Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]; на земельну ділянку загальною площею 0,2376 га у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], розташовану на території Косачівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, у суд звернулися [PERSON], [PERSON] до Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивачів про розгляд справи за їх відсутності; - заява за підписом селищного голови Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівській області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO], згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER]. На час відкриття спадщини діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області від 15.09.2016 року [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після померлого [PERSON]. Згідно з інформацією, отриманою від Державного нотаріального архіву Чернігівської області, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. При судовому розгляді цивільної справи також встановлено, що [PERSON] померла [INFO], згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER]. Після смерті [PERSON] Остерською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа згідно з якою: -16 червня 2014 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна за заповітом після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області від 15.09.2016 року [PERSON] на день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та мала склад сімї: [PERSON]. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. При судовому розгляді цивільної справи також встановлено, що [PERSON] померла [INFO], згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] Після смерті [PERSON] П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа згідно з якою: -17 червня 2016 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON]; -17 червня 2016 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої комунальним центром «Центр комунального сервісу» Деснянського району, [PERSON] на день смерті проживала з [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 08 жовтня 2011 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 22 вересня 2009 року, № 462 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8285 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 1,8285 га, з яких: рілля - 0,2376 га (кадастровий номер [NUMBER]), сіножать - 0,9387 га (кадастровий номер [NUMBER]), пасовище - 0,6522 га (кадастровий номер [NUMBER]). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23 листопада 2016 року (кадастрові номери: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачами в порядку спадкування після смерті [PERSON] підлягає визнанню право власності за кожним по ? частині на згадану вище земельну ділянку. Також, суд вважає необхідним позов в частині визнання за законом права власності за кожним по ? частині на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], також задовольнити з огляду на наступне. Згідно з погосподарської книги житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], відноситься до категорії «колгоспний двір» та його членами за станом на 1991 рік були: [PERSON] та [PERSON]. Як суспільна група "колгоспний двір" існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України "Про власність". Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою по [ADDRESS], побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді та розташований на відведеній для цього земельній ділянці, він може бути об'єктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем [PERSON] не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги позивачів щодо визнання права власності за кожним по ? частпні житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], підлягають задоволенню.

Outcome: approved