Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому з врахуванням уточнення вимог просить зняти арешт з майна, який накладений відповідно до постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирської міського управління юстиції № 46271007 від 31.01.2015 року. В судове засідання сторони не з'явилися, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, представник відповідача Богунського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не з"явився. Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.01.2015 року в рамках виконавчого провадження № 46271007 було накладено арешт на все рухоме майно та арешт на нерухоме майно боржника [PERSON] із забороною його відчужувати, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 26.02.2015 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.10.2017 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. 22.05.2017 року позивачем було отримано відповідь Богунського відділу ДВС в м. Житомирі, згідно якої вбачається, що виконавче провадження № 46271007 було завершено 29.07.2016 року на підставі п.2 ст. Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення. Згідно довідки приватного нотаріуса Драча Н.В. від 30.10.2017 року, заведено спадкову справу № 93/2016 до майна померлого [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до матеріалів спадкової справи, єдиним спадкоємцем за законом є дружина, [PERSON], [INFO]. Пунктом 3 ч. 1 ст. 39 Закону України " Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України " Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи , що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду. Частиною 1 статті 55 Закону України " Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) передбачено, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошені заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або вилучені у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавчем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна і його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України " Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй , а не боржникові , може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки виконавче провадження №46271007 від 31.01.2015 року було завершено 29.07.2016 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved