049,60 грн. та сплачені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог; - з [PERSON] як опікуна [PERSON] , [INFO] , за період з 01.07.2014р. по 01.05.2020р. в сумі 16049,60 грн. та сплачені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. В позові КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради зазначає, що квартира [ADDRESS] , співвласниками якої є відповідачі, забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради. Посилаючись на те, що відповідачі не сплачують у повному обсязі грошові кошти за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, просить позов задовольнити. У відзиві [PERSON] від 06.03.2020р. (а.с.55-56) просив відмовити у позові, застосувавши трирічний строк позовної давності, визначений приписами ст.257 ЦК України. Посилаючись на договір міни від 12.07.2019р., посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Силіним С.В. та зареєстрований у реєстрі речових прав на нерухоме майно №1056, вказав, що він не є власником або співвласником квартири [ADDRESS] , з моменту укладення договору міни. [PERSON] у відзиві від 09.02.2021р. просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та її представник [PERSON] просили у задоволенні позову відмовити, застосувавши строки позовної давності. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Згідно свідоцтва № [NUMBER] від 30.04.2013р. про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду, квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.71). На підставі договору про поділ часток у квартирі від 13.12.2018р. частки власників у вищевказаному спільному майні квартири [ADDRESS] , є рівними та становлять 1/4 (а.с. 72). Судом враховується, що на зворотній стороні свідоцтва № [NUMBER] про право власності міститься запис про те, що 04.03.2019р. за №318 посвідчено договір дарування 1/8 ід.ч. від 1/4 ід.ч. квартири належній [PERSON] на ім"я [PERSON] . На підставі договору міни від 12.07.2019р. [PERSON] та [PERSON] в особі опікуна передали у власність [PERSON] належні їм на праві власності 2/3 частки квартири [ADDRESS] , в обмін на належні [PERSON] на праві власності 3/8 часток квартири [ADDRESS] . [PERSON] передав у власність в 1/2 частці кожному [PERSON] та [PERSON] належні йому на праві власності 3/8 частки квартири [ADDRESS] , в обмін на належні [PERSON] та [PERSON] на праві власності 2/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.73-74). Отже, наведене свідчить про те, що позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення боргу за надані послуги за період з 01.07.2014р. по 11.07.2019р., в тому числі, з [PERSON] , як співвласника квартири [ADDRESS] . Відповідно до статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово- комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із частиною першою статті 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частинами другою, третьою та п`ятою статті 21 Закону України "Про житлово- комунальні послуги" передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки відповідачі забезпечувались послугами з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , та враховуючи, що позивачем доведено наявність заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Розрахунок заборгованості за надані послуги з централізованого опалення щодо [PERSON] , як співвласника квартири [ADDRESS] , за період з 01.07.2014р. по 11.07.2019р. свідчить про існування боргу в сумі 12039,11 грн. (а.с.79). При цьому, суд враховує, що у відзиві на позов від 06.03.2020р. та у клопотанні від 01.04.2021р. [PERSON] просив застосувати трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України. Згідно положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки. Як визначено приписами ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.9.1 договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного між позивачем та [PERSON] , строк позовної давності за договором становить п`ять років. Як вже зазначалось, заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення, яка підлягає стягненню з [PERSON] , становить 12039,11 грн. та утворилась в період з 01 липня 2014 року по 11 липня 2019 року. Протягом вказаного періоду будь-яких проплат відповідачем [PERSON] не здійснювалось (а.с.79). З даним позовом КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулось 28.10.2014р. Зважаючи на заяву відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2014 року не підлягають задоволенню в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Отже, згідно наданого позивачем розрахунку, який відповідачем не спростований, заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2014 по 11.07.2019 становить 11980,24 грн. та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] у відзиві та її представник [PERSON] в судовому засіданні також просили суд застосувати строки позовної давності в частині позовних вимог щодо відповідача [PERSON] . Враховуючи, що відповідач [PERSON] частково, а саме: в серпні та жовтні 2014р., квітні та листопаді 2016р., а також у березні-травні 2017р. оплачувала послуги централізованого опалення (а.с.80), суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності в частині вимог заявлених до неї, оскільки мало місце його неодноразове переривання внаслідок вчинення відповідачем [PERSON] дій, що свідчать про визнання боргу. Зважаючи на викладене, заявлені позивачем вимоги про стягнення з [PERSON] боргу за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014р. по 01.05.2020р. в сумі 1820,06 грн. є законними та підлягають задоволенню. Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №453 від 07.11.2012р. [PERSON] призначена опікуном над малолітніми онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.45). Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (ч.1 ст.67 ЦК України). Як визначено приписами ч.ч.1,3,4 ст. 72 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передати його за договором в управління іншій особі. Згідно розрахунку заборгованості борг [PERSON] , як співвласника квартири, яка забезпечувалась послугами централізованого опалення, за період з 01.07.2014р. по 01.05.2020р. становить 16049,60 грн. (а.с.81). Відповідно до розрахунку позивача борг [PERSON] , як співвласника квартири, яка забезпечувалась послугами централізованого опалення, за період з 01.07.2014р. по 01.05.2020р. становить 16049,60 грн. (а.с.82). Зважаючи на те, що [PERSON] , як опікун [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не здійснювала оплату отриманих послуг з централізованого опалення за період з 01.07.2014р. по 01.05.2020р., що підтверджено розрахунками заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] , як опікуна [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги з опалення у розмірі 32099,20 грн. (16049,60 грн. + 16049,60 грн.). На підставі п.3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial