Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість по аліментам в сумі 23235,55 грн. та пеню в розмірі 184882,79 грн., а всього стягнути 208118,34 грн. На обґрунтування позову зазначила, що з 01 березня 1997 року по 02 серпня 2005 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 31 жовтня 2005 року з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі рішення суду їй було видано виконавчий лист, який вона предявила для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська, і по цьому листу державним виконавцем проводилися виконавчі дії. На протязі декількох років відповідач частково добровільно виконував рішення суду. Проте, станом на 08 жовтня 2015 року він має заборгованість по аліментам в розмірі 26236,55 грн. Після розмови відповідач сплатив їй 3000 грн., і сума заборгованості зменшилася, станом на 23 жовтня 2015 року відповідач має заборгованість по аліментам в розмірі 23235,55 грн. В судовому засіданні позивач підтримувала позов, надала пояснення аналогічні його обґрунтуванню та пояснила суду, що відповідач не виконував рішення суду, платив аліменти, як хотів, ніякої додаткової допомоги на утримання дочки не надавав. Вона не памятає, чи був присутнім відповідач в суді при розгляді справи про стягнення аліментів. Оригінал виконавчого листа, який був предявлений нею до ДВС, був втрачений, дублікат виконавчого листа вона отримала 18 квітня 2006 року і знову предявила його до ДВС, але аліменти так і не отримувала. Їй не було відомо, що відповідач повторно одружився та має на утриманні дитину, вона не знала, де працює відповідач. Вона не зверталася до державного виконавця, коли отримувала аліменти, не знала, що отримує аліменти не в повному розмірі. Звернулася за довідкою до державного виконавця для оформлення субсидії, а через деякий час звернулася за довідкою про розмір заборгованості по аліментам. Державний виконавець повідомила, що не направляла виконавчий лист за місцем роботи відповідача через відсутність ідентифікаційного коду. Вона згодна із довідкою про розміром заборгованості по аліментам, яка надана відповідачем Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримував позов [PERSON], просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що про те, що з нього рішенням суду стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] йому стало відомо у 2006 році, коли його у квітні чи травні 2006 року викликали до виконавчої служби. Не памятає з якого часу він почав платити аліменти. Предавав позивачу гроші без квитанцій. Потім став платити по чекам, які предявляв державному виконавцю. В 2010 році в нього народилася дитина і він повинний був утримувати дружину та дитину. Не знав, що може в судовому порядку зменшити розмір алментів на утримання дочки [PERSON]. Заборгованість по аліментам утворилася з 2012 року. В 2011 році в нього захворіла мати, а в 2012 році захворів батько, в 2015 році матері та батькові були зроблені операції. Він надавав батькам допомогу на лікування. 27 серпня 2015 року дочка [PERSON] досягла повноліття. Він весь час офіційно працював. В теперішній час він отримує заробітну плату в розмірі 4000,00 грн. Його друга дружина також працює. Він працював заступником директора в ПП "Автогазсервіс", з березня 2012 року працював в ТОВ Маркет - Сервіс", з серпня 2012 року був переведений в Самарське управління газового господарства, назва якого була змінена у 2013 році на ТОВ "Дніпрорегіонгаз". Він повідомляв державному виконавцю про своє імсце роботи для направлення виконавчого листа. Йому не казали, щоб він самостійно написав заяву до бухгалтерії про відрахування аліментів. Він предявляв державному виконавцю довідки про заробітну плату та квитанції про перерахування аліментів на користь позивача. Коли виконавчий лист був на виконанні у Заводському ДВС, він надавав державному виконавцю свій ідентифікаційний номер. Заводський відділ ДВС також не направляв виконавчий лист за його місцем роботи, обіцяли, що направлять, але лист було втрачено. У 2014 році його вперше викликали до Дніпровського ДВС. Після чого його мати віднесла державному виконавцю квитанції про сплату аліментів на користь позивача. Представник відповідача - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, оскільки аліменти на утримання дочки [PERSON] стягнуті в судовому порядку і виконавчий лист знаходиться на виконанні. Вважає, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів, а державний виконавець повинний був контролювати виконання рішення суду, бо боржник сам не може розрахувати заборгованість по аліментам, яку належало б утримувати із його заробітної плати Вислухавши сторони, їх представників, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1997 року по 02 серпня 2005 року, що підтверджується відмітками в паспорті позивача (а.с. 11). Сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8), в якому батьком дитини вказаний відповідач [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 31 жовтня 2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2005 року та до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська 03 листопада 2005 року (а.с.12). Відповідач [PERSON] в неповному обсязі сплачував аліменти на утримання дочки. Як вбачається із довідок державного виконавця (а.с. 9, 45, 50, 55), станом на 01 січня 2012 року відповідач мав заборгованість по аліментам в сумі 1937, 96 грн. В січні та в лютому 2012 року відповідач погашав заборгованість по аліментам, а з 01 березня 2012 року припинив погашати борг. Станом на 01 березня 2012 року заборгованість по аліментам становила 1901,64 грн., станом на 08 жовтня 2015 року розмір заборгованості збільшився до 26235,55 грн. (а.с.9). 27 серпня 2015 року дочці [PERSON] виповнилося 18 років. Після досягнення дочкою повноліття відповідач продовжував погашати заборгованість по аліментам: у вересні 2015 року сплатив 1500,00 грн., у жовтні - 3000,92 грн., у листопаді 2015 року - 3000,92 грн, у грудні 2015 року - 3000,92 грн. Станом на 16 лютого 2016 року заборгованість по аліментам зменшилася до 11230,00 грн. (а.с. 33). У березні 2016 року відповідач сплатив в рахунок погашення заборгованості по аліментам 3000,00 грн., внаслідок чого розмір заборгованості по аліментам станом на 22 березня 2016 року став складати 8230,95 грн. (а.с. 45). Станом на 12 травня 2016 року заборгованість по аліментам становить 2230,95 грн., що підтверджується довідками Дніпровського відділу ДВС (а.с.50, 55). В судовому засіданні державний виконавець Гусар Я.М., яка була допитана як свідок, надала показання про те, що у Дніпровському відділі ДВС з 03 листопада 2006 року перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON]Б аліментів на утримання дитини [PERSON]. Виконавчий лист надійшов до Дніпровського відділу ДВС із Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції. На момент надходження виконавчого листа відповідач мав заборгованість по аліментами в сумі 1810,52 грн., яка була визначена Заводським відділом ДВС. Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС виконувалися всі необхідні заходи для виконання рішення суду, а саме: боржнику направлялися виклики до ДВС, робилися запити для встановлення наявності належного відповідачу нерухомого майна та його доходів, направлялося подання до Дніпровського РВ про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Зявившись до Дніпровського відділу ДВС, відповідач предявив квитанції про перерахування ним аліментів на користь позивача за листопад 2006 року - 200 грн., за грудень 2007 року - 150 грн., за січень 2007 року - 200 грн. Вказане виконавче провадження було передано їй у 2012 році. Вона також викликала відповідача до відділу, робила необхідні запити. Їй були надані квитанції про сплату відповідачем аліментів за період 2007-2014 років, довідок про доходи не було. Заборгованість по аліментам розрахувалася нею за ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження"та ч.3 ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати по місту Дніпродзержинську. В 2015 році відповідач надав довідку про доходи з місць роботи ТОВ "Маркет - Сервіс -2012", ПП "Автогазсервіс", де працював з січня 2006 року по 01 березня 2012 року, з Самарського газового господарства, де працював з 20 серпня 2012 року по 31 жовтня 2013 року, з ТОВ "Дніпрорегіонгаз", де працював з 01 листопада 2013 року по 30 листопада 2014 року. На підставі цих довідок було перераховано заборгованість по аліментам в частині від його заробітної плати. Квитанції про сплату аліментів надавала мати відповідача. Вона побачила відповідача в перший раз у 2015 році. Ні відповідач, ні його мати раніше не повідомляли про місце роботи. Через відсутність ідентифікаційного номеру відповідача вона не мала можливості направити запити до Пенсійного фонду і Державної фіскальної служби. В теперішній час, навіть після досягнення дитиною повноліття, виконавче провадження продовжує виконуватися до повного погашення заборгованості по аліментам. Виконавчий лист не направлявся за місцем роботи відповідача через те, що заборгованість по аліментам перевищувала три мінімальних заробітних плати та була відсутня заява стягувача. В порядку виконання рішення суду було накладено арешт на автомобіль боржника. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на момент звернення позивача до суду з цим позовом (станом на 08 жовтня 2015 року) мав заборгованість по аліментам в розмірі 26235,55 грн. Під час судового розгляду справи відповідач в добровільному порядку погасив частину заборгованості по аліментам, і станом на 12 травня 2016 року заборгованість по аліментам становить 2230,95 грн. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з відповідача аліментів на користь дочки [PERSON], яка 27 серпня 2015 року досягла повноліття, не закрито і продовжує перебувати на виконанні у Дніпровському відділі ДВС до повного погашення заборгованості по аліментам. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що він не міг контролювати розмір заборгованості по аліментам, тому перераховував аліменти у розмірі, нижчому, чим було визначено рішенням суду, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачу було відомо, що він зобовязаний рішенням суду до сплати аліментів на користь позивача на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходів) і до 2012 року відповідач сплачував аліменти саме у вказаному розмірі. Відповідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка, від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка, від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період часу по день ухвалення рішення у справі, тобто по 18 травня 2017 року. Згідно доданого до позову розрахунку пені (а.с. 4 - 7), правильність якого перевірена судом, позивач просить стягнути пеню, починаючи з квітня 2012 року по вересень 2015 року включно в сумі 208118,34 грн. В частині 2 ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального стану платника аліментів. Враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача, який в добровільному порядку до дня ухвалення рішення сплатив позивачу більшу частину заборгованості по аліментам, має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.31), надає допомогу своїм батькам - пенсіонерам, які потребують лікування та допомоги з боку відповідача, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру неустойки (пені), що підлягає стягненню на користь позивача, та вважає за необхідне стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) від суми несвоєчасно сплачених аліментів в розмірі 20000 грн. Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 23235,55 грн., як про це зачвлено в позові. В судовому засіданні встановлено із пояснень сторін і це підтверджується довідкою про заборгованість по аліментам, наданою суду відповідачем у справі, з якою погодилася позивачка, що за час розгляду справи судом, відповідач сплатив значну частину заборгованості, яка зазначена в позові. Крім того, як підтвердила в суді державний виконавець Гусар Я.М., яка допитувалася як свідок у справі, виконавче провадження відкрите за виконавчим листом про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача не закрито, а продовжує залишатися на виконанні відділу ДВС. Отже заборгованість про сплаті аліментів на користь позивачки має примусово стягуватися за виконавчим листом, що знаходиться на виконанні у відділі ДВС. У зв'язку з тим, що ухвалою суду було відстрочено сплату судового збору позивачем до ухвалення судового рішення, то судовий збір, відповідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial