Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

13.03. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява прокурора в інтересах держави в особі Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації до [PERSON] про витребування із чужого незаконного володіння автомобіля отриманого як гуманітарна допомога. У позовній заяві прокурор просить суд витребувати з чужого незаконного володіння та зобов'язати [PERSON] повернути Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації автомобіль «Форд - Ескорт», 1995 року випуску, червоного кольору, ідентифікаційний номер [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. У позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог прокурор покликається на наступні обставини: відповідно до «Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1997 № 999 Головним Управлінням праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації інваліду війни І групи, мешканцю с.Піски Пустомитівського району, Львівської області [PERSON], [INFO] надано як гуманітарну допомогу автомобіль «Форд-Ескорт», 1995 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], з передачею права керування автомобілем [PERSON]. [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до п.п. 7 п. 41 «Порядку забезпеченій інвалідів автомобілями», ствердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999 після смерті інваліда автомобіль, отриманий, як гуманітарна допомога, крім випадків, передбачених пп.-пп. 1, 2, 3, 4, 5 п. 16, повертається (вилучається) Головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. Станом на теперішній час автомобіль «Форд-Ескорт» державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований за померлим [PERSON], що підтверджується інформацією ВДАІ з обслуговування Пустомитівського району ГУМВС України у Львівській області від 10.03.2015 № 04/9-702-вх15. Та перебуває у володінні відповідача, який користується таким та добровільно не повертає його законному володільцю. На підставі наведеного прокурор просить суд позов задоволити. Прокурор Жукровський В.І. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просив задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, пояснення дав аналогічні викладеним у письмових запереченнях проти позову з яких слідує, що до правовідносин, що виникли між сторонами підлягає застосуванню положення «Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1997 № 999, оскільки правовідносини, щодо набуття прав на такий автомобіль виникли при дії вказаного порядку. В свою чергу положення «Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 № 999 застосуванню не підлягають, тому у позові слід відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: згідно Дарчого доручення від 20.08. 2004 року (а.с. 24) [PERSON] подарував легковий автомобіль "Форд-Ескорт", рік випуску 1995, робочий об'єм 1597 см3, Головному управлінню праці і соціального захисту населення в місті Львові, як гуманітарну допомогу для інваліда [PERSON], який народився [INFO], і проживає в селі Піски, Пустомитівського району, Львівської області. Вказаний автомобіль набутий [PERSON] на підставі Торгового договору про приватний продаж вживаного транспортного засобу від 18.08. 2004 року (а.с. 28-30). Згідно повідомлення ГУ ПСЗН Львівської ОДА від 30.12. 2004 року № 10-10309 (а.с. 17) відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1997 року № 999 та згідно накладної № 06- від 30 грудня 2004р. інваліда [PERSON] забезпечено автомобілем «Форд Ескорд», [NUMBER], безкоштовно. В свідоцтві про реєстрацію необхідно зробити відмітку "Автомобіль виданий органами праці та соціального захисту населення безкоштовно без права продажу та дарування з передачею керування члену сім"ї [PERSON]". Відповідно до повідомлення ВДАІ з обслуговування Пустомитівського району ГУМВСУ у Львівській області № 15 від 10.03. 2015 року (а.с. 6) автомобіль «Форд Ескорд», [NUMBER] зареєстрований за [PERSON]. Згідно актового запису про смерть № 7 від [INFO] (а.с. 5) [PERSON] помер [INFO]. Вирішую спір, що виник між сторонами, так обираючи правові норми, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд виходить із такого: відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти, у тому числі й акти цивільного законодавства, не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно з яким дію нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Відповідно до п. 37 Порядку від 8 вересня 1997 року в редакції, чинній на час прийняття рішення про надання спірного автомобіля, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безоплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення. Порядок від 8 вересня 1997 року був визнаний таким, що втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями". Отже, на час смерті [PERSON], якому автомобіль був наданий як гуманітарна допомога, тобто на момент виникнення спірних правовідносин і заявленя вимог про повернення спірного автомобіля діяв Порядок від 19 липня 2006 року № 999, що набув чинності 9 серпня 2006 року. Таким чином, правовідносини стосовно вилучення автомобіля, отриманого [PERSON], як гуманітарна допомога, виникли після його смерті, тобто в 2014 році, коли діяв Порядок від 19 липня 2006 року, а Порядок від 8 вересня 1997 року втратив чинність. Із зазначеного виходив Верховний Суд України при вирішенні справи № 6-10цс12 (Постанова від 16.05. 2012 року). У вказаній справі Верховний Суд України висловив таку правову позицію: питання щодо вилучення після смерті інваліда в членів його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, повинно вирішуватися на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, а не на час надання такого автомобіля інваліду. Згідно з п. 41 цього Порядку в редакції, що діяла на час смерті [PERSON], після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції. Сторонами не оспорюється той факт, що [PERSON] користувався спірним автомобілем менше десяти років. В матеріалах справи наявне повідомлення № 10-6427 від 19.08. 2014 року (а.с. 9) з якого видно, що [PERSON] скеровувалося повідомлення про можливість переоформлення спірного майна та порядок такого переоформлення. В матеріалах справи відсутні відомості про отримання вказаного повідомлення відповідачем, проте останній не заперечує факту його отримання. В судовому засіданні відповідач повідомив, що не звертався у встановленому законом порядку до органі соцзахисту з метою переоформлення спірного автомобіля. Суд вважає необґрунтованим покликання відповідача на окремі думки висловленні суддями Верховного суду України у справі № 6-10цс12, а також Постанову Верховного Суду України від 30.01. 2012 року у справі № 6 -72цс 11, оскільки: виникнення відносини з приводу набуття [PERSON] права на спірний автомобіль у цьому випадку прямо зв'язано із фактом смерті [PERSON], тому суд вважає, що спірних правовідносин необхідно застосувати норми закону, що діяли на час смерті інваліда. При застосуванні аналогії закону, вказаний висновок вбачається із п. 1 Постановив Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таку аналогію, суд вважає доцільною, оскільки у справах про спадкування факт смерті та час такої має значення для виникнення права на майно, при цьому не застосовуються норми актів, що діяли на час виникнення права на майно у спадкодавця. На підставі наведеного суд прийшов до переконання про підставність заявлених позовних вимог. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved