Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський [PERSON]" за кредитним договором №05/07-Н від 22.03.2007 року в розмірі 3\~843 606 (три мільйони вісімсот сорок три тисячі шістсот шість) гривень 91 копійка, звернути стягнення на належне на праві приватної власності [PERSON] нерухоме майно, яке є предметом Іпотечного договору №05/07-Н/І від 22.03.2007 року, який укладений між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за номером 1019, а саме: нерухоме майно квартиру за номером 14, у будинку за номером 4 по вул. В.Чорновола в м. Рівне, загальною площею 62,6 кв.м., що складається з 3 (трьох) житлових кімнат та жилою площею 44,5 кв.м., шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський [PERSON]" від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про іпотеку", з наданням Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський [PERSON]" всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або в інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб"єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - нерухоме майно - квартиру за номером 14, у будинку за номером 4 по вул. В.Чорновола в м. Рівне, загальною площею 62,6 кв.м., що складається з 3 (трьох) житлових кімнат та жилою площею 44,5 кв.м., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на предмет іпотеки - квартиру за номером 14, у будинку за номером 4 по вул. В.Чорновола в м. Рівне, загальною площею 62,6 кв.м., що складається з 3 (трьох) житлових кімнат та жилою площею 44,5 кв.м., за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім"ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. Стягнути з відповідача судові витрати по справі в розмірі 1\~378 грн. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явився повторно, причин неявки не повідомив та не подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить суд їх задоволити, крім того не заперечила щодо заочного розгляду справи. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 22 березня 2007 року між ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 05/07-Н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового призначення грошові кошти у сумі 76 000 доларів США 00 центів, зі сплатою процентної ставки 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення 22 березня 2027 року (п.п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 Кредитного договору). Кредитні кошти було надано Відповідачу на купівлю житла. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань, щодо погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, інших платежів передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій виступає забезпечення, а саме: - нерухомість: трьохкімнатна квартира,загальною площею 62,6 кв. м., за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до п.п. 2.1, 2.2 Кредитного договору, кредит було видано шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Відповідача № 262025001162 в Рівненській філії ВАТ «ВіЕйБі Банк». В день укладання кредитного договору 22.03.2007 року було укладено графік погашення кредиту та відсотків. Пунктом 2.3 Кредитного договору визначено, що повернення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту та відсотків, який є невідємною частиною кредитного договору, в якому зазначається конкретна дата та розмір платежу, який підлягає до сплати в зазначений термін. В забезпечення виконання зобов"язань по вказаному Кредитному договору між банком та [PERSON] був укладений Договір іпотеки №05/07-Н/І від 22 березня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за номером 1019. Відповідно до даного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов"язання, що випливає з кредитного договору передав іпотекодержателю в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно: квартиру за номером 14, у будинку за номером 4 по вул. В.Чорновола в м. Рівне, загальною площею 62,6 кв.м., що складається з 3 (трьох) житлових кімнат та жилою площею 44,5 кв.м. Дане нерухоме майно належить [PERSON] на праві приватної власності. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2012 року з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" заборгованість за кредитним договором №05/07-Н від 22 березня 2007 року в розмірі 857\~744 грн. 02 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. Заборгованість відповідачем погашена не була і станом на 30 травня 2016 року загальна її сума становить 137 467 доларів США 82 цента, з яких: 66 230 доларів США 02 цента - заборгованість за кредитом, 71 237 доларів США 80 центів - відсотки за користування кредитом, що станом на 30.05.2016 року по курсу НБУ становить 3\~455 394 грн. 56 коп. та 388 212 грн. 35 коп. - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка). Загальна сума заборгованості становить 3\~843\~606,91 грн. На підставі постанови правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" призначено [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та повноваження ліквідатора ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на два роки до 19.03.2018 року включно. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 572 ЦК України, ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" кредитор (Іпотекодержатель, Заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Іпотекодавець, Заставодавець), забезпеченого заставою (Іпотекою) зобов"язання одержати задоволення з вартості заставленного майна переважно перед іншими кредиторами. Іпотека це вид забезпечення виконання зобов"язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником, забезпеченого іпотекою зобов"язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України "Про іпотеку" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов"язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов"язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов"язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов"язання. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем (заставодавцем) обов"язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), іпотекодержатель (заставодержатель) має право вимагати дострокового виконання основного зобов"язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки (застави). Такі ж положення чинного законодавства передбачають і умови іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" встановлює, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов"язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Наявність судового рішення про стягнення з відповідача заборгованості на користь банку не звільняє його від відповідальності за невиконання грошового зобов"язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане відповідачем в іпотеку майно. Отже, враховуючи те, що на даний час заборгованість за кредитним договором №05/07-Н від 22.03.2007 року не погашена, наявне рішення про стягнення заборгованості та те, що стягнення заборгованості за рішенням суду не позбавляє позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає, що існують всі підстави для задоволення вимоги банку про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру за номером 14, у будинку за номером 4 по вул. В.Чорновола в м. Рівне, загальною площею 62,6 кв.м., що складається з 3 (трьох) житлових кімнат та жилою площею 44,5 кв.м. Одночасно, суд звертає увагу на дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до якого протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об"єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об"єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття "мораторій" у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов"язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Мораторій є відстроченням виконання зобов"язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України "Про мораторій", не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов"язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України "Про мораторій" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] отримав споживчий кредит в іноземній валюті, для забезпечення його виконання відповідач передав в іпотеку квартиру за номером 14, у будинку за номером 4 по вул. В.Чорновола в м. Рівне. У зв»язку з цим слід зазначити, що за своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Дією даного Закону не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети, забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог. Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне або заставлене майно, суд, ухвалюючи відповідне судове рішення, має відповідно до ст. 217 ЦПК України вирішити питання про зупинення стягнення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно дост. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. В той же час виконання рішення в частині звернення на предмет іпотеки слід відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідну правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 30 вересня 2015 року у справах № 6-1825цс15 та № 6-1494цс15. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved