Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

[PERSON] 21 січня 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року 3% річних в сумі 5631,54 грн., індекс інфляції в сумі 18389,85 грн. та 719,80 грн. сплаченого судового збору, а всього стягнути 24741,19 грн. В обґрунтування позову зазначив, що Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» не повернула йому за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси № 2-12547/10 від 15.11.2010 року - 75950,63 грн, за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська № 209/555/15-ц, провадження № 2/209/719/15 від 29 липня 2015 року - 21424,13 грн., по двом виконавчим листам Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська № 209/1310/18, провадження 2/209/1263/18 від 18 вересня 2018 року - 900.00 грн. та 89734,11 грн., а всього відповідач заборгував йому 188018,11 грн. Він є кредитором 6-ї черги КС «Перше кредитне товариство», і призначений йому борг в розмірі 97384,76 грн. відповідач за графіком мирової угоди повинний повернути йому аж у 2020 році. Проте вважає, що він має право на дострокове повернення боргу. На його користь, згідно ст. 625 ЦК України, рішеннями судів стягнуто індекс інфляції та 3% річних по 01 січня 2018 року. В теперішній час він має право стягнути з відповідача індекс інфляції та 3% річних за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, виходячи із суми заборгованості в розмірі 188018,87 грн. Відповідач не визнаний банкротом, мирова угода, що укладена у справі про банкрутство кредитної спілки, триває, але господарський суд Одеської області незаконно визнав [PERSON] та [PERSON] потерпілими, тому по закону мирова угода закінчилася. Кредитна спілка працює в нормальному режимі. Він надає розрахунок 3% річних та індексу інфляції за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, які йому повинна виплатити КС «Перше кредитне товариство»: По ухвалі господарського суду Одеської області № 7/17/2087-2011 від 05.04.2016 року на суму 97384,76 грн. - 3% річних: 1,03 х 97384,76 - 97384,76 = 2921,54 грн.; - індекс інфляції: 109,8/100 х 97384,76 - 97384,76 = 9543,71 грн. По виконавчому листу № 209/1310/18, провадження № 2/209/1263/18 від 18.09.2018 року Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська на суму 900,00 грн. (судові витрати) за період з 02 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 3% річних: (1 х 0,03х 243/365) х 900 - 900 = 17,98 грн.; - індекс інфляції: 105,8/100 х 900 - 900 = 52,20 грн.; По виконавчому листу № 209/1310/18, провадження № 2/209/1263/18 від 18.09.2018 року Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська на суму 89734,11 грн. за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 3% річних: 1,03 х 89734,11 - 89734,11 = 8793,94 грн.; - індекс інфляції: 109,8/100 х 89734,11 - 89734,11 = 8793,94 грн. А всього необхідно стягнути 3% річних в сумі 5631,54 грн. (2921,54 + 17,98 + 2692,02 = 5631,54), індекс інфляції в сумі 18389,85 грн. (9543,71 + 5220 + 8793,74 = 18389,85), на загальну суму 24021, 39 грн. та сплачений ним судовий збір в сумі 719,80 грн. Від відповідача 05 вересня 2019 року до суду надійшла заява, де зазначено, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними, що не підлягають задоволенню. 31.05.2011 року господарським судом Одеської області відносно КС «Перше кредитне товариство» було порушено провадження у справі № 7/17-2087-2011 про банкрутство через заборгованість перед вкладниками грошових коштів та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Протягом дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, не нараховується неустойка за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань. Згідно ч.3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання банкрутом», протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. [PERSON] були заявлені вимоги до господарського суду Одеської області на погашення спілкою грошових коштів у сумі 97384,76 грн. та про визнання його конкурсним кредитором. 05 квітня 2016 року господарським судом Одеської області була винесена ухвала про припинення провадження у справі про банкрутство та затверджена мирова угода з кредиторами (вкладниками), в тому числі з [PERSON] , яка набрала законної сили з дня її прийняття та діє до теперішнього часу. Посилаючись ч.1 ст. 18, п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України, ч.1 ст. 18 ГПК України, просять закрити провадження у справі, згідно п.5 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки сторонами у справі було ухвалено мирову угоду, яка затверджена господарським судом Одеської області. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 02 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 27 травня 2019 року відкладено розгляд справи по суті з наданням позивачу строку для виправлення недоліків його позовної заяви. 06 червня 2019 року та 25 червня 2019 року до початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] надав суду уточнені позовні заяви, в яких просить суд стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь 3% річних в сумі 5631,54 грн., індекс інфляції в сумі 18389,85 грн. 25 червня 2019 року розпочатий судовий розгляду справи по суті та оголошено перерву до 13.00 години 06 вересня 2019 року. 31 липня 2019 року позивач [PERSON] через канцелярію суду подав нову уточнену позовну заяву, збільшивши позовні вимоги та змінивши предмет позову, в якій просить прийняти цю позовну заяву, як зміни до його позовної заяви від 21 січня 2019 року, стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь матеріальну шкоду в сумі 28816,30 грн., індекс інфляції по 30 червня 2019 року в сумі 85687,70 грн., 3% річних по 30 червня 2019 року в сумі 18231,45 грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., а всього стягнути 134735,49 грн. Як вбачається із позову, поданого позивачем до суду 21 січня 2019 року, [PERSON] звернувся до суду з приводу невиконання відповідачем грошових зобов`язань, що виникли між ним та КС «Перше кредитне товариство» із договорів про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок: № Д3-9/0161/08/995 від 02 жовтня 2008 року, № Д3-9/0156/08/995 від 24 вересня 2008 року, № Д3-9/0169/08/970 від 15 листопада 2008 року, № Д3-9/0174/08/1396 від 08 грудня 2008 року. З приводу порушення відповідачем грошових зобв`язань за цими договорами судами ухвалювалися судові рішення, копії яких додані до позову. Порушення зобов`язань за цими договорами були підставами первісного позову [PERSON] , поданого ним 21 січня 2019 року, та його уточнених позовів, поданих до початку розгляду справи по суті (а.с. 1а, 53-55). В поданому 31 липня 2019 року уточненому позові [PERSON] змінив свої позовні вимоги за невиконання відповідачем зобов`язань за вказаними вище договорами, змінивши період, за який необхідно стягнути 3% річних та інфляційні витрати. Крім того, в цьому уточненому позові позивач змінив предмет позову, додавши позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, а також внесків, процентів на внески, додаткових внесків, індексу інфляції, 3% річних за договорами, які не були зазначені як підстави раніше поданого позову, за яким розпочатий розгляд справи по суті, а саме: за договором № Д3-9/0075/07/995 від 29 грудня 2007 року і додаткового договору від 11 червня 2008 року; за договором № Д3-9/0090/08/995 від 09 червня 2008 року і додаткового договору від 14 квітня 2009 року; за договором № Д3-9/0072/08/995 від 05 травня 2008 року і додаткового договору від 14 квітня 2009 року; за договором № Д3-9/0051/08/1396 від 04 квітня 2008 року і додаткового договору від 06 березня 2009 року. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною 3 ст. 49 ЦПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьої та четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Враховуючи, що позовна заява із збільшеними позовними вимогами та зміненим предметом і підставами позову, подана позивачем 31 липня 2019 року, тобто після закінчення підготовчого засідання та після початку розгляду справи по суті (після проведення першого судового засідання), і позивач не подав суду доказів направлення копії цієї заяви відповідачу у справі, суд не приймає вказану уточнену позовну заву до розгляду та повертає її заявнику. Позивач [PERSON] в судовому засідання, яке відбулося 25 червня 2019 року, у вступному слові, а також в судовому засіданні 06 вересня 2019 року підтримував свій позов та пояснив суду, що у 2005 році він уклав з відповідачем чотири депозитних договори. На теперішній час існує чотири рішення судів, якими з відповідача на його користь були стягнуті суми вкладів, індекс інфляції та 3% річних за порушення відповідачем грошових зобов`язань. У 2018 році рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з відповідача на його користь було стягнуто індекс інфляції та 3% річних за кредитними договорами. В нього є виконавчі листи про стягнення з відповідача на його користь індексу інфляції та 3% річних за період до 31 грудня 2018 року. Ухвалою господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року була затверджена мирова угода. В ухвалі суд вказав на те, що особи, які гостро потребують коштів, мають право на дострокове повернення депозитів, а не в той строк, що вказаний в мировій угоді. Просив задовольнити його уточнений позов в повному обсязі. Представник відповідача - Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та не подав відзив на позовну заяву. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача, представника відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року між [PERSON] та КС «Перше кредитне товариство» було укладено договір № Д3-9/0156/08/995 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 38200 грн. терміном на 12 місяців з виплатою 23% річних за користування внеском (а.с. 72). 02 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № Д3-9/0161/08/995 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 7700 грн. терміном на 12 місяців з виплатою 23% річних за користування внеском (а.с. 73). 15 листопада 2008 року між сторонами у справі було укладено договір № Д3-9/0169/08/970 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 3800 грн. терміном на 12 місяців з виплатою 23% річних за користування внеском (а.с. 74). 08 грудня 2008 року між [PERSON] та КС «Перше кредитне товариство» було укладено договір № Д3-9/0174/08/1396 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 3500 грн. терміном на 12 місяців з виплатою 25% річних за користування внеском (а.с. 75). По закінченню строку дії договорів відповідач не повернув позивачу суму внесків та нарахованих відсотків. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2010 року (а.с. 76) з КС «Перше кредитне товариство» на користь [PERSON] за договорами про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок було стягнуто заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних: за договором № Д3-9/0161/08/995 від 02 жовтня 2008 року - 11547,56 грн.; за договором № Д3-9/0156/08/995 від 24 вересня 2008 року - 52453,67 грн.; за договором № Д3-9/0169/08/970 від 15 листопада 2008 року - 6218,78 грн.; за договором № Д3-9/0174/08/1396 від 08 грудня 2008 року - 5610,62 грн., а також 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, всього 75950,63 грн. На підставі вказаного рішення суду 01 червня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист (а.с. 4). До теперішнього часу рішення суду від 15 листопада 2010 року відповідачем не виконане. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто інфляційні витрати за прострочення грошових зобов`язань за вказаними вище договорами за період з 15 листопада 2010 року до 01 грудня 2014 року, а саме: стягнуто 3% річних в сумі 6458,33 грн., нарахованих на суму заборгованості за вказаними вище договорами в розмірі 53200 грн. (38200+7700+3800+3500 = 53200 грн.), та стягнуто індекс інфляції (знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів) в сумі 14975,80 грн. Всього стягнуто 21434,13 грн. 27 жовтня 2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було видано виконавчий лист про стягнення з КС «Перше кредитне товариство» на користь [PERSON] 21434,13 грн. (а.с. 5). Рішення суду від 29 липня 2015 року до теперішнього часу відповідачем також не виконано. Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.05.2011 року було порушено провадження у справі № 7/17-2087-2011 про визнання Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» банкрутом та, згідно ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, під час якого забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань. 05.03.2013 року господарським судом Одеської області у вказаній справі було затверджено Реєстр вимог кредиторів КС «Перше кредитне товариство», грошові вимоги яких до КС «Перше кредитне товариство» визнані господарським судом, і які мають бути задоволені або під час ліквідаційної процедури при визнанні КС «Перше кредитне товариство» банкрутом, або самим КС «Перше кредитне товариство» при відмові суду визнати його банкрутом, а також поновлена його господарська діяльність, що підтверджується листом від 07 березня 2012 року № 1751/4212 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (а.с. 8). Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.10.2013 року введено процедуру санації КС «Перше Кредитне Товариство» та призначено керуючого санацією. [PERSON] був включений до Реєстру кредиторів із розміром заборгованості 97384,76 грн., яка була стягнута на його користь рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2010 року та рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року (75950,63 грн. + 21434,13 грн. = 97384,76 грн.). 05.04.2016 року господарським судом Одеської області у справі № 7/17-2087-2011 було постановлено ухвалу, якою було затверджено Мирову угоду, укладену між Комітетом Кредиторів Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» в особі голови комітету кредиторів [PERSON] та Боржником в особі керуючого санацією - арбітражного керуючого Дворніченко О.О., на підставі протоколу засідання комітету кредиторів від 15.02.2016 року. В резолютивній частині ухвали суд зазначив наступне: «Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов`язковою для Боржника, Кредиторів, і діє до моменту повного виконання Боржником своїх зобов`язань за цією Мировою угодою. З дня затвердження мирової угоди Боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами мирової угоди. Одностороння відмова від мирової угоди не допускається. Припинити дію мораторій на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду від 31.05.2011. Провадження у справі № 7/17-2087-2011 про банкрутство Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» - припинити». За цією мировою угодою [PERSON] включений до кредиторів 6-ї черги КС «Перше кредитне товариство» з розміром заборгованості 97384,76 грн. зі строком погашення - І квартал 2020 року. Пунктами 5.1., 5.2. Мирової угоди передбачено, що на період з дня затвердження і до закінчення виконання даної Мирової угоди: кредиторам та посадовим особам Боржника забороняється чинити будь - які перешкоди виконанню Мирової угоди; виконавчі провадження на користь будь - кого з кредиторів, вимоги якого охоплюються даною угодою, за постановою державного виконавця повинні бути закінчені протягом одного місяця. Відповідно ст. 77 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (№2343-ХІІ), під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін. Мирова угода може бути укладена на будь - якій стадії провадження у справі про банкрутство. Відповідно до положень ст. 79 Закону №2343-ХІІ мирова угода укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню господарським судом, про що зазначається в ухвалі господарського суду про припинення провадження у справі про банкрутство. Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов`язковою для боржника (банкрута), кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг. Одностороння відмова від мирової угоди не допускається. Згідно зі ч. 6 ст. 81 Закону (№2343-ХІІ) затвердження господарським судом мирової угоди є підставою для припинення провадження у справі про банкрутство. За умовами мирової угоди погашення [PERSON] заборгованості в розмірі 97384,76 грн. повинно відбутися у І- му кварталі 2020 року, тобто цією мировою угодою визначено строк виплати позивачу саме вказаної у Реєстрі кредиторів суми заборгованості. В поданій заяві відповідач просить відмовити в задоволенні позову на підставі ч.3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якою передбачено, що протягом дії мараторію не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо, а також на підставі п.5 ч.1 ст. 255 ЦПК України, так як між сторонами у справі укладено мирову угоду і вона затверджена судом. Проте, суд не може прийняти до уваги таку заяву відповідача, оскільки відповідно ч. 2 ст. 19 вказаного вище Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, а відповідно ч. 4 вказаної статті дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство. Ухвалою господарського судом Одеської області від 05.04.2016 року у справі № 7/17-2087-2011 було припинено дію мараторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду від 31.05.2011 року та припинено провадження у справі про банкрутство Кредитної спілки "Перше кредитне товариство. Отже на період часу, за який позивач просить нарахувати три проценти річних та індекс інфляції за невиконаними зобов`язаннями відповідача, мараторій не діяв. Не може бути застосовані до спірних правовідносин і положення п.5 ч.1 ст. 255 ЦПК України, щодо закриття провадження у цивільній справі у зв`язку з укладенням між сторонами мирової угоди, яка прийнята судом, оскільки у цивільній справі, що розглядається судом, не укладалося будь якої мирової угоди, а затвердження мирової угоди у господарській справі, щодо іншого предмету позову і з інших правових підстав, не може бути підставою для закриття провадження у цій цивільній справі. На думку суду, укладена між Комітетом Кредиторів Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» в особі голови комітету кредиторів [PERSON] та Боржником в особі керуючого санацією - арбітражного керуючого Дворніченко О.О. угода не є мировою угодою, яка передбачена статтями 192 та 193 Господарсько-процесуального кодексу України, оскільки вона не є виконавчим документом і не може бути пред`явлена для її примусового виконання у випадку невиконання угоди. При цьому, наслідком невиконання мирової угоди у справі про банкрутство є поновлення провадження у справі. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. В статті 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. В частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішень суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частинами першою та другою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачене договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначене вище узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторам, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Враховуючи те, що рішенням суду від 18 вересня 2018 року з відповідача на користь позивача було стягнуто інфляційні витрати та 3% річних за період по 01 січня 2018 року, суд розраховує суму інфляційних витрат та три відсотки річних від простроченої суми боргу за період прострочення грошового зобов`язання з 01 січня 2018 року по 30 червня 2019 року. Розмір простроченої заборгованості, яка стягнута рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2011 року з відповідача на користь позивача за договорами № Д3-9/0161/08/995 від 02 жовтня 2008 року,№ Д3-9/0156/08/995 від 24 вересня 2008 року, № Д3-9/0169/08/970 від 15 листопада 2008 року, № Д3-9/0174/08/1396 від 08 грудня 2008 року, та підтверджена рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року, становить 53200 грн. (38200+7700+3800+3500 = 53200). Саме на цю суму заборгованості суд нараховує індекс інфляції та 3% річних. При визначенні розміру втрат від інфляції, суд враховує встановлений НБУ індекс інфляції, за кожен місяць періоду заборгованості з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року: січень - 101, 5%, лютий - 100,9 %, березень - 101,1%, квітень - 100,8%, травень - 100,0%, червень -100,0%, липень - 99,3%, серпень - 100,0%, вересень - 101,9%, жовтень - 101,7%, листопад - 101,4%, грудень - 100,8%. За вказаний період сукупний індекс інфляції (знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів) становить 109,8 %. Сума інфляційних витрат від простроченої суми боргу - 53200 грн., становить: 53200 грн. х 109,8% - 53200 = 5213,60 грн. При розрахунку 3% річних суд враховує, що кількість днів прострочення складає 365 днів. Сума 3% річних складає 1596 грн., виходячи з наступного розрахунку, 53200 грн. (сума заборгованості) х 3% річних / 100% / 365 (днів у році) та 365 (кількість днів прострочення) = 1596 грн. Таким чином, загальна сума інфляційних витрат та 3% річних становить 6809, 60 грн. (5213,60 + 1596 = 6809,60 грн.). Що стосується нарахування інфляційних витрат та 3% річних на сплачений позивачем судовий збір в розмірі 900,00 грн, який стягнутий з відповідача на користь [PERSON] рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 вересня 2018 року, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ці витрати не є грошовим зобов`язанням, що виникло між сторонами у справі, а тому на них не може бути нараховані індекс інфляції та 3% річних. Суд також вважає, що необхідно відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду з цим позовом звільнявся від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів". Сплачений позивачем судовий збір за його заявою може бути повернений йому згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн., від сплати якого позивач звільнявся згідно Закону.

Outcome: partial