Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

26.08.2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до своєї сестри [PERSON] про виділ частки у вигляді окремої кімнати , розділ майна з ухваленням порядку загального користування приміщенням в квартирі [ADDRESS] після визнання за ним рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18.09.2014 р. права власності в порядку спадкування на 1\\8 частку зазначеної нерухомості та відшкодуванні моральної шкоди через те, що остання позбавляє його можливості в користуванні спадщиною. В судовому засіданні підтримав свій позов. Пояснив, що після смерті його батька [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1\\2 частки зазначеної квартири . Батько заповідав зазначене майно відповідачці , але оскільки він визнаний інвалідом 1 -ї групи і є непрацездатним сином спадкодавця, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18.09.2014 р., за ним було визнане право власності в порядку спадкування після смерті батька на обов*язкову частку спадщини - 1\\8 частку зазначеної квартири. На теперішній час він позбавлений можливості користуватися цим житлом, тому що відповідачка змінила на дверях замок та вселила в трьохкімнатну квартиру тимчасових жильців , сама в квартирі не проживає, при цьому у нього іншого житла немає, несе додаткові витрати. Просить встановити порядок користування житлом, виділив йому жилу кімнату № 3, площею 12, 43 кв. м., виходячи з того, що він інвалід 1-ї групи з захворювання нижніх кінцівок, тому для самостійного зручного пересовування та обслуговування біля його ліжка необхідне встановлення спеціального обладнання , що потребує додаткової площі. 03.12.2014 р. в судовому засіданні заявив клопотання про відмову від позову в частині відшкодування моральної шкоди, яке було задоволено. 17.01.2015 р. за клопотанням позивача його позов до відповідачки [PERSON] в частині визначення частки спадщини у спірній квартирі був залишений без розгляду. Представник відповідачки - [PERSON] позов позивача не визнав. Пояснив, що у задоволенні позову слід відмовити, тому що частка в нерухомості площею 5, 18 кв. м., що належить позивачу, незначна і розраховувати на проживання в квартирі той не може , так як це порушує права і законні інтереси [PERSON] Суд, вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню в повному обсязі. Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд приймає до уваги наступні факти. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно рішенню Апеляційного суду Донецької області від 18 вересня 2014 р. за позивачем [PERSON]було визнане право власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] на обов*язкову частку спадщини - 1\\8 частку квартири [ADDRESS], загальною площею - 58, 1 кв. м., житловою площею - 41, 4 кв. м. (а.с.41-42). По справі була проведена судова будівельно - технічна експертиза, в якій експертом було надано на розгляд суду два варіанти встановлення порядку користування зазначеною квартирою з відхиленням від ідеальної 1\\8 частки (перевищенням цієї частки при виділу в користування приміщення) та розрахунком часток по запропонованим варіантам користування у відповідності з "Інструкцією про проведення розділу , виділу та розрахунку часток обю*єкту нерухомого майна", затвердженою Мінюстом України 06.07.07 р.№ 774\\ 14041, та з урахуванням п.п.7.14, 7.1.8 ДБН В 2.2 - 17;2006 "Доступність будівель та споруд для маломобільних груп населення" Через те, що зазначені варіанти пов*язані з обов*язковим переплануванням, матеріали цивільної справи були направлені до адміністрації Приморського району м. Маріуполя Донецької області для надання дозволу за варіантом , обраним позивачем. Через незгоду представника відповідачки на переобладнання та перепланування приміщення , що перебуває у спільній власності, - такий дозвіл отримано не було. Таким чином , суд приймаючи до уваги вимоги та потреби позивача, вважає за необхідне виділити йому в користування кімнату № 3, через те, що в неї буде зручніше розташувати необхідне обладнання для мало мобільного хворого з вадами нижніх кінцівок : інвалідну коляску, тренажер, турнік та інше, без чого його нормальне існування неможливо. З цієї кімнати йому буде зручніше, не турбуючи інших мешканців, користуватися кухнею, ванною, туалетом, коридорами, коморою, які залишаються у загальному користуванні. Площа цієї кімнати - 12, 43 кв. м., що на 1, 25 м. більше найменшої з трьох кімнат і визнається судом незначною при вирішенні питання при сприянні житлових умов малорухомому інвалідові. Згідно Постанови ПВСУ №20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності (із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВС України № 15 від 25.05.1998 р) судами слід враховувати , що відповідно до ст. 55 ЗУ "Про власність" громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків , передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджується своїм майном на власний розсуд . Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі , яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Стосовно Постанові ПВСУ №2 від 12.04.1985 р. "Про деякі питання , що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" в силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім*ї наймача про поділ жилого приміщення , якщо жилу площу , що припадає на нього, може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення , яке складається з однієї або кількох кімнат , розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщенні за вимогою члена сім*ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром менш за жилу площу , що припадає на нього. Однак, поділ не може бути допущений , коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача . Як вбачається з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд не погоджується з доводами представника відповідача, через те, що таким чином порушуються права власника майна, який не має іншого житла. Користуючись ст.ст. 3, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 319 ч.1, 358 ч.3, 391 ЦК України, ст. 104 ЖК України суд -

Outcome: approved