Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок під літ. "А", підвал під літ. "Пд", прибудова під літ. "а", прибудова під літ. "а1", сходи під літ. "сх." стодола під літ. "Б", стайня під літ. "В", стодола під літ. "Б", що в [ADDRESS]. Також просять визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,2867га. (кадастровий номер 6122682500:01:001:0326), яка розташована на території Годівської сільської Ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 0062297, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,1568га. (кадастровий номер 6122682500:01:001:0860), яка розташована на території Годівської сільської Ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 013951, посилаючись на те, що вони після смерті матері [PERSON] є спадкоємцями її майна. Однак свідоцтво про право на спадщину не видано. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. [PERSON] в судове засідання не з'явилась та не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, якою просить суд справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Частина 1 статті 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що 08 січня 2014 року померла мати позивачів [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок під літ. "А", підвал під літ. "Пд", прибудова під літ. "а", прибудова під літ. "а1", сходи під літ. "сх." стодола під літ. "Б", стайня під літ. "В", стодола під літ. "Б", що в [ADDRESS]. земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,2867га. (кадастровий номер 6122682500:01:001:0326), яка розташована на території Годівської сільської Ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 0062297, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,1568га. (кадастровий номер 6122682500:01:001:0860), яка розташована на території Годівської сільської Ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 013951. 27 квітня 1999 року [PERSON] в Годівській сільській Раді Зборівського району розпорядилася своїм майном склавши заповіт в користь позивачів. Спадкоємців обов'язкової частки не має. Звернувшись до приватного нотаріуса Зборівського районного округу [PERSON] для оформлення спадщини, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа. Враховуючи вищенаведене, за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вона прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном і згідно заповіту є спадкоємцем даного майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved