Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Прокурор Хорольського району Полтавської області звнернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області, [PERSON], за участю третьої особи - Відділу Держземагенства у [PERSON] районі Полтавської області про визнання недійсним розпорядження голови [PERSON] РДА, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, в обгрунтування якого вказав, що прокуратурою району на підставі постанови про проведення перевірки у порядку прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів від 24.05.2013 року, проведено перевірку додержання [PERSON] районною державною адміністрацією вимог земельного законодавства, Закону України «Про місцеві державні адміністрації» при видачі розпорядження № 364 від 09.11.2012 року [PERSON] районної державної адміністрації. Встановлено, що 09.11.2012 року [PERSON] РДА винесено розпорядження № 364 «Про надання земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства». Згідно п. 1 розпорядження № 364 «Про надання земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства» останньому надано в користування на умовах оренди земельну ділянку із земель запасу Мусіївської сільської ради загальною площею 47,71 га для ведення фермерського господарства строком на 10 років. На підставі вищевказаного розпорядження землевпорядною організацією за заявою [PERSON] розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою на умовах оренди для ведення фермерського господарства на території Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області. 22.11.2012 року головою [PERSON] РДА винесено розпорядження № 376 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою та надання її в оренду [PERSON] В судовому засіданні передставник позивача прокурор Дяченко Ю.О. підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти позову та прохали у його задоволенні відмовити у\~ зв"язку з його\~ безпідставністю. При цьому\~ пояснили\~ суду про\~ те,\~ що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. [PERSON] у встановленому законодавством порядку звернувся до [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області із відповідною заявою про надання йому у користування земельну ділянку у с.Мусіївка Хорольського району Полтавської області для ведення селянського (фермерського) господарства. У відповідності до вищевказаного земельного законодавства 09.11.2012 року головою [PERSON] РДА підписано розпорядження №364 «Пронадання земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства», яким надано йому в користування на умовах оренди земельну ділянку із земель запасу Мусіївської сільської ради загальною площею 47,71 га для ведення фермерського господарства строком на 10 років; надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою відповідної земельної ділянки та зобовязано його виготовлену технічну документацію подати для розгляду та затвердження в установленому порядку. Земельна ділянка зазначеної вище площею під відповідним кадастровим номером єдиним масивом раніше використовувалась відповідно до договору оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва СТОВ «Мусіївське». Вказане свідчить про те, що зазначена земельна ділянка не нова. [PERSON] за власні кошти замовлено та виготовлено технічну документацію із землеустрою земельної ділянки із земель запасу Мусіївської сільської ради загальною площею 47,71 га. Розпорядженням [PERSON] РДА №376 від 22.11.2012 року технічну документацію із землеустрою земельної ділянки із земель запасу Мусіївської сільської ради затверджено. Передано [PERSON] в оренду земельну ділянку загальною площею 47,70 га ріллі строком на 10 років. Зобовязано його за власні кошти підготувати і забезпечити укладення договорів оренди земельних ділянок в місячний термін. 22.11.2012 року на виконання вищезазначеного розпорядження між [PERSON] та [PERSON] РДА в особі голови [PERSON] укладено договір оренди №602 землі загальною площею 47,70 га кадастровий номер 5324883200:00:006:0018. Вказаний договір зареєстровано у відділі Держземагенства в [PERSON] районі 07.12.2012 року за № 532480004005327. У подальшому на підставі укладеного договору оренди землі [PERSON] відповідно до чинного законодавства проведено реєстрацію фермерського господарства «КУЧЕР СОЛ». Відповідач [PERSON] та його представники позов не визнають зі слідуючих підстав. Відповідач та його представники вважають, що розпорядження [PERSON] РДА, які оскаржує позивач відповідають законодавству. Посилання позивача на вимоги ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» у даному випадку безпідставні. Стаття 8 ч.4 ЦПК України і п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вказують, що якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним якщо судом застосовано відповідно до ч.4 ст.8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. Земельний кодекс України має вищу юридичну силу ніж Закон України «Про фермерське господарство», на який посилається позивач, а тому позовні вимоги є не законними. Крім того, за змістом пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив:"наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила". Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Спірний договір оренди був укладений на виконання розпоряджень голови райдержадміністрації, які на момент укладення договору були чинними, мали відповідні правові наслідки, а отже укладений договір не суперечив діючим нормативним актам. Підстави для визнання правочину недійсним у зв'язку з недодержанням вимог, встановлених ст.ст. 203, 215,216 ЦК України відсутні. Верховний Суд України у постанові від 14 березня 2007 року, на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовував рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" зазначив, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання договорів недійсними. Ст. 15 ч.1 Закону України «Про оренду землі» встановлені істотні умови договору оренди землі. Частиною 2 ст. 15 ЗУ « Про оренду землі» визначено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Законом встановлено можливі випадки для припинення права користування земельною ділянкою, вичерпний перелік яких визначений у ст. ст. 141, 143 Земельного кодексу України. При цьому, примусове припинення прав на землю здійснюється виключно у судовому порядку у випадках, визначених у ст. 143 Земельного кодексу України. Однак у зазначеному переліку відсутня можливість припинення права користування земельною ділянкою громадянина у зв'язку із скасуванням рішення (розпоряджень), відповідно до якого право користування земельною ділянкою було набуте. А тому ( на думку відповідача та його представників), порушення процедури надання земельної ділянки, зазначені прокурором у позові, не є істотною умовою договору оренди землі і не можуть бути підставою для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Крім того, отримана [PERSON] в оренду земельна ділянка після створення фермерського господарства «КУЧЕР СОЛ» передана в користування вказаному господарству. Порушень вимог земельного та природоохоронного законодавства на вказаній земельній ділянці не було. Засноване [PERSON] фермерське господарство «КУЧЕР СОЛ» сплачує всі необхідні податки та платежі, вчасно здає статистичні звіти. За таких обставин ( на думку відповідача та його представників) у разі, якщо навіть Хорольскою РДА порушено одну із умов надання земельної ділянки для створення фермерського господарства, передбачену ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство» визнання договору оренди землі недійсним і зобов'язання повернути землю до земель запасу Мусіївської сільськаї ради Хорольського району Полтавської області є безпідставним і таким, що суперечить принципам моральності та справедливості. З договору оренди землі від 22.11.2012 року видно, що земельна ділянка хоча і надана [PERSON], але не в його особисте, як фізичної особи користування, а для ведення фермерського господарства, тобто при укладенні договору передбачалося, що на підставі цього договору земельною ділянкою має користуватися не особисто [PERSON], як фізична особа, а фермерське господарство - юридична особа. Договір оренди землі укладався з [PERSON] не як із землекористувачем, а як із засновником фермерського господарства - юридичної особи. Прокурор не заявляв вимоги щодо законності створення фермерського господарства «КУЧЕР СОЛ» щодо здійснення ним підприємницької діяльності. А тому, вимога щодо визнання договору оренди землі недійсним та про зобов'язання повернути цю земельну ділянку, на думку відповідача та його представників , є безпідставною. За час користування фермерським господарством «КУЧЕР СОЛ» наданою в оренду земельною ділянкою, воно використовує її належним чином, за цільовим призначенням із дотриманням агротехнічних норм, без порушень земельного та природоохоронного законодавства, вчасно і в повному обсязі сплачує орендну плату та інші передбачені законодавством платежі, несе відповідні витрати для здійснення діяльності, надає звіти до відповідних державних органів, тобто фермерське господарство «КУЧЕР СОЛ» успішно функціонує, що саме по собі є підтвердженням того, що укладання договору оренди землі з [PERSON] для ведення фермерського господарства відповідає тим засадам та завданням на виконання яких спрямований Закон України «Про фермерське господарство», та які зазначені зокрема в преамбулі цього Закону України. Відповідач та його представник вказують на те, що прокурор у позовній заяві не зазначає, що [PERSON] не мав законних підстав, передбачених Законом України «Про фермерське господарство» для отримання земельної ділянки в оренду, а зазначене у позові порушення надання земельної ділянки в оренду було допущено райдержадміністрацією, тобто органом державної влади. Із сторони [PERSON] при отриманні земельної ділянки для ведення фермерського господарства ніяких правопорушень та інших незаконних дій допущено не було. Оскільки, укладаючи договір оренди землі [PERSON] районна державна адміністрація, як орган публічної влади, вважала, що він діє в межах закону, то і [PERSON] також мав підстави вважати так само. За вищевикладених обставин, на думку відповідача та його представників, не були порушенні цивільні права та інші інтереси держави, оскільки земельна ділянка надана в оренду [PERSON]В як особі, яка фактично мала всі законні підстави для її отримання. [PERSON] показав суду, що у нього є в наявності усі права та законні підстави для одержання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, він особисто дотримався відповідної процедури, звернувся із заявою до компетентного органу та уклав з ним договір оренди землі, який відповідає вимогам ст.ст.6, 15 Закону України «Про оренду землі» та ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки: - відповідно до вимог ст. 6 ч.1 Закону України «Про оренду землі» - орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України. Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України " Про оренду землі" та іншими Законами України і самим договором оренди землі. Статтею 15 ч.1 Закону України «Про оренду землі» встановлені істотні умови договору оренди землі. Частиною 2 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Зазначені у позовній заяві доводи не можуть бути підставою для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. На думку [PERSON]. як вбачається з договору оренди землі від 22.11.2012 року, укладеного між [PERSON] РДА та [PERSON] - в договорі передбачені всі істотні умови зазначені в ст. 15 ч.1 Закону України «Про оренду землі». Сторонами вищевказаного договору оренди землі дотримані вимоги ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін правочину було вільним і відповідало внутрішній волі, правочин вчинено у письмовій формі, зміст правочину не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», не суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а тому відсутні підстави, встановлені ст. 215 ЦК України для визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним. Прокурор в позовній заяві на думку [PERSON] не конкретизував, які саме цивільні права та інтереси держави порушені в результаті користування земельною ділянкою саме [PERSON] Інтереси держави при наданні в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства зазначені в преамбулі Закону України « Про фермерське господарство» де зазначено, що цей Закон України спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України. Уклавши із [PERSON] договір оренди землі для ведення фермерського господарства, не були порушені а ні вищезазначені, а ні інші цивільні інтереси та права держави. А тому, на думку [PERSON] хоча розпорядження райдержадміністрації, на думку прокурора і порушують вимоги ст.7 ЗУ «Про фермерське господарство», але не має достатніх підстав для визнання договору оренди землі від 22.11.2012 року недійсним, оскільки це порушення не вплинуло на правомірність позитивного вирішення питання про передачу фермерському господарству земельної ділянки в оренду. У зв'язку з вищевикладеним, на думку відповідачів порушень умов надання земельної ділянки, зазначених прокурором у позовній заяві, не вбачається вони не є достатньою підставою для визнання договору оренди недійсним, оскільки в цілому не вплинули на правомірність надання саме [PERSON] земельної ділянки в оренду. ЗУ «Про фермерське господарство» передбачені засади створення та діяльності фермерського господарства як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян, про що зазначено в преамбулі цього закону. Прокурором не оспорюється правомірність створення та державної реєстрації [PERSON] фермерського господарства «КУЧЕР СОЛ» і в той же час заявляються вимоги про незаконність отримання земельних ділянок. Фермерське господарство з часу його створення успішно функціонує, вимоги прокурора про визнання договору оренди землі недійсним є такими, що направлені винятково на позбавлення фермерського господарства можливості подальшої діяльності та про вибірковий підхід прокурора до застосування ЗУ «Про фермерське господарство». На думку [PERSON], саме позовні вимоги прокурора на думку [PERSON] щодо визнання договору оренди землі недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку до земель запасу Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області буде порушено справедливу рівновагу між публічними та приватними інтересами, яка полягає в необхідності дотримання розумної, обгрунтованої пропорційності між використаними заходами і тією метою, на досягнення якої спрямовувався будь- який захід, що позбавив особу права користування. Зазначені вимоги прокурора особливо в умовах сьогодення, коли держава потребує розвитку сільського господарства, підтримує сільськогосподарського виробника, повернення сільськогосподарської землі до земель запасу не є дієвим захистом інтересів держави, а навпаки, гальмує розвиток держави у сфері сільського господарства. У такому разі, держава не до отримає сільськогосподарської продукції, податку до бюджетів усіх рівнів і не використання землі певний час призведе також до її знецінення. За таких обставин відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] вказують на те, що визнання договору оренди землі укладеного між [PERSON] та [PERSON] районною державною адміністрацією від 22.11.2012 року за № 602 недійсним і зобов"язання повернути землю до земель запасу Мусіївської сільськоїради Хорольського району Полтавської області є безпідставним. В судовому засідання представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог та прохала у їх задоволенні відмовити, зазначивши, що головою районної державної адміністрації прийнято розпорядження від 09.11.2012 року № 364 „Про надання земельної ділянки [PERSON] для ведення фермерського господарства", згідно якого відповідно пункту 1 розпорядження надано [PERSON] в користування на умовах оренди земельну ділянку із земель запасу Мусіївської сільської ради загальною площею 47,71 га для ведення фермерського господарства. Відповідно до пункту 2 розпорядження надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою по передачі в користування на умовах оренди земельної ділянки із земель запасу Мусіївської сільської ради загальною площею 47,71 га для ведення фермерського господарства. Головою районної державної адміністрації прийнято розпорядження від 22.11.2012 року № 376 „Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою та надання її в оренду [PERSON]В.. Даним розпорядженням згідно пункту 1 [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Згідно пункту 2 передано в оренду [PERSON] земельну ділянку площею 47,70 га ріллі строком на 10 років. [PERSON] районна державна адміністрація при виданні зазначених розпоряджень діяла виключно та в межах наданих законодавством повноважень,

Outcome: approved