Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У травні 2014 р. позивач звернувся до суду із позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі відділення ПАТ «КБ «Надра» Харківське РУ про розірвання договору про визнання розірвання кредитного договору. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали кредитний договір, відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (далі - кредит") у сумі 39522,40 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою „Нове житло". Цільове використання кредиту (п. 1.2 кредитного договору): проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №1265 від 03.03.2008 р., що укладений між позичальником (відповідачем) та [PERSON], згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно (житловий будинок), що знаходиться за адресою [ADDRESS]; витрати позичальника пов'язані з оформленням кредиту; оплата комісії за розрахунки за цим договором. Зобов'язання позивача за кредитним договором було забезпечено, зокрема, заставою придбаного на кредитні кошти житлового будинку. Згідно п. 1.3.1 кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,89 % на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків розраховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Пунктом 1.4 кредитного договору визначено, що банк надає позичальнику кредит строком до 10 03 2028 року. Відповідно до п. 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит -кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В свою чергу, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Суд вважає, що приймаючи до уваги положення спірного договору, чинного законодавства, враховуючи цільове призначення кредиту, кредит, отриманий за спірним договором є споживчим, а на відносини, що виникли на підставі відповідного договору між позивачем та відповідачем поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Матеріали справи не містять повередження попереджено позивача (як споживача) під час укладення спірного кредитного договору про ризики отримання кредиту в іноземній валюті; Спірний кредитний договір не містить умов його дострокового розірвання в досудовому порядку, що порушує баланс інтересів учасників кредитного зобов'язання, а також суперечить Закону України "Про захист прав споживачів". Статтею 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Спірний договір є валютним, на його підставі відповідач надав позивачу грошові кошти в іноземній валюті. Платежі, які належить сплачувати за кредитним договором також визначено в іноземній валюті. При цьлму, з моменту укладення спірного кредитного договору значним чином змінилося співвідношення курсу долару США (валюти кредиту) до гривні (національної валюти), що в свою чергу суттєво змінило істотні умови кредитного договору (зокрема, його реальну ціну для позивача як споживача). Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про" надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача. Згідно п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. N 168, у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору, зокрема, попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. Вказані положення нормативних актів закріплюють гарантії захисту прав споживачів, як осіб, яким об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання. З огляду на відсутність спеціальних знань, особистого досвіду, споживач є слабким суб'єктом економічних відносин, у зв'язку з чим у нього виникає ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Втім, відповідачем, в порушення вказаних положень чинного законодавства, при укладенні спірного договору не було повідомлено позивача (як слабкого суб'єкта економічних відносин) про ризики отримання кредиту в іноземній валюті, пов'язані із збільшенням/коливанням курсу долару США у співвідношенні до гривні, що позбавило останнього можливості за допомогою відповідної інформації оцінити ризики укладення спірного договору, та, враховуючи нестабільну економічну ситуацію в державі в умовах кризи 2008 року, взагалі відмовитися від кредиту ще до підписання спірного договору або укласти кредитний договір в національній валюті. Суд вважає, щл ненадання відповідачем вказаної інформації, відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», порушило, зокрема, право позивача (як споживача) на свободу вибору (зокрема, вибору між кредитуванням в іноземній чи національній валюті); право позивача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про наслідки та ризики кредитування в іноземній валюті. Таким чином, спірний кредитний договір підлягає розірванню у зв'язку з ненаданням відповідачем позивачу інформації про ризики укладення та виконання кредитного зобов'язання в іноземній валюті. Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цтому, в договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 626 ЦК України). Частиною 1 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. ст. 651 ЦК України визначає наступні три підстави для розірвання договору: 1. за згодою сторін 2.у випадках, передбачених договором 3.у випадках, передбачених законом 30 вересня 2013 року позивач звернувся до відділення відповідача у Харківському РУ із заявою про розірвання спірного кредитного договору, вмотивованою істотною зміною умов, на які позивач розраховував при укладенні спірного кредитного договору (звільнення з роботи в період світової кризи, неможливість отримання нової належно оплачуваної роботи тощо). З метою виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач запропонував відповідачу розпочати процедуру продажу придбаного за кредитні кошти та заставленого житлового будинку. Листом від 21.10.2013 р. відповідач відмовив позивачу в розірванні спірного кредитного договору, пропозиції щодо продажу заставленого майна не надав, мотивувавши відповідь тим, що відповідний договір укладено строком до 10.03.2028 року. На повторне звернення позивача із заявою про розірвання кредитного договору, відповідач, листом вих.№ 2371 від 28.11.2013 р., знову відмовив у розірванні спірного кредитного договору за згодою сторін у зв'язку з укладенням відповідного договору строком до 10.03.2028 року. Втім, посилання відповідача на неможливість розірвання спірного кредитного договору у зв'язку з укладенням його строком до 10.03.2028 року є необґрунтованими, свідчить про зловживання ним своїм правовим становищем та порушує принцип справедливості, добросовісності та розумності цивільних відносин, оскільки за своєю правовою природою розірвання договору полягає у достроковому припиненні договірних зв'язків між сторонами. Таким чином, спроби позивача розірвати спірний кредитний договір за згодою з відповідачем не призвели до очікуваного результату у зв'язку з необґрунтованою відмовою відповідача у розірванні відповідного договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Принцип свободи договору не є абсолютним, межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Згідно п. 6 абз. 4 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються умови дострокового розірвання договору. Як свідчать положення спірного кредитного договору в порушення вказаних вимог чинного законодавства, в ньому не передбачено умов та порядку його розірвання. Суд вважає, що вказані обставини порушують принцип справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності кредитних відносин між сторонами, оскільки фактично позбавляють позивача законного права на дострокове розірвання кредитного договору. Згідно з п. 1 ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» в разі, коли надавання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Відповідач, в порушення визначених законом вимог, до укладення спірного договору не повідомив позивача (як споживача) про ризики укладення валютного кредиту. Таким чином, з огляду на наведене, відповідний споживчий кредит (в розумінні п. 1 ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів») втратив для позивача потрібні властивості, що зумовлює необхідність розірвання спірного кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи неможливість розірвання спірного кредитного договору в досудовому порядку (за згодою сторін) та у зв'язку з наявністю визначених законом підстав для розірвання кредитного договору, суд вважає позовні вимоги про розірвання кредитного договору № 6/4/33/2008/840-К/127 від 14.03.2008 р. такими, що підлягають задоволенню. а доводи відповідача, зазначенні в пимовому апереченні такими, що не знайшли свого підтвердження, тому не приймаються судом до уваги. На підставі наведеного,

Outcome: approved