Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

До суду 23.02.2018 року на підставі ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.02.2018 року надійшов вищезгаданий позов [PERSON] та [PERSON] для розгляду за підсудністю. Позивачі просять визнати недійсним договір купівлі-продажу №14/08/08-1 від 14.08.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельно-промислове підприємство «Україна» (далі ТОВ ТПП «Україна») та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК Родина» (далі - ТОВ «СК Родина»). Позов обґрунтовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.1998 року ТОВ ТПП «Україна» набуло у власність будівлі та споруди (складовою яких є резервуари для зберігання паливно-мастильних матеріалів) за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] за договорами купівлі-продажу, укладеними 20.03.2009р. та 13.05.2009р. з ТОВ ТПП «Україна» отримала у власність резервуари для зберігання паливно-мастильних матеріалів об`ємом 50куб.л в кількості 16 штук та 2 штуки відповідно. Крім того, на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2017 року вони, позивачі, є співвласниками ТОВ ТПП «Україна», а отже і співвласниками зазначених будівель та споруд. У 2017 році представник позивачів [PERSON] отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що спірні будівлі і споруди зареєстровані за ТОВ «СК Родина» за договором купівлі-продажу №14/08/08-1 від 14.08.2008 року, укладеним між ТОВ ТПП «Україна» та ТОВ «СК Родина». Вважають, що зазначений договір є недійсним, оскільки такий договір між відповідачем та третьою особою не укладався. Тим більше, у разі його укладення, було б неможливим укладення договорів 20.03.2009р. та 13.05.2009р., між [PERSON] та третьою особою. Крім того, за довідкою бухгалтера ТОВ ТПП «Україна» від 03.02.2009 року (через півроку після укладення спірного договору) будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS] перебували на балансі підприємства ТОВ ТПП «Україна». 29.11.2017 року спірні будівлі і споруди описано державним виконавцем та можливо відчужено третім особам. Позивач [PERSON] померла [INFO] , ухвалою суду від 29.11.2019 року до участі у справі залучено її правонаступника - [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст.58 ЦПК України. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо, підтримали позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задовольнити, зазначивши, що спірний договір існує в уявленні, відповідач протягом року не міг надати спірний договір, а потім з`ясувалося, що його викрадено, що свідчить про те, що він підроблений. Спірний договір укладений у 2008 році, а державна реєстрація здійснена лише через десять років, що є підставами для визнання його недійсним. Представник відповідача ТОВ «СК Родина» - Кафтасьєва Г.В., в судовому засіданні заперечувала проти позову, пояснила, що позивачі звертаються до суду з таким позовом вдруге, перший позов їм повернуто через неусунення недоліків (справа №210/5469/17). До зазначеного позову взагалі не додавалися договори купівлі-продажу від 20.03.2009 року та 14.05.2009 року, нібито укладених між [PERSON] та ТОВ ТПП «Україна», вони з`явилися при зверненні з цим позовом. Твердження що [PERSON] і [PERSON] є співвласниками ТОВ ТПП «Україна» спростовується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.05.2018 року, відповідно до якого учасниками підприємства є [PERSON] та [PERSON] , отже жодного відношення до майна товариства вони не мають, їхні інтереси не могли бути порушені спірним договором. Крім того, викликає сумніви укладення договорів купівлі-продажу резервуарів (відсутня ідентифікація товару, не підтверджений факт розрахунку між сторонами, викликає сумніви підписання договору саме [PERSON] тощо) та навіть придбання нею резервуарів-15 у кількості 2 шт. та резервуарів -50 у кількості 16 шт. не дає їй жодного відношення до будівель та споруд, резервуарів для зберігання паливно-мастильних матеріалів, розташованих за спірною адресою. А довідка про балансову вартість майна ТОВ ТПП «Україна» від 03.02.2009 року стосується буд. [ADDRESS] , у той час як даний спір виник щодо майна за адресою: буд. [ADDRESS] . Просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ТОВ ТПП «Україна» в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки суд не повідомив. Правом надання пояснень на позов не скористався. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Так, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ ТПП «Україна» є юридичною особою, ідентифікаційний код 30010133, місцезнаходження: 53080, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Веселе, вул. Шкільна, буд.№12А, засновники юридичної особи - [PERSON] (розмір внеску до статутного фонду 2000000,00грн.), [PERSON] (розмір внеску до статутного фонду 60000,00грн.) (а.с.10-17, 92-98). 26.07.1998 року між Державним спеціалізованим будівельно-монтажним трестом по підземному будівництву і реконструкції шахт і кар`єрів «Кривбасшахтопроходка», в якості Продавця, в особі керуючого трестом Третяченка О.М., та ТОВ ТПП «Україна», в якості Покупця, в особі директора Сайковського В . С. укладено Договір відчуження №15, згідно з яким у власність ТОВ ТПП «Україна» перейшли будівля електростанції з трансформаторною електропідстанцією №011001, балансовою вартістю 15470грн., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та передано споруди згідно з актами приймання-передачі. Відповідно до п.1.2 Договору передається частка території складу ПММ та АЗС автобази за цією ж адресою. Договір засвідчено підписами сторін та відбитками печаток підприємств (а.с.4, 21-24). 14.11.2003 року ТОВ ТПП "Україна" отримало в КП "Криворізьке БТІ" реєстраційне посвідчення про те, що тимчасові споруди малої архітектурної форми, розташовані за адресою: [ADDRESS] , складаються з: металевих ємностей для збереження світлих нафтопродуктів по 75куб.м - 8 шт., 63куб.м - 2шт., по 50куб.м - 4 шт., по 26куб.м - 2 шт., по 10м куб. - 4 шт., металевого насосного автоналиву Д, залізобетонної огорожі, зареєстровані за ним на праві колективної власності на підставі Договору №15 відчуження від 26.07.1998 року (а.с.19). З додатку до договору №15 відчуження від 26.07.1998 року ТОВ ТПП "Україна" прийнято будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] а: диспетчерську -1, металеві ємності для збереження світлих нафтопродуктів по 75куб.м - 8 шт., 63куб.м - 2 шт., по 50куб.м - 4 шт., по 26куб.м - 2 шт., по 10м.куб. - 4 шт., паркан сітки рабиця - 106п.м, залізобетонний паркан - 265п.м, насосна з металоконструкціями -1, насоси для перекачки світлих нафтопродуктів ЦГ 25/32-Н-АБ-7,5-У2 (2 шт.) та 50/50-Н-АБ-11,0-У2 (2 шт.), трубопровід діаметром 108 - 205п.м, задвижки діаметром 100 (30 шт.), 150 (10 шт.), колонку заправну під світлі нафтопродукти - 4шт., колонку заправну під масло - 1шт. (а.с.20). Відповідно до актів приймання-передачі від 26.07.1998 року трестом «Шахтопроходка» передано ТОВ ТПП "Україна", в тому числі, ємності металеві 50куб.м у кількості 18 шт. за ціною 543,00грн. на суму 9774,00грн. (а.с.21-24). Довідка ТОВ ТПП "Україна" №53 від 03.02.2009 року щодо балансової вартості нафтобази, розташованої за адресою: [ADDRESS] містить інформацію про перебування на балансі резервуарів Р-50-18шт. вартістю 9774,00грн. (а.с.26). На підставі договорів купівлі-продажу №20-03-200- від 20.03.2009р. та №20-03-200- від 13.05.2009р., укладених між ТОВ ТПП "Україна" та [PERSON] , у власність останньої перейшли резервуари ємністю 50, а саме: резервуар-50 в кількості 16 шт. за ціною 58125,00грн. на суму 930000,00грн.; резервуар-15 в кількості 2 шт. за ціною 37300,00грн. на суму 74600,00грн. (а.с.27, 29). Згідно з п.п.3.1 та 4.1 зазначених договорів, розрахунки по договору відбуваються шляхом здійснення покупцем доплати до каси підприємства та в рахунок раніше внесеної безпроцентної поворотної фінансової допомоги. Продавець виконує доставку та передачу товару на умовах самовивозу покупцем у продовж 10 робочих днів з часу укладення договору у повному обсязі у визначений строк (а.с.27, 29). З накладних №01-20-03/2009 від 20.03.2009 року та №14-05/2009 від 14.05.2009 року вбачається, що ТОВ ТПП "Україна" відвантажено, а [PERSON] прийнято резервуар-50 у кількості 16шт. та резервуар-15 у кількості 2шт. (а.с.28, 30), тобто за даними накладних, придбаний [PERSON] товар нею отримано. Засновник ТОВ ТПП "Україна" - [PERSON] помер [INFO] (а.с.31 зворот). Після його смерті [PERSON] та [PERSON] звернулися до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ ТПП «Україна», третя особа: Веселівська сільська ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на частку внеску до статутного фонду товариства, який задоволено рішенням суду від 29.05.2017 року. За кожною позивачкою визнано в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частину частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-промислове підприємство «Україна» (код ЄДРПОУ 30010133) у розмірі 1,5%, що становить 30000,00грн. (а.с.31, 32). Рішення не оскаржено, набрало законної сили 18.07.2017 року. Проте, станом на 02.05.2018 року зміни в установчі документи щодо засновників підприємства в супереч вимогам ст.7 Закону України «Про господарські товариства» не внесено. У витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.05.2018 року засновниками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.92-98). У подальшому позивачі дізналися, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований за ТОВ «СК Родина» за договором купівлі-продажу №14/08/08-1 від 14.08.2008 року, укладеним між ТОВ ТПП «Україна» та ТОВ «СК Родина» (ідентифікаційний код юридичної особи 35424022, місцезнаходження: 53080, Дніпропетровська область, с. Новий Шлях, вул. Меліоративна, буд.»26Б) (а.с.137-140). Належним чином завірену копію спірного договору, яку витребувано у відповідача ухвалою суду від 26.03.2018 року суду не надано, оскільки у січні 2019 року у директора ТОВ «СК РОДИНА» невідомими особами викрадено документи, в тому числі договір купівлі-продажу №14/08/08-1 від 14.08.2008 року та акт приймання-передачі будівель і споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим підприємство звернулося до поліції з заявою про вчинення злочину (ЖЄО №1991 від 31.01.2019р.) (а.с.213, 214). Проте з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: [ADDRESS] (№106427806 від 06.12.2017 року) вбачається, що об`єкт нерухомого майна, який складається з нежитлової будівлі операторської - А, площею 36,6кв.м, металевих резервуарів для зберігання паливно-мастильних матеріалів на залізобетонних блоках об`ємом 50куб.м - 18шт., металевих резервуарів для зберігання паливно-мастильних матеріалів на залізобетонних блоках об`ємом 60 куб.м - 4шт., - належить на праві приватної власності ТОВ «СК Родина» (код ЄДРПОУ 35424022) на підставі договору купівлі-продажу №14/08/08-1 від 14.08.2008 року , видавник ТОВ ТПП «Україна» (а.с.33, 34). У подальшому під час примусового виконання виконавчого напису у ВП №55013332, яке відкрито 26.10.2017 року (а.с.115-162) щодо стягнення з ТОВ «СК Родина» на користь ПП «Стройкапітал-2016» 303000,00грн., металеві резервуари для зберігання паливно-мастильних матеріалів загальною кількістю 22 шт., - об`ємом 50куб.м - 18 шт., об`ємом 60куб.м - 4 шт. передано ПП «Стройкапітал-2016» згідно з актом приймання-передачі від 26.12.2017 року (а.с.153), які зараховано в якості відступного та перейшли у власність ПП «Стройкапітал-2016» (а.с.33, 34, 154). Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що працювала головним бухгалтером ТОВ ТПП «Україна» з 2002 по 2010рр., вся документація, в тому числі договори купівлі-продажу, проходила реєстрацію в журналі та залишалася в бухгалтерії. Резервуари 50 та 15 знаходилися за адресою: [ADDRESS] . Через існування боргу вони перебували у заставі, а після погашення [PERSON] боргу, шляхом внесення добровільного внеску в касу підприємства, з подальшим перерахуванням через підприємство в рахунок погашення заборгованості, їх повернуто з застави та продано їй. Договір купівлі-продажу був типовий, тому там було зазначено, що резервуари вивозилися, але вони залишилися на місці, щодо них було укладено договір оренди. Вони рахувалися як основні фонди підприємства, на які нараховується амортизація. Позивач просить визнати договір купівлі-продажу №14/08/08-1 від 14.08.2008 року недійсним, оскільки він між сторонами договору не укладався. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Зокрема, за положеннями ст.203 ЦК України, суд при розгляді справи має перевірити, чи не суперечить зміст правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, чи має особа, яка вчиняє правочин, необхідний обсяг цивільної дієздатності, чи є волевиявлення учасника правочину вільним і відповідає його внутрішній волі, чи вчинений правочин у формі, встановленій законом, чи спрямований правочин на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Отже, спірний договір №14/08/08-1 від 14.08.2008 року зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, [PERSON] та [PERSON] не є сторонами договору або іншою заінтересованою особою, оскільки як на час укладення договору , так і у теперішній час не є засновниками ТОВ ТПП «Україна» та відповідно власниками нерухомого майна; придбані позивачем [PERSON] у власність резервуари, які неможливо ідентифікувати як металеві резервуари для зберігання паливно-мастильних матеріалів, які є складовою чистиною об`єкта нерухомості, не надають їй статусу співвласника нерухомого майна. А відтак, правові підстави для звернення позивачів з таким позовом відсутні, оскільки вчинення даного правочину їхні права не порушено. Тим більше, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2012 року задоволено позов Державного підприємства Державного спеціалізованого будівельно-монтажного тресту по підземному будівництву і реконструкції шахт, кар`єрів "Кривбасшахтопроходка" до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-промислового підприємства "Україна" про визнання недійсним Договору відчуження №15 від 26.07.1998 року (т.2, а.с.18-31). Отже, Договір відчуження №15 від 26.07.1998 року укладений 26 липня 1998 року між Державним спеціалізованим будівельно-монтажним трестом по підземному будівництву і реконструкції шахт і кар`єрів "Кривбасшахтопроходка", в якості Продавця, в особі керуючого трестом Третяченка О.М., та ТОВ ТПП "Україна" визнано судом недійсним. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №6 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» судам роз`яснено, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчиненні після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. У даному випадку таким власником є Державний спеціалізований будівельно-монтажний трест по підземному будівництву і реконструкції шахт і кар`єрів "Кривбасшахтопроходка". Тому, навіть при встановленні судом порушення прав позивача, з урахуванням наявності рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2012 року, яким визнано недійсним договір відчуження №15 від 26.07.1998 року, позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу №14/08/08-1 від 14.08.2008 року не підлягає задоволенню. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, у позові слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову та не поданням відповідачем суду розрахунку судових витрат, питання розподілу судових витрат не вирішується. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed