Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: однокімнатну квартиру № 131 в будинку № 24, яка знаходиться за адресою: Рівненська область м. Рівне, вулиця Фабрична, в рахунок погашення 355\~963,30 грн. заборгованості за кредитним договором, та стягнути судові витрати у розмірі 3 441,00 грн. В ході розгляду справи позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: однокімнатну квартиру № 131 в будинку № 24, яка знаходиться за адресою: Рівненська область м. Рівне, вулиця Фабрична, в рахунок погашення 1\~369\~785,52 грн. заборгованості за кредитним договором, та стягнути судові витрати у розмірі: 3 654,00 грн.; 1\~827,00 грн.; та 2\~491,74 грн. В судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, просили суд відстрочити звернення стягнення на предмет іпотеки майна, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та зменшити пеню. Заслухавши сторін в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд важає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Внаслідок укладання вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 1701/1107/71-070 від 23 листопада 2007 року, позичальником згідно якого є [PERSON] 23.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1701/1107/71-070 з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов даного договору кредитор зобов'язується надати відповідачу [PERSON] кредит у сумі 31 000,00 доларів США. Згідно умов договору, [PERSON] зобов'язалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В порушення умов договору кредиту відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала та допустила заборгованість перед банком, яка станом на 10 червня 2015 року розмір складає: 30 267,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 640 743,87 грн. заборгованість за кредитом; 17 792,29 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 376 650,31 грн. заборгованість за процентами; 29 643,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 627 525,76 грн. пеня. Розмір заборгованості по пені за останній календарний рік складає 16 646,34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 352 391,35 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором 23.11.2007р. між Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON], було укладено іпотечний договір № 1701/1107/71-070-Z-1, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку майно, а саме: однокімнатну квартиру № 131 в будинку № 24, яка знаходиться за адресою: м. Рівне, вулиця Фабрична. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 31 178,22 дол. США, що за курсом Національного банку України на день укладення іпотечного договору становить у еквіваленті 157 450,00 грн. На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору відповідачу було направлено вмогу, а саме повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак вимога не була виконана. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України, передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов кредитного договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Однак, ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Істотними обставинами в розумінні\~ст. 551 ЦК України\~можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу. Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором, в зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню повністю в частині звернення стягнення на предмет іпотеки майна в рахунок погашення заборгованості за кредитом, що становить 640\~743,87 грн., заборгованості за процентами, що становить 376\~650,31 грн. та частково по стягненню заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 35\~239,14 грн., замість заявленої 352\~391,35 грн. Відповідно до п. 11 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: -у випадку невиконання боржником основного зобовязання; -у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору; -у інших випадках, передбачених законодавством. У разі порушення боржником основного кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання за кредитним договором та/або зобовязань, передбачених іпотечним договором, у тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору. Відповідно до ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 ЗУ «Про іпотеку». Однак згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вбачається, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Отже суд вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки майна підлягає задоволенню, однак з відстроченням на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 549, 599, 610, 629, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial