Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05 лютого 2020 року у розмірі 12008 грн. 31 коп. та судові витрати у розмірі 2270 грн. Свої вимоги мотивує тим, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 05 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг від 05 лютого 2020 року. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Пільговий період за карткою складає до 62 днів, пільгова відсоткова ставка становить 0,00001 %, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 5% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова відсоткова ставка у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, збільшена відсоткова ставка 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач свої зобов`язання не виконує внаслідок чого станом на 02 листопада 2020 року у Відповідача виникла заборгованість за кредитом 12008 грн. 31 коп., в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) - 12008 грн., 31 коп. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів, позивач просить суд стягнути вказану заборгованість та витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12 березня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча про час слухання справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно статуту від 20 грудня 2018 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 грудня 2018 року, найменування банку змінено на акціонерне товариство "Універсал Банк", яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства "Універсал Банк". 05 лютого 2020 року [PERSON] підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, які надає АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», у виді відкриття поточного рахунку у гривні на його ім`я. В анкеті-заяві зазначено, що вона разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. До кредитного договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а відповідно до ч. 2 вказаної статті якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит. Позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" вбачається, що заборгованість відповідача станом на 02.11.2020 року складає 12008 грн. 31 коп., в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) - 12008 грн., 31 коп. (а.с. 5). Суд відноситься критично до вказаного розрахунку, оскільки заборгованість за тілом кредиту не може бути більшою ніж сума кредиту отримана до встановленого кредитного ліміту, а тому вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10000 грн., тобто ту суму, яку отримав відповідач. Вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками позивач не пред`являв. Враховуючи викладене суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково і стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 05 лютого 2020 року у розмірі 10000 грн., тобто заборгованість за кредитним договором, яку відповідач отримав в межах встановленого йому кредитного ліміту, в решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого позивачем платіжного доручення № CF_5890 від 20.01.2021 року (а.с. 30), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору позивачу, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1890 грн. 36 коп. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 10000 грн. 00 коп. х 2270 грн./12008 грн. 31 коп.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial