Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON], померлим [INFO], про визнання права власності на домоволодіння розташоване по [ADDRESS], до складу якого входять житловий будинок літера А, з наступними приміщеннями: 1-1 коридор площею 4,9 кв.м., 1-2 веранда -5,7 кв.м., 1-3 ванна - 7,4 кв.м.,1-4 коридор -4,6 кв.м.,1-5 жиле -8,9 кв.м., 1-6 жиле -12,1 кв.м., 1-7 жиле -23,9 загальною площею 67,5 квадратних метрів, житловою площею - 44,9 квадратних метрів а також літ. Л, Б - літня кухня, В-сарай, II- III теплиці, У - вбиральня, I - мостіння, № 1-2 - огорожа, розташованому за земельній ділянці площею - 685 квадратних метрів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона на протязі багатьох років товаришувала з [PERSON]. Позивачка зазначала, що оскільки їхні житлові будинки розташовані поруч, а [PERSON] був хворою людиною, потребував стороннього догляду, то вона у 2004 році переїхала до [PERSON], з яким стала проживати однією сім'єю, та вести спільне господарство. [PERSON] вказувала, що [PERSON] постійно хворів на судинно-серцеві захворювання, які стали саме і причиною його смерті у 2010 році. Позивачка стверджувала, що весь цей час вона допомагала та доглядала за [PERSON], оскільки останній потребував необхідного догляду, який вона йому надавала. Крім того, вона готувала їжу, прала, прибирала, купувала продукти та ліки, сплачувати комунальні послуги та несла інші витрати за свій рахунок. [INFO] [PERSON] - помер, що підтверджується Свідоцтвом про його смерть. Серія [NUMBER] виданим Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], до складу якого входять житловий будинок літера А, з приміщеннями: 1-1 коридор площею 4,9 кв.м., 1-2 веранда -5,7 кв.м., 1-3 ванна - 7,4 кв.м.,1-4 коридор -4,6 кв.м.,1-5 жиле -8,9 кв.м., 1-6 жиле -12,1 кв.м., 1-7 жиле -23,9 загальною площею 67,5 квадратних метрів, житловою площею - 44,9 квадратних метрів а також літ. Л, Б - літня кухня, В-сарай, II- III теплиці, У - вбиральня, I - мостіння, № 1-2 - огорожа, розташованого на земельній ділянці площею - 685 квадратних метрів. Вказане домоволодіння померлий успадкував після смерті своєї матері - [PERSON], померлої до 2004 року, фактично вступивши до управління спадковим майном. [PERSON] зазначала, що у померлого є рідна сестра - [PERSON], яка є спадкоемицею другої черги, але про своє право на спадкування не заявила, при житті рідного брата [PERSON], ним не опікувалася, станом спадкового майна не цікавилася. Окрім цього вказувала, що у померлого інших рідних не було рідних, то вона є спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON] оскільки проживала з ним однією сім'єю, та доглядала за ним протягом п'яти років. Після смерті [PERSON] вона, як спадкоємець четвертої черги за законом зверталася до державного нотаріуса П'ятої одеської державної нотаріальної контори маючи намір прийняти спадщину та отримати свідоцтво право на спадщину, але нотаріусом їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю родинних відносин з померлим та необхідністю звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю. Право власності на домоволодіння по [ADDRESS], до складу якого входять житловий будинок літера А, з наступними приміщеннями: 1-1 коридор площею 4,9 кв.м., 1-2 веранда -5,7 кв.м., 1-3 ванна - 7,4 кв.м.,1-4 коридор -4,6 кв.м.,1-5 жиле -8,9 кв.м., 1-6 жиле -12,1 кв.м., 1-7 жиле -23,9 загальною площею 67,5 квадратних метрів, житловою площею - 44,9 квадратних метрів а також літ. Л, Б - літня кухня, В-сарай, II- III теплиці, У - вбиральня, I - мостіння, № 1-2 - огорожа, розташоване на земельній ділянці площею - 685 квадратних метрів, не зареєстровано за [PERSON] у відповідності до вимог Закону України від 11.02.2010 №1878-VI "Про внесення змін до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно, що позбавляє позивачку права на отримання свідоцтва про право власності на домоволодіння у нотаріуса. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], [INFO], який помер [INFO] у домоволодінні за адресою [ADDRESS], у період з березня 2005 року по [INFO]. Визнати за нею право власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивачка та її представник, діючий за довіреністю від 27 січня 2017 року в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяву про підтримання своїх вимог та просили суд слухати справу за їх відсутністю, вказавши що проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка в судові засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовна заява [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на домоволодіння підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], помер у місті Одесі [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про його смерть серія [NUMBER] виданим Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 15 березня 2010 року. Матеріалами цивільної справи підтверджується, що за життя [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований у домоволодінні по [ADDRESS], до складу якого входять житловий будинок літера А, з наступними приміщеннями: 1-1 коридор площею 4,9 кв.м., 1-2 веранда -5,7 кв.м., 1-3 ванна - 7,4 кв.м.,1-4 коридор -4,6 кв.м.,1-5 жиле -8,9 кв.м., 1-6 жиле -12,1 кв.м., 1-7 жиле -23,9 загальною площею 67,5 квадратних метрів, житловою площею - 44,9 квадратних метрів а також літ. Л, Б - літня кухня, В-сарай, II- III теплиці, У - вбиральня, I - мостіння, № 1-2 - огорожа, розташованому за земельній ділянці площею - 685 квадратних метрів. З матеріалів справи вбачається, що житлові будинки в яких проживала [PERSON] та [PERSON] знаходяться по сусідству, [PERSON] знала [PERSON] з дитинства, товаришувала з ним, а тому після погіршення стану його здоров я у 2004 році, переїхала до [PERSON], з яким стала проживати однією сім'єю та вести спільне господарство. Зазначені обставини підтверджуються письмовими документами. Встановлено, що [PERSON] тривалий час хворів на судинно-серцеві захворювання, внаслідок чого потребував стороннього догляду. З лікарського свідоцтва про смерть № 000040 вбачається, що [PERSON] помер [INFO], причина смерті: наслідки перенесеного у минулому інфаркту мозку. З письмових пояснень [PERSON] встановлено, що весь цей час вона допомагала та доглядала за [PERSON], оскільки останній потребував необхідного догляду. Вона постійно купувала ліки, продукти, готувала їжу, прала та вбирала будинок, сплачувала комунальні платежі. Матеріалами справи встановлено, що позивачка після смерті [PERSON] поховала останнього за свій рахунок. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS], до складу якого входять житловий будинок літера А, з наступними приміщеннями: 1-1 коридор площею 4,9 кв.м., 1-2 веранда -5,7 кв.м., 1-3 ванна - 7,4 кв.м.,1-4 коридор -4,6 кв.м.,1-5 жиле -8,9 кв.м., 1-6 жиле -12,1 кв.м., 1-7 жиле -23,9 загальною площею 67,5 квадратних метрів, житловою площею - 44,9 квадратних метрів а також літ. Л, Б - літня кухня, В-сарай, II- III теплиці, У - вбиральня, I - мостіння, № 1-2 - огорожа, розташованому за земельній ділянці площею - 685 квадратних метрів. Склад домоволодіння по [ADDRESS], та розмір земельної ділянки підтверджено технічним паспортом, що знаходиться у справі та виготовлений КП «Бюро технічної інвентаризації» 20 вересня 1993 року ще за життя матері [PERSON] - [PERSON]. Зазначене домоволодіння [PERSON] успадкував після смерті своєї матері - [PERSON], померлої у 1994 році, фактично вступивши до управління спадковим майном, за правилами ст. 549 Цивільного Кодексу України ( в редакції 1963 року) якій діяв на час смерті [PERSON], згідно з якою фактичним прийняттям спадщини вважалося вступ спадкоємця до управління та володіння спадковим майном. Належність померлому [PERSON] зазначеного домоволодіння також підтверджується письмовими доказами, а саме. Договором на право забудови земельної ділянки в [ADDRESS], загальною площею 650 кв.м., укладеним 14.03.1938 року між Відділом Комунального Господарства Одеської міської ради, в особі начальника АПУ МКВ - Мар'яша ГМ. та [PERSON] Укладеним 07.09.1947 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] договором купівлі-продажу домоволодіння по праву забудови, згідно умов якого, [PERSON] та [PERSON] продали належне їм по праву забудови домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці площею 650 кв.м. Зазначений договір посвідчено Старшим нотаріусом одеської обласної державної нотаріальної контори А.Б. Нанкіною (копія додається). Записами будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS], в якій [PERSON] значиться як власник домоволодіння, яка перебуває у шлюбі з [PERSON], чоловік також мешкає разом з нею. [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Записами у будинковій книзі також підтверджується, що [PERSON], з часу народження по день смерті зареєстрований та проживав у домоволодінні по [ADDRESS]. З письмових пояснень [PERSON] встановлено, що у померлого є рідна сестра - відповідачка по справі - [PERSON], яка про свої права на спадкування після смерті брата не заявила, інших рідних не має, так як всі померли, вона є спадкоємицею четвертої черги після смерті оскільки проживала з ним однією сім'єю, та доглядала за ним протягом п'яти років. Як вбачається з відповіді П'ятої Одеської державної нотаріальної контори на ухвалу суду вихідний номер 17543/17, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалися, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Встановлено, що [PERSON] як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті [PERSON], державним нотаріусом відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину законом, у зв'язку з відсутністю родинних відносин з померлим та необхідністю звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю. Факт того, що між позивачкою та [PERSON] були сімейні та дружні відносини, також підтверджується іншими документами, наявними в матеріалах справи. Таким чином, суд вважає встановленим факт, що заявниця з березня 2005 року по [INFO] проживала однією сім'єю з [PERSON], тобто не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, опікувалася ним, матеріально його забезпечувала та надавала її іншу допомогу, оскільки він через свою хворобу потребував допомоги і був у безпорадному стані. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК. Так за змістом ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1259 ЦПК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З роз'яснень листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання права вланості на домоволодіння в порядку спадкування за законом, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єкту нерухомого майна щодо суб'єкту, складеної 09 листопада 2017 року право власності за [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], до складу якого входять житловий будинок літера А, з наступними приміщеннями: 1-1 коридор площею 4,9 кв.м., 1-2 веранда -5,7 кв.м., 1-3 ванна - 7,4 кв.м.,1-4 коридор -4,6 кв.м.,1-5 жиле -8,9 кв.м., 1-6 жиле -12,1 кв.м., 1-7 жиле -23,9 загальною площею 67,5 квадратних метрів, житловою площею - 44,9 квадратних метрів а також літ. Л, Б - літня кухня, В-сарай, II- III теплиці, У - вбиральня, I - мостіння, № 1-2 - огорожа, розташоване за земельній ділянці площею - 685 квадратних метрів, не зареєстровано. З цих підстав суд приходить до висновку, що на теперішній час позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом і у зв'язку з тим, що право власності за [PERSON] на домоволодіння не зареєстроване у відповідності до вимог ЗУ від 11.02.2010 №1878-VI "Про внесення змін до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обмежень" та інших законодавчих актів України", підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Як роз'яснив ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.3 Інформаційного листа від 16.05.2013 року "Про практику розгляду судами цивільних справ про спадкування", при вирішенні спорів про спадкування, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункти 1.1, 1.3). Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації. В Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). В п. 6 цього ж Пленуму зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна». При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином з підстав, викладених вище у мотивувальній частині рішення суд приходить до висновку, що за [PERSON] має бути визнано право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], до складу якого входять житловий будинок літера А, з наступними приміщеннями: 1-1 коридор площею 4,9 кв.м., 1-2 веранда -5,7 кв.м., 1-3 ванна - 7,4 кв.м.,1-4 коридор -4,6 кв.м.,1-5 жиле -8,9 кв.м., 1-6 жиле -12,1 кв.м., 1-7 жиле -23,9 загальною площею 67,5 квадратних метрів, житловою площею - 44,9 квадратних метрів а також літ. Л, Б - літня кухня, В-сарай, II- III теплиці, У - вбиральня, I - мостіння, № 1-2 - огорожа, розташоване за земельній ділянці площею - 685 квадратних метрів.

Outcome: approved