Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА", в якій просив суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 12 000 гривень, з яких 2000 гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди ( франшиза), 10 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди завданої пошкодженням майна; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати в сумі 6268 грн.40 коп. , з яких 768,40 гривень - витрати на судовий збір, 5500 гривень витрати на професійну правничу допомогу. Пояснивши свою заяву тим, що 03 липня 2018 року о 07.50 годин [PERSON] рухався на своєму автомобілі марки « Део Нексія», реєстр номер [NUMBER] , рухався по автомобільній дорозі Каховка-Генічеськ. При виїзді на трасу Одеса-Мелітопооль , на перехресті, не виконав вимогу знаку «Стоп», не надав перевагу в русі автомобілю марки « Ніссан Альмера», реєстр. номер. [NUMBER] , під його керуванням, в результаті чого сталася ДТП, наслідком якої стало механічне пошкодження його автомобіля марки « Ніссан Альмера», реєстр.номер [NUMBER] . Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.09.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, та встановлено, що саме з вини [PERSON] було пошкоджено автомобіль марки «Ніссан Альмера» реєстр.номер [NUMBER] власником якого він є, у зв`язку із чим вважає, що саме [PERSON] повинен відшкодувати завдану йому майнову та моральну шкоду. Відповідно до Полісу страхового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». 03.07.2018 року у день ДТП він зателефонував до ПАТ «НАСК « ОРАНТА» та повідомив про ДТП. 26.10.2018 року він особисто звернувся із письмовою заявою до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про виплату страхового відшкодування , страхове відшкодування він повинен був отримати до 24.01.2019 року, однак з невідомих йому причин страхова організація цього не зробила. 15 липня 2018 року ФОП [PERSON] було проведено огляд його пошкодженого автомобіля та здійснено оцінку матеріального збитку. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 10518 від 15.07.2018 року виданого ФОП [PERSON] . вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ніссан Альмера», реєстр. номер. [NUMBER] без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових , що підлягають заміні складає: 176 071 грн. 23 коп., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ніссан Альмера», реєстр. номер. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових , що підлягають заміні складає 74362 грн. 83 коп. зокрема , внаслідок пошкодження його автомобіля він зазнав значних моральних страждань після ДТП, його не полишали думки щодо ремонту автомобіля, все це негативно відобразилось на його самопочутті , стосунках з оточуючими, близькими та рідними людьми. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача моральну шкоду , яку оцінює в розмірі 10000 гривень. Ухвалою від 15 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що визнає позов в частині матеріальної шкоди (франшизи), щодо моральної шкоди та судових витрат вважає їх завищеними, проте обґрунтованого розміру назвати не може. Треті особи до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник НАСК "ОРАНТА" через канцелярію суду надав клопотання розглянути справу без їх участі, звернув увагу, що страхове відшкодування сплачено, претензії зі сторони позивача відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію технічного засобу Серія [NUMBER] виданого 25.08.2011 року [PERSON] є власником транспортного засобу « Ніссан Альмера», реєстр. номер. [NUMBER] ( а.с.13) Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 вересня 2018 року [PERSON] визнаний винним у вчинені правопорушення передбаченого ст.124КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності із застосуванням штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.14) Згідно Полісу №АМ/7019478 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобіля марки «Део Нексія» реєстр. Номер [NUMBER] в ПАТ «НАСК «ОРАНТА»( а.с.16). Відповідно висновку по Звіту № 10518 ФОП [PERSON] про визначення вартості відновлювального ремонту без урахування та з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ , вартість відновлювального ремонту автомобіля « Ніссан Альмера», реєстр. номер. [NUMBER] без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових , що підлягають заміні складає 176 071,213 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових , що підлягають заміні складає 74362 грн. 83 коп. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд враховує наступне. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконання робіт, необхідних для поновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з роз`ясненнями пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв"язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу , який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Страхова сума при відшкодуванні шкоди, завданої майну потерпілого, зменшується на суму франшизи, яка не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика. Крім того, за правилами п.32.7 ст.32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик не відшкодовує втрату товарної вартості пошкодженого майна. Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому франшизу. Відповідачем визнано позовну вимогу про стягнення франшизи і суд, дослідивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не знаходить підстав для відмови у визнанні позовної заяви в цій частині. Отже, підлягають відшкодуванню з винної особи на користь позивача 2000 (дві тисячі) гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди (франшизи) (а.с.16). За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. За таких обставин, з урахуванням наявності вини відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості (зокрема, що страхове відшкодування, за виключенням франшизи, було сплачено, відповідач не заперечував щодо стягнення франшизи, проте до нього позивач не звертався), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5500,00 грн., суд виходить з наступного. Згідно із частинами 3, 4, 5 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих услуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) вченням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або /публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України). Стягнення на користь сторони витрат на професійну правничу допомогу можливо за сукупності таких умов: результат вирішення справи, наданий суду детальний розрахунок та опис виконаних робіт (наданих послуг), та належні докази оплати таких робіт стороною на користь адвоката. Позивачем надано лише попередній (орієнтовний ) розрахунок цих витрат (а.с. 49). Суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а саме доказів на підтвердження виконання послуг, перелік складових наданих послуг, розрахунок вартості складових наданих відповідних послуг тощо. Згідно із частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат по сплаті судового збору, сплачених при подачі позовної заяви в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial