Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого зазначив наступне. Дійсно, позивач має невиконане зобов`язання щодо повернення коштів. Однак, виконавчий напис, на переконання позивача здійснений із порушеннями законодавства, а тому має бути скасованим. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Проаналізував направлені матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків та при зверненні до суду сплатила судовий збір. 25 березня 2012 року між позивачем та ПАТ "БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ" укладено кредитний договір № 96151545 від 26 березня 2012 року, за яким позивачеві передано грошові кошти в розмірі 1 861 гривню. Заява приєднання містить його умови, серед яких є і строк його дії. Позивач сплачувала отриманий кредит, про що надала оригінали квитанцій. 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за кредитним договором № 96151545 від 26 березня 2012 року укладеним між позивачем та ПАТ "БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ". Період нарахування заборгованості з 5 травня 2017 року по 3 січня 2018 року. Загальна сума заборгованості становить 30 525,77 гривень та яка складається із суми кредиту 29 472,04 гривень, 1 053,73 гривень відсотків за користування кредиту та 850 гривень за вчинення виконавчого напису. 15 листопада 2019 року за виконавчим написом відкрито виконавче провадження. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд не вважає заборгованість за кредитним договором безспірною станом на день винесення оспорюваного виконавчого напису. До такого висновку суд дійшов враховуючи термін дії кредитного договору між сторонами, який більш як десять років до моменту створення виконавчого напису був укладений і в розпорядження суду не надано документі, які б свідчили про його легітимність станом на день вчинення оспорюваних дій. За таких обставин, суд вважає, позов обґрунтованим та таким, який підлягає до задоволення. Надані відповідачем роздруківка руху коштів по її особовому рахунку не приймається судом до уваги, оскільки не стосуються, на переконання суду, заявленого предмету спору адже в ньому згадується інший кредитний договір ніж той, що зазначений, як у виконавчому написі так і в заявці на видачу кредиту. За таки обставин дані документи не враховуються судом при прийнятті даного рішення, оскільки є не належними доказами. З відповідача підлягають до стягнення понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 908 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved