Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Ремонтного житлово комунальне підприємство № 2 м. Ковель звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги. Свою вимогу позивач обґрунтовує тим, що ремонтне житлово - комунальне підприємство № 2 відповідно до довідки АБ № 200915/103 Волинського обласного управління статистики належить до комунальної власності. Метою діяльності підприємства є забезпечення комунальними послугами мешканців міста Ковеля. Відповідачі проживають в квартирі будинку, який обслуговує ремонтне житлово-комунальне підприємство № 2. Згідно ст. 68 ч. 1 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Згідно ст. ст. 66, 67, 68, 151 ЖК України та п.7 „Правил користування приміщеннями житлових будинків " затверджених постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572 зі змінами внесеними Постановою КМУ №45 від 24.01.2006 р., власники житлового приміщення повинні вносити плату за комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.. Проводити за власні кошти ремонт квартири, житлового приміщення. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які живуть разом з ним в квартирі користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки. Повнолітні члени сім'ї наймача несуть солідарну відповідальність. Не зважаючи на вимоги вищевказаного чинного законодавства відповідачі, мешканці житлового приміщення в багатоквартирному будинку систематично не виконують обов'язку з оплати житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території [ADDRESS], і в результаті станом на 01.09.2015 року заборгованість склала 2608,27 грн., що підтверджується довідкою та розрахунком боргу. Згідно із ч. 3 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" органи місцевого самоврядування затверджують ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Закон України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає договірне формування відносин між учасниками в житлово-комунальній сфері. Однак, чинне законодавство не звільняє наймача житла в багатоквартирному будинку від оплати житлово-комунальних послуг у разі не укладення договору. Оскільки, житлово-експлуатаційною організацією надаються житлово-комунальні послуги безперебійно, незалежно від укладення договору зі споживачем. До того ж ст. 627 ЦК України говорить, що сторони вільні в підписанні договору. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 5 ч. З ст. 20 зазначеного Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. РЖКП №2 неодноразово надавало [PERSON] по два примірники проекту договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та при будинкової території.Однак відповідно до листа від 12.08.2015 року проект договору був повернутий без підпису та повідомлено, що площа квартири є неправильною, тариф за послуги на 1 кв.м з ним не погоджувався. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до п. 3 ст. 96 ЦПК України, у редакції Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-УІ, встановлено, що вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг може стягуватись, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Виходячи із суми заборгованості, яка станом на 01.01.2014 року становила 818,39 грн. і на час звернення з позовом збільшувалась, сума збитків для підприємства від інфляції за 2014 рік та за 2015 рік згідно розрахунку становитиме 1000,21 грн. . Позивач просить стягнути солідарно з боржників [PERSON] та [PERSON] в користь Ремонтного житлово - комунального підприємства № 2 заборгованість за житлово - комунальні послуги в сумі 2608,27 інфляційні збитки в сумі 1000,21 грн. , всього 3608,48 гри., а також судові витрати по сплаті судового збору . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю з підстав, викладених у заяві, прохає його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав , оскільки вважаємо, що в 2013 2014 роках за надані житлово комунальні послуги він оплатив в повному обємі, так як на нього і відповідачку [PERSON] було відокремлені рахунки В свою чергу остання не проводила оплату за надані послуги взагалі. Він також вважає, що оскільки він із відповідачкою [PERSON] є співвласниками і їхні частки є рівними то вартість послуг вони зобовязані сплачувати в рівних долях. В 2015 році він не оплачував комунальні послуги так як позивач відмовив йому у відкритті окремого рахунку. Після відкриття окремого рахунку він згідний погасити свою частку заборгованості, так як являється пенсіонером і не спроможний платити за себе і відповідачку. Він вважає позов безпідставний і просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явились, подала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності та подала письмове заперечення проти позову в якому зазначила, що заявлений позов вона не визнає і просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не надав доказів про те, що співвласники будинку приймали колективне рішення , що послуги з утримання будинку і при будинкової території має виконувати саме позивач, між нею та позивачем не укладався договір про надання послуг, а ткож позивачем не надано доказів, які підтверджували б надання ним послуг з утримання будинку і прибудинкової території. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно ст.ст. 66, 67, 68 ЖК України, п.7 « Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду " зі змінами та доповненнями від 24.01.2006 року №45, власник житлового приміщення повинен вносити плату за комунальні послуги у строк встановлений договором або законом , укласти договір про надання житлово комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі [PERSON] і [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS]. З розрахунку заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території слідує, що станом на 01.09.2015 року заборгованість відповідачів перед позивачами складає 2608,27 грн. В той же час, згідно листа управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської Ради від 7.12.2015 року вбачається , що на домогосподарство [PERSON]визначено розмір субсидії за оплату житла становить з червня 2015 року по вересень 2015 року 15,84 грн. в місяць. Отже, позивач обрахував заборгованість без врахування субсидії, і тому заборгованість станом на 1.09.2015 року відповідачів перед позивачем становитиме 2608,27 47,52 = 2560, 75 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] і [PERSON] в користь позивача РЖКП № 2 в солідарну порядку. Доводи відповідача [PERSON] про те, що в 2013 2014 роках за надані житлово комунальні послуги він провів оплату за 1/2 частини в повному обємі, оскільки на нього і відповідачку [PERSON] було відокремлені рахунки, а остання в свою чергу не проводила оплату за надані послуги , і тому з нього слід стягнути лише половину суми боргу за 2015 рік судом відхиляється , оскільки відповідачка [PERSON] на таку оплату не дала своєї згоди, а відповідно до п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 року № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» за умови відсутності по квартирного обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово комунальних та інших послуг плата розподіляється за послуги з утримання житлових будинків і споруд та при будинкової території за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується власник , співвласник. В квартирі [ADDRESS] м Ковелі не визначено якою житловою, опалювальною площею користуються [PERSON] і [PERSON], тобто не визначено в натурі житлова площа між співвласниками, а відповідачка [PERSON] не дає своєї згоди на розділення рахунку, і тому стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги може здійснено з відповідачів лише в солідарному порядку. В той же час, у разі якщо співвласник квартири відповідач [PERSON] не приймає участі в утриманні квартири та не вносить плату за послуги з утримання будинку і при будинкової території, то інший відповідач [PERSON] вправі в разі оплати ним позивачу за послуги з утримання будинку і прибудинкової території звернутися в суд з позовом до [PERSON] про стягнення понесених ним збитків, або відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають вирішити питання в добровільному порядку із позивачем про розподіл рахунку. Судом також відхиляються доводи відповідачки [PERSON] про те, що у позові слід відмовити з тих підстав, що позивач не надав доказів про те, що співвласники будинку приймали колективне рішення, що послуги з утримання будинку і прибудинкової території має виконувати саме позивач, між нею та позивачем не укладався договір про надання послуг, а також позивачем не надано доказів, які підтверджували б надання ним послуг з утримання будинку і прибудинкової території , оскільки ці доводи не ґрунтуються на вимогах закону і спростовуються випискою з Єдиного реєстру юридичних осіб, рішенням виконкому Ковельської міської Ради від 11.09.2014 року № 317 «Про коригування розміру плати за утримання будинків і споруд та при будинкових територій, вивозу побутових відходів, технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів», і є лише спробою відповідачки уникнути цивільної відповідальності. В судовому засіданні позивач також довів, що РЖКП №2 надавало відповідачам проект договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, але відповідно до листа від 12.08.2015 року [PERSON] проект договору був повернутий ним без підпису та повідомлено, що площа квартири є неправильною, тариф за послуги на 1 кв.м з ним не погоджувався, що є свідченням про ігнорування стороною відповідачів вимоги ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово комунальні послуги», яка встановлює, що споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В той же час [PERSON] та [PERSON] не надали суду доказів про те, що вони зверталися із позовною заявою до суду про спонукання виконавця послуг щодо укладення договору на тих умовах, яких бажають відповідачі. Тому на думку суду, не укладення між сторонами по справі договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідачів від відповідальності, оскільки позивач довів, а відповідачі не спростували його доводів про те, що послуги ним надавались у відповідності до вимог п.2 ст.10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду". Згідно з положеннями частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому, на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12. Позивачем визначено період, за який заявлено стягнення збитків від інфляції (із січня 2014 по серпень 2015 років) , а не за весь час прострочення, тому з урахуванням ч. 1 ст. 11 ЦПК України стягненню підлягає сума, що утворилася в заявлені періоди. Збитки від інфляції складають згідно розрахунку долученого до позовної заяви становлять 1000,21 грн., але враховуючи, що при розрахунку боргу позивачем не було враховано субсидію за період з червня по серпень 2015 року включно, то сума збитків від інфляції становить993,19 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] і [PERSON] в користь позивача РЖКП № 2 в солідарному порядку. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов Ремонтного житлово-комунального підприємства № 2 до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги слід задовольнити частково та стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь Ремонтного житлово-комунального підприємства № 2 заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 2560 (дві тисячі пятсот шістдесят) грн. 75 коп., інфляційні збитки в сумі 993 (девятсот девяносто три) грн. 19 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з платіжних документів позивачем при подачі позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 1278,00 грн. , а тому дану суму слід стягнути з відповідачів в рівних долях з кожного на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial