Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 10 вересня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №2445-н, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 943000 гривень на придбання земельних ділянок площею 0,0250 га та 0,0298 га за адресою: [ADDRESS], та земельні ділянки площею 0,0300 га та 0,0250 га за адресою: [ADDRESS]. 12 вересня 2008 року банк здійснив видачу кредиту готівкою та цього ж дня відповідач уклала з третіми особами по цій справі договори купівлі-продажу зазначених земельних ділянок. Також 12 вересня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань по кредитному договору відповідач передав позивачу в іпотеку земельні ділянки площею 0,0250 га та 0,0298 га за адресою: [ADDRESS], та земельні ділянки площею 0,0300 га та 0,0250 га за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтувавши позовні вимоги тим, що відповідач свої зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконує та за нею виникла заборгованість по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним у загальному розмірі 1382497,33 гривень, також вона ухиляється від реєстрації свого права власності на передані в іпотеку земельні ділянки, позивач просить суд: 1. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 12 вересня 2008 року, а саме на частини площею 0,0250 га (СУШЧ) та 0,0298 га (ЬАВБ) земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], та частини площею 0,0300 га (ЯЬГЕ) та площею 0,0250 га (ПОЦЧ) земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 вересня 2008 року №2445-н на загальну суму 1 382 497,33 гривень, в тому числі: залишок заборгованості за кредитом - 918 525,43 гривень; прострочена заборгованість за кредитом - 23 425,13 гривень; заборгованість по процентам - 377347,95 гривень; заборгованість за пенею по кредиту - 7095,93 гривень; заборгованість за пенею по процентам - 56102,89 гривень. 2. визнати вищий пріоритет позивача на предмет іпотеки за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року. 3. встановити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки - продаж позивачем в порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку" будь-якій особі покупцеві предмету іпотеки. 4. встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки шляхом визначення її незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент такого продажу. 5. передати в управління позивачу предмет іпотеки на період до його реалізації, надавши право вчиняти будь-які юридичні дії стосовно предмета іпотеки, право звернення до іповноважених органів та посадових осіб для отримання будь-яких документів щодо предмета іпотеки, право отримання установах, підприємствах, організаціях та нотаріусів будь-яких документів (їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок) необхідних для управління предметом іпотеки. Представник позивача звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність. За заявою відповідача від 12 квітня 2011 року провадження у справі було зупинено ухвалою суду від 25 травня 2011 року до розгляду по суті цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10 вересня 2008 року №2445-н. Після відновлення провадження у справі відповідач та третя особа [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ст.5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У судовому засіданні встановлено, що 10 вересня 2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір №2445-н, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 943000 гривень на придбання земельних ділянок площею 0,0250 га та 0,0298 га за адресою: [ADDRESS], та земельні ділянки площею 0,0300 га та 0,0250 га за адресою: [ADDRESS]. 12 вересня 2008 року банк здійснив видачу кредиту готівкою та цього ж дня відповідач уклала з третіми особами по цій справі [PERSON] та [PERSON] договори купівлі-продажу зазначених земельних ділянок у яких зазначено, що визначену сторонами ціну продавці отримали від покупця повністю до підписання цього договору. Також 12 вересня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань по кредитному договору відповідач передав банку в іпотеку земельні ділянки площею 0,0250 га та 0,0298 га за адресою: [ADDRESS], та земельні ділянки площею 0,0300 га та 0,0250 га за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26 червня 2013 рок, яке набуло законної сили, Відкритому акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" відмовлено у задоволенні його позову до [PERSON] та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №2445-н від 10 вересня 2008 року. Таке рішення суду обґрунтовано тим, що вироком Приморського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2012 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.4, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України, та з вказаної особи на користь Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 26127823,51 гривень, у тому числі 943000 гривень, якими заволоділа [PERSON] за кредитним договором №2445-н від 10 вересня 2008 року, укладеним між банком та [PERSON]. Доказів визнання кредитного договору №2445-н від 10 вересня 2008 року недійсним суду не надано. Обов'язки боржником по кредитному договору №2445-н від 10 вересня 2008 року не виконуються, у зв'язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 1 382 497,33 гривень, в тому числі: залишок заборгованості за кредитом - 918 525,43 гривень; прострочена заборгованість за кредитом - 23 425,13 гривень; заборгованість по процентам - 377347,95 гривень; заборгованість за пенею по кредиту - 7095,93 гривень; заборгованість за пенею по процентам - 56102,89 гривень. 21 квітня 2009 року позивач направив до відповідача вимогу про погашення заборгованості по кредиту у повному обсязі до 15 травня 2009 року та попередив, що у іншому випадку він вимушений буде звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Такі вимоги позивача задоволені не були. З врахуванням вищенаведених встановлених по справі обставин суд вважає, що оскільки обов'язки боржником за кредитним договором №2445-н від 10 вересня 2008 року не виконуються, позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням по кредитному договору шляхом звернення стягнення на передані відповідачкою [PERSON] позивачу в іпотеку земельні ділянки. Пункт 6.5 кредитного договору передбачає право іпотеко держателя задовольнити свої вимоги шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з ст.34 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з ст.13 Закону України "Про іпотеку" попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог. Оскільки доказів передачі спірного майна у декілька іпотек не надано, пріоритет іпотеки визначається на підставі закону, а у судовому порядку тільки в разі наявності відповідного спору, суд вважає, що у задоволенні вимог про визнання вищого пріоритету позивача на предмет іпотеки за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року має бути відмовлено.

Outcome: partial