Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Василівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № б/н від 22.03.2008 року в розмірі 21822,65 грн. та судові витрати у розмірі 229,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 22.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В порушення умов кредитного Договору та вимог ст.ст.526,527,530 ЦК України [PERSON] умови укладеного договору належним чином не виконує і станом на 29.03.2013 року відповідачка [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.03.2008 року у розмірі 21822 (двадцять одна тисяча вісімсот двадцять дві) гривні 65 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5681,85 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 14863,53 грн.; штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1027,27 грн. До теперішнього часу відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погасила, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. В судовому засіданні представник позивача Кузьмінов Д.В. підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві. Суду пояснив, що 22.03.2008 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит в розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної карти [NUMBER]. Позичальник [PERSON] прийняла зобов"язання за кредитним договором № бн від 22.03.2008 року. Протягом дії укладеного кредитного договору [PERSON] користувалася сумами, які були перераховані на картку, повертаючи їх, але не у повному обсязі, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Крім того, погашення сум, отриманих за кредитним договором, здійснювалося особисто [PERSON] готівкою через касу відділень банку, що підтверджується її заявами на переказ готівки від 22.04.2008 року в сумі 490 грн., від 26.05.2008 року в сумі 490 грн., 04.07.2008 року в сумі 490 грн., від 27.08.2008 року в сумі 499,50 грн, 05.09.2008 року в сумі 400 грн., 09.10.2008 року в сумі 860 грн. Враховуючи у сукупності надані докази, вважає заявлені ПАТ КБ "ПриватБанк" позовні вимоги обґрунтованими та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала у повному обсязі, проти задоволення позову заперечує та суду пояснила, що погашати будь-яку заборгованість за кредитним договором №бн від 22.03.2008 року вона наміру немає, оскільки з ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитного договору не укладала та не отримувала ніяких грошових коштів в якості кредиту. Даний кредитний договір не підписувала, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи, будь-якої кредитної картки у банківській установі ПАТ КБ "ПриватБанк" на руки не отримувала, погашення готівкою сум за вказаним кредитним договором не здійснювала, жодних кредитних зобов"язань перед ПАТ КБ "ПриватБанк" вона немає, лише у 2008 році виступала поручителем [PERSON] при оформленні останньою кредиту в установах ПАТ КБ "ПриватБанк" та має припущення, що її родичка [PERSON] скористалася копією її паспорту та самовільно, без її відома оформила від її імені кредит, який протягом 2008 року [PERSON] самостійно погашала, а подальшому, на початку 2009 року взагалі виїхала за межі держави України. Про наявність кредитного договору, укладеного від її імені [PERSON], їй стало відомо наприкінці 2012 року, коли Банк почав здійснювати списання грошових коштів з її зарплати. Вона відразу звернулася до керівництва ПАТ КБ "ПриватБанку" та правоохоронних органів. На теперішній час проводиться досудове розслідування стосовно шахрайських дій працівників Дніпрорудненського відділення ПАТ КБ "ПриватБанк". Проведеною 18.03.2014 року судово-почеркознавчою експертизою № 91 встановлено, що підпис на заяві позичальника виконаний не нею, а іншою особою. Проте, ПАТ КБ "ПриватБанк" продовжує безпідставно здійснювати списання грошових сум на погашення кредиту з її картки по заробітній платі, загальний розмір яких на сьогоднішній день склав 8140,74 грн. У зв"язку з чим, вважає заявлені ПАТ КБ ПриватБанк" позовні вимоги безпідставними та просить в задоволені позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що кредитних договорів з ПАТ КБ "ПриватБанк" вона не укладала, що підтвердила почеркознавча експертиза. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача Кузьмінова Д.В., відповідача [PERSON], всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ПАТ КБ "ПриватБанк" позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. (а.с. 6, 7-9). У порушення умов кредитного договору відповідачка [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 29.03.2013 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.03.2008 року в розмірі 21822 (двадцять одна тисяча вісімсот двадцять дві) гривні 65 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5681,85 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 14863,53 грн.; штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1027,27 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який відповідачкою [PERSON] не оспорений (а.с.4-5). Вказана заборгованість на теперішній час відповідачкою [PERSON] у добровільному порядку не погашена, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст.ст.11,27,60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно з п.3.1 Умов і Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки, їх вид і термін дії визначений у заяві та у пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, вказана у розділі «Відмітки банку» заяви. Нормами статті 634 ЦК України передбачено, що договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповіднодо ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи мається заява [PERSON] до ПАТ „ПриватБанк" про відкриття рахунку від 22.03.2008 року та про надання платіжної картки з сумою кредитного ліміту - 7 000 грн., з базовою процентною ставкою 3 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом без щомісячної комісії, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6). У цій заяві зазначено, що погашення заборгованості може проводитися як шляхом внесення грошових кошів на картку, так і шляхом їх списання Банком з карти, а також, що позичальник ознайомився та згоден з умовами та тарифами Банку (а.с.6 зв). У відповідності до п.п. 2.2, 2.3, 3.3.1 Правил користування платіжною карткою - карткою може користуватися тільки її отримувач, а підставою отримання грошових коштів за нею через банкомат є правильний набір ПИНа-кода, який знає лише отривувач цієї картки. Відповідачка [PERSON], як власник картки, періодично користувалася кредитною карткою [NUMBER], знімала з неї грошові кошти та погашала їх, окремі погашення боргу відбувалися через касу відділень ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копіями заяв [PERSON] на переказ готівки від 22.04.2008 року в сумі 490 грн., від 26.05.2008 року в сумі 490 грн., 04.07.2008 року в сумі 490 грн., від 27.08.2008 року в сумі 499,50 грн, 05.09.2008 року в сумі 400 грн., 09.10.2008 року в сумі 860 грн., тобто впродовж 2008 року [PERSON] здійснила погашення боргу за кредитним договором від 22.03.2008 року. Банком надані суду виписки з особового банківського рахунку за кредитною картою [NUMBER] (а.с. 143-147) та заяви [PERSON] на переказ готівки від 22.04.2008 року в сумі 490 грн., від 26.05.2008 року в сумі 490 грн., 04.07.2008 року в сумі 490 грн., від 27.08.2008 року в сумі 499,50 грн, 05.09.2008 року в сумі 400 грн., 09.10.2008 року в сумі 860 грн. Всього протягом 2008 року в рахунок погашення боргу за кредитним договором № б/н від 22.03.2008 року [PERSON] було внесено коштів на загальну суму 3229,50 грн. (а.с.143-147), що підтверджує користування [PERSON] кредитними коштами та їх погашення. Підпис на вищевказаних заявах на переказ готівки відповідачкою [PERSON] у встановленому законом порядку не оспорений, від проведення почеркознавчої експертизи [PERSON] відмовилася. Інших доказів на спростування виконання підпису на заявах про переказ готівки не [PERSON], а іншою особою, сторонами суду не надано та в суді не доведено. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] неодноразово через касу Дніпрорудненського відділення філіалу Запорізького РУ ПАТ КБ «Приватбанк», при пред'явлені паспорту, який належить саме відповідачці [PERSON], вносила готівкою грошові кошти, які безпосередньо спрямовані на кредитну картку [NUMBER] (а.с.198-200). Відповідно до висновку експерта Д/№91 від 18.03.2014 року підпис у заяві від 22.03.2008 року від імені [PERSON] виконані не нею, а іншою особою. (а.с.98-100). Інші письмові докази з підписом [PERSON] на підтвердження укладення кредитного договору, чи заперечень щодо його укладання, експертом не досліджувалися, оскільки жодна із сторін про це клопотань не заявляла, а на пропозицію суду щодо проведення експертизи інших доказів, сторони відмовилися. Згідно із ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.212 ЦПК України. Експертом, при вказаному дослідженні, досліджувався підпис від імені [PERSON] у заяві від 22.03.2008 року ( а.с.98-100), але позивачем надано суду і інші докази з підписом відповідача на підтвердження укладання кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що заяви на переказ готівки, підписані [PERSON](а.с. 198-200), інших доказів на спростування цих обставин, відповідачем [PERSON] суду не надано Згідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених законом, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, взяті на себе обов'язки відповідач [PERSON] належним чином не виконала, у зв'язку з чим, має заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст.610 ЦК України встановлюють, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 21 822 (двадцять однієї тисячі вісімсот двадцять дві) гривні 65 копійок є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню понесені позивачем та документально ним підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 229,40 грн.(а.с.1).

Outcome: approved