Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] 16.08.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [INFO] народилась дочка [PERSON], в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. 14.03.2016 року шлюб розірвано. 20.04.2016 року Жмеринським міськрайонним судом з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач аліменти періодично не сплачував, на даний час має заборгованість в сумі 5016,49 грн. Повідомила, що їй достовірно відомо про те, що відповідач працює без оформлення, має постійний, але мінливий дохід і тому має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Зазначила, що вона проживає з дочкою, займається її вихованням і матеріально забезпечує в міру можливості. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 16.08.2017 року до досягнення нею повноліття, припинивши стягнення аліментів за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 20.04.2016 року згідно виконавчого листа №130/425/16-ц; стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментах в сумі 5016,49 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги з викладених у позовній заяві обгрунтувань. Вказала, що вона на даний час працює, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців, окрім малолітньої доньки та матері пенсійного віку, у неї немає. Пояснила, що згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 20.04.2016 року з відповідача стягувались аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. Вона матеріально утримує дитину по мірі можливості, але коштів не вистачає. Батько дитини не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, хоча таку можливість має. З червня 2017 року виплата аліментів припинилася, тому виникала заборгованість по аліментах у розмірі 5016,49 грн., яка накопичилась через їх несплату відповідачем у повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця по виконавчому провадженню станом на 16.08.2017 року. Просила задоволити позов. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання позов не визнав. Пояснив, що з позивачем [PERSON] відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач періодично сплачував присуджені йому суму аліментів на доньку в залежності від своєчасності та розміру отриманої ним заробітної плати, внаслідок чого і утворилась заборгованість. Надалі відповідач зобов'язується не допускати заборгованість та згоден сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду від 20.04.2016 року. Крім того, відповідач надавав по можливості позивачу певну матеріальну допомогу, залишивши позивачу відеокамеру вартістю 8100 грн, золоті сережки та інше. Повідомив, що відповідач сплачує аліменти також на утримання неповнолітнього сина від першого шлюбу, на даний час перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON], яка є вагітною та з якою відповідач проживає останніх півтора року. Відповідач працює в ДП "Пропан", де отримує мінімальну заробітну плату, інколи бувають затримки з заробітної плати. Відповідач не відмовляється від покладених на нього обов'язків щодо утримання дитини. Позивач чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Добровільно вирішити спір щодо сплати заборгованості по аліментах позивач не бажає. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану когось із них, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1,4 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення; розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. У відповідності до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, відповідно до ст.60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Так, в судовому засіданні установлено, що згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.3) відповідач [PERSON] вказаний батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Носковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 23.01.2017 року №74 до складу сім'ї позивача входить її дочка [PERSON], [INFO] проживає біля матері і знаходиться на її утриманні (а.с.9). Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 14.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №338 - розірвано (а.с.4). Згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 20.04.2016 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.02.2016 року (а.с.5-6). Рішення набуло законної сили 11.05.2016 року. Згідно розрахунку заборгованості, головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Криштопа А.О. від 16.08.2017 року, по аліментах по виконавчому провадженні №51347920, виконавчий лист №130/425/16-ц виданий 26.05.2016 року Жмеринським міськрайонним судом, борг [PERSON] по аліментам на утримання доньки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] станом на 16.08.2017 року становить 5016,49 грн. (а.с.10). Представником відповідача визнано розмір боргу [PERSON] по аліментах який є предметом оскарження в даній справі. З копії довідки ДП «ПРОПАН» (а.с.28) відповідач [PERSON] є працівником вказаного підприємства з 16.05.2017 року. На даний момент займає посаду оператор заправних станцій АГЗС м. Жмеринка, вул. Асмолова, 14 Вінницької дільниці з реалізації скрапленого газу регіонального управління скрапленого газу по Вінницькому регіону. Дохід за період з 16.05.2017 року по 31.08.2017 року склав 12973,21 грн. З копії довідки квартального комітету "Велика Жмеринка" від 19.10.2017 року №10734(а.с.35) вбачається, що [PERSON] проживає однією сім'єю з [PERSON] по [ADDRESS] та ведуть спільне господарство, разом з ними проживає [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії довідки Жмеринської центральної районної лікарні від 12.10.2017 року [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], знаходиться на обліку у Жмеринській ЦРЛ з 10.10.2017 року, діагноз: вагітність 12-13 тижнів (а.с.34) Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.37) відповідач [PERSON] вказаний батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Вказані докази суд приймає до уваги, позаяк вони не суперечать один одному, зібрані та представлені із дотриманням вимог закону і ніким не оскаржуються. Судом визначаються недоведеними позивачем вимоги в частині збільшення розміру аліментів, оскільки всупереч власному обов'язку з огляду на невизнання позову стороною відповідача, нею не представлено належних та допустимих доказів щодо зміни матеріального або сімейного стану когось із них, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, або інших істотних обставин у наступний, після набрання чинності Жмеринського міськрайонного суду від 20.04.2016 року період, що визначали б передбачені законом підстави стосовно зміну розміру присуджених аліментів. При цьому судом не приймається до уваги твердження позивача щодо імовірного усиновлення неповнолітнього сина відповідача від першого шлюбу, оскільки будь-яких документальних підтверджень цієї обставни нею суду не представлено, надто за наслідком роз'яснення їй в судовому засіданні наслідків невчинення процесуальних дій стороною в спорі. Встановлений наразі мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є таким, що гарантований законом та підлягає застосуванню з часу набрання чинності відповідним законом незалежно від рішення суду. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача по аліментам на утримання дочки [PERSON], що виконаний державним виконавцем в межах виконавчого провадження, та який не спростований відповідачем ні в який спосіб. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач чинить перешкоди в спілкуванні дитини з батьком, оскільки це не є предметом даного цивільного спору та жодним чином не обмежує відповідача у виконанні власного обов'язку надання необхідного утримання своїй неповнолітній дитині у спосіб перерахування коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, нотаріуса тощо. Також суд не приймає до уваги доводи сторон відповідача про наявність на утриманні останього вагітної дружини, оскільки обов'язок надання їй утримання законом визначається за умови матеріальної спроможності чоловіка, яка не є очевидною з огляду на наявність наразі двох неповнолітніх дітей, обов'язок надання утримання яким є безумовним та пріоритетним для батьків згідно положень вітчизняного сімейного законодавства та вимг Конвенції про права дитини. Також суд визнає безпідставиними доводи представника відповідача щодо передачі [PERSON] в користування позивача відеокамери та золотих сережок в рахунок виконання зобов'язань по утриманню неповнолітньої дочки, оскільки законом передбачено можливість припинення виконання аліментних зобов'язань виключно порядку укладення договору про це у зв'язку з передачею нерухомого майна, що має визначені вимоги щодо форми та порядку його укладення, сукупності яким повідомлені обставини не вочевидь не відповідають, не виключаючи окрім того формальних ознак добровільного поділу спільного майна подружжя. З урахуванням наданих представником відповідача відомостей стосовно наявності у відповідача [PERSON] постійного місця роботи у ДП "ПРОПАН", праця останнього на якому із отриманням заробітної плати стабільного розміру має достатньо тривалий термін попередньо звернення із даним позовом до суду, дані обставини визначають відсутність підстав щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а надто у заявленому відповідачем розмірі 2000 грн., з огляду на встановлені законом максимальне обмеження лише половини заробітної плати фізичної особи на стягнення аліментів, якому така вимога вочевидь не відповідає. У свою чергу, в межах відповідна частина вказаного заробітку відповідача позивачем висувалась за первісним судовим розглядом, з огляду на що нею особисто визначалась достатньою для належного утримання неповнолітнього сина 1/4 частина доходу відповідача, яку суд визнає належною й наразі, враховуючи ненаведення позивачем достатніх аргументів стосовно припинення обов'язку відповідача із надання утримання іншій його неповнолітній дитині від першого шлюбу. Відповідно вимог до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи, доведених сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, розрахунком заборгованості по аліментах по виконавчому провадженні №51347920 станом на , заявлений позов про стягнення заборгованості по аліментах підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, оцінюючи зібрані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення заявленої заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 5016,49 грн., що належно доведена розрахунком державного виконавця та не спростована відповідачем. Натомість позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів не підлягає задоволенню внаслідок недоведеності позовних вимог позивачем, оскільки суду не представлено доказів про зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення стану здоров'я позивача або дитини, на утримання якої стягнуто аліменти, та наявності інших обставин, що мають істотне значення і можуть бути підставою для зміни та збільшення розміру аліментів, викладені позивачем твердження не відповідають фактичним обставинам з наведених судом мотивів та не спростовують його висновків.

Outcome: dismissed