Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] 23 травня 2018 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними зареєстровано 03 вересня 2011 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Надвірнянського районного управління юстиції, актовий запис № 168. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьками яких записані вона з відповідачем. Діти фактично є на її утриманні, відповідач ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги для сім'ї не надає, а її доходи є недостатніми для утримання дітей, які потребують значних матеріальних коштів для повноцінного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Окрім того вона (позивач) не працює, перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною до досягнення нею трирічного віку, самостійного заробітку чи іншого доходу немає.На даний час відповідач офіційно працює водієм в ТзОВ "Зелена Говерла", де отримує заробітну плату, яку витрачає на себе. Відповідач самоусунувся від утримання дітей, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати з [PERSON] в свою користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти у розмірі по 1/4 частки на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, а також стягнути аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] трирічного віку, та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON], в якому частково визнає позовні вимоги позивача і згідний платити аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Крім того, вказав що постійно бере участь разом з позивачем у додаткових витратах на утримання дочок, а саме на лікування, одяг, продукти харчування, відпочинок, іграшки. У стягнення коштів на утримання дружини просить відмовити. В судове засідання позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій позов підтримала в частині стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та на своє утримання, в стягнення судових витрат відмовляється, а справу просить розглянути по суті в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також подав заяву, в якій підтримав відзив на позовну заяву [PERSON] Крім того, просив вирішити стягнення аліментів на утримання дружини згідно закону, а справу розглянути по суті в його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 03 вересня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними було укладено у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції, актовий запис № 168.(а.с.5) За час спільного проживання в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьками яких записані сторони по справі (а.с. 3-4). З наявних матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти проживають зі своєю матір'ю, що підтверджується копією акту обстеження умов проживання, виданого депутатом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області №1905 та довідкою про склад сім"ї від 20 вересня 2018 року №2342, виданої КП "Надвірнянський житловик" (а.с.30-31). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я та матеріальне становище, як дитини так і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Стосовно самого розміру аліментів, то в даному випадку суд наголошує на наступному. У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім'ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, з врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища дітей та платника аліментів, що він офіційно працює в ТОВ «Зелена Говерла» і має стабільний дохід та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі, який достатній для їх нормального фізичного та духовного розвитку, тому суд, прийшов до переконання, що розмір аліментів може бути визначений щомісячно по 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей - дочок [PERSON] та [PERSON], до досягнення ними повноліття. Позивач також заявила вимогу про стягнення аліментів (коштів) на її утримання на час перебування її у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку, і стосовно якої суд зазначає наступне. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 даної норми право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти на утримання дружини можуть присуджуватися у частці від заробітку (доходу) чоловіка і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, здійснює утримання малолітньої дитини - дочки [PERSON] до 3-х років і потребує матеріальної допомоги, відповідач добровільно не утримує, хоча має таку можливість, так як працює водієм в ТОВ "Зелена Говерла", де отримує заробітну плату і може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Жодних належних доказів неспроможності сплачувати кошти (аліменти) на утримання дружини відповідач суду не надав. Відповідно до ч.3ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» загальний розмір усіх відрахувань під часкожної виплати заробітної платита інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати уразі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При таких обставинах, загальний розмір відрахувань із заробітної плати відповідача при стягненні аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, та аліментів на утримання дружини не може перевищувати 50%. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання позивача в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на час до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років, оскільки судом встановлено, що позивач в цей час позбавлена можливості самостійно заробляти кошти з підстав необхідності постійного піклування про спільну дитину сторін. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З відповідача також слід стягнути судові витрати в дохід держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Від стягнення судових витрат в свою користь позивач відмовляється. На підставі ст.ст. 80, 84, 182, 184 СК України,

Outcome: approved