Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON]\~сільської ради\~Піщанського району\~Вінницької області,\~про визнання\~права власності\~на домоволодіння\~у порядку\~спадкування за\~законом,\~в якому\~просить суд\~встановити факт,\~що має\~юридичне значення,\~а саме\~встановити,\~що [PERSON],\~яка померла\~06\~грудня 1998\~року є\~її матір'ю,\~та визнати\~ за\~нею право\~власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері [PERSON], яка померла 06 грудня 1998 року, а саме: на житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 48,4 кв. м., житловою площею 39,7 кв. м., зазначений в технічному паспорті під літ. "А", вхідний майданчик під літ. "а", літню кухню під літ. "Б", прибудова під літ. "б", сарай під літ. "В", сарай під літ. "Г", сарай під літ. "Д", огорожу 1,2, загальною вартістю 66022,0 гривень, який розташований в с. Болган Піщанського району Вінницької області, вул. Шевченка, 21. Свої вимоги позивач мотивує тим, що являється спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої [PERSON]., так як являється її дочкою, що підтверджується її свідоцтвом про народженян серії І-АМ № 322188. Разом з тим, в свідоцтві про її народження прізвище її матері зазначено як "Бабина", а не "Бабин" як воно записано в її свідоцтві про смерть та в документах на спадкове майно. Через вказані розбіжності в написанні прізвища матері в неї виникли складнощі при оформленні спадщини. Її прізвище з "Бабиної" було змінено на "Киглюк" після одруження, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 105431. Інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні відповідно до ст. 1241 ЦК України, не має. Позивач вказує, що вони з матір'ю проживали однією сім'єю до дня її смерті та вели спільне господарство. Після смерті матері вона залишилася проживати в будинку, де і проживає на даний час, і відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на день відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину. При зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено, оскільки нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, відсутні документи, які підтверджують родинні відносини із спадкодавцем та правовстановлюючі документи на спадкове майно. А тому, здійснити своє право на спадкування вищезазначеного майна вона може лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в засідання не з'явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі та про підтримання решти позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Піщанського району Вінницької області в судове засідання не зявився, проте на адресу суду від нього надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 грудня 1998 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 381079. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 48,4 кв. м., житловою площею 39,7 кв. м., зазначений в технічному паспорті під літ. "А", вхідний майданчик під літ. "а", літню кухню під літ. "Б", прибудова під літ. "б", сарай під літ. "В", сарай під літ. "Г", сарай під літ. "Д", огорожу 1,2, загальною вартістю 66022,0 гривень, який розташований в с. Болган Піщанського району Вінницької області, вул. Шевченка, 21. Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачає, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника. З свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії І-АМ № 322188 вбачається, що її матір'ю записано [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серії І-АМ\~№ 381079 підтверджується, що 06 грудня 1998 року померла [PERSON]. З витягу з рішення [PERSON] сільської ради Піщанського району Вінницької області від 13 листопада 1993 року вбачається, що земельну ділянку, площею 0,16 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою вул. Шевченка, 21, с. Болган Піщанського району Вінницької області, та земельну ділянку, площею 0,40 га для ведення особистого підсобного господарства, яке знаходиться за адресою: вул. Пушкіна, с. Болган Піщанського району Вінницької області, було передано у приватну власність громадянці [PERSON] згідно поданої заяви. Прізвище позивача з "Бабиної" на "Киглюк" було змінено після реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 105431. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою, вважає за можливе встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як матері та дочки. Відповідно до норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до нормстатей 529-531 ЦК УРСР. Відповідно до цієї норми перехідних положень ЦК України, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР (в редакції 1963 року), зокрема згідно з ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно дост.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Піщанського району Вінницької області від 12 листопада 2018 року № 470 вбачаєтьбся, що [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня смерті в с. Болган Піщанського району Вінницької області і померла 06 грудня 1998 року. Спадкове майно померлої [PERSON] фактично прийняла спадкоємиця [PERSON], яка до дня смерті проживала із спадкодавцем та вела з ним спільне господарство. Таким чином позивач є спадкоємцем першої черги на майно, яке входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні, відповідно до ст. 1241 ЦК України, не має. При зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено, оскільки нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, відсутні документи, які підтверджують родинні відносини із спадкодавцем та правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Також,у вказаній постанові зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. А тому, здійснити своє право на спадкування вищезазначеного майна позивач може лише в судовому порядку. Зазначене підтверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-АМ № 381079 (а.с.7), копією свідоцтва про народження [PERSON] серії І-АМ № 322188 (а.с.8), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] серії І-АМ № 105431 (а.с.8), копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 21, по вулиці Шевченка в с. Болган (а.с.9-11), довідкою Комунального підприємства "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" № 98 від 22 листопада 2018 року (а.с.12), роз'ясненням нотаріуса (а.с.13), копією довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Піщанського району Вінницької області від 12 листопада 2018 року (а.с. 14), копією витягу з рішеня [PERSON] сільської ради Піщанського району Вінницької області від 13 листопада 1993 року (а.с.15), копією доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 29 від 22 січня 2018 року (.а.с.27), копією довіреності (а.с.28). Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з\~визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved