Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі КПТМ) звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за централізоване опалення. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що що відповідачу у справі, яка прописана за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Землячки 13/125 , КПТМ поставляє теплову енергію, оскільки будинок № 13 по вул. Землячки є багатоповерховим, опалення до квартири № 125 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід'ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію в належному їй приміщенні, за що плата нараховується за тарифами встановленими рішенням Криворізької міської Ради. Відповідно з несплатою за отримані послуги позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, але на підставі ст. 105-1 ЦПК України, за заявою боржника, судовий наказ № 210/7786/13-ц від 18 жовтня 2013 року виданий Дзержинським районним судом м. Кривого рогу про стягнення заборгованості в сумі 2981,85 грн. був скасований 04 грудня 2013 року. Тому позивач звернувся до суду про стягнення існуючої заборгованості в позовному проваджені. Відповідач всупереч вимогам ст.ст. 67, 68,162 ЖК України оплату за отриману теплову енергію не здійснює, внаслідок чого виникла заборгованість за період 01.05.2011 року по 01.06.2013 року в сумі 2981,85 грн. за централізоване опалення. Тому Комунальне підприємство теплових мереж Криворіжтепломережа просить суд стягнути з відповідача суму боргу за теплову енергію, а також судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки позов подано не уповноваженою особою, відсутні докази надання послуг, позивачем не доведено які саме послуги вона зобов"язана сплачувати. Крім того, за судовими наказами з її пенсії здійснювались відрахування на погашення заборгованості за раніше виданими судовими наказами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (далі - Правила). Згідно з ч. 3 ст. 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги, ст. 28, 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») В силу ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, згідно з ст. 1 цього ж закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, п.1 ч.3 ст.20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги встановлено, що саме споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановлених законом чи договором розмірах. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг із теплопостачання встановлена і у п. 23 Правил. Відсутність договору про на постачання комунальних послуг з споживачем, як то передбачено ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не звільняє останнього щодо обов'язкової оплати отриманих послуг відповідно до положень ст.ст. 11, 509 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Так, в силу ч.ч. 1,3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], на неї відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. (а.с.3). Відповідно до ст.67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Ухвалою суду від 04 грудня 2013 року скасовано судовий наказ від 18 жовтня 2013 року, виданий за заявою КПТМ Криворіжтепломережа про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 2981,85грн з [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи відповідач як споживач фактично користувалася наданими послугами, та в спірний період частково сплачувала кошти за надані послуги (а.с. 60). У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач в супереч вимог закону зобов'язань по оплаті комунальних послуг не виконувала, в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01 травня 2011 року по 01 червня 2013 року у розмірі 2981,85 гривень (а.с. 4), яка підлягає стягненню у примусовому порядку. Перевіряючи розрахунок суми боргу, суд приходить до висновку про його обгрунтованість, оскільки він здійснений з урахуванням самостійно сплачених споживачем [PERSON] сум, за вирахуванням субсидії, на підставі встановлених тарифів, та з урахуванням перерахунків у разі відсутності опалення або неякісного його надання (а.с. 4, 49-60). Що стосується доводів відповідача про те, що з її пенсії стягувалась заборгованість за на користь позивача за цей же період, судом встановлено наступне. Так з представлених суду розрахунків вбачається, що з [PERSON] у спірних період стягувались кошти на виконання судових рішень (а.с. 60, 101, 102, 103, 107, 125). Однак, вказані судові рішення, на підставі яких здійснювалось стягнення, не стосуються предмету даного позову, оскільки охоплюють інші періоди заборгованості, а також стосуються інших стягувачів. Як вбачається з відповіді Металургійного відділу ДВС міста [PERSON] Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 27 березня 2017 року на примусовому виконанні в ДВС судовий наказ № 210/7786/13 від 18 жовтня 2013 року, виданий ДЗержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення заборгованості за централізоване опалення за період з 01 травня 2011 року по 01 червня 2013 року з [PERSON] на користь КПТМ "Криворіжтепломережа" в розмірі 2981,85грн. не перебував (а.с. 125). Вказаний наказ був скасований ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого РОгу (а.с. 5), у зв"язку із чим стягувач звернувся до суду про стягнення боргу в рамках позовного провадження (а.с. 2). Що стосується інших стягнень, які відраховуються із пенсії відповідача, судом встановлено, що вони стосувались виконання стягнень за судовим наказом №2н-1140/11/0408 від 11 липня 2011 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь КПТМ боргу в сумі 3777,11грн. та станом на 21 березня 2017 року виконавче провадження завершено у зв"язку із сплатою боргу в повному обсязі (а.с. 103, 107, 125). Крім того, на виконанні в Металургійному відділі ДВС міста [PERSON] Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження на підставі виконавчого листа №210/2554/14 від 21 серпня 2014 року, виданого Дзержинським районним судом міста [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь КП КЖП-9 боргу в сумі 4818,94грн. (а.с. 117, 125). Крім того, на виконанні в органах ДВС перебував і судовий наказ 2н-3319 від 16 січня 2009 року (а.с. 101-103, 107). Доводи позивача про те, що позов заявлено неналежною особою, не уповноваженою на здійснення процесуальних дій, спростовуються копією статуту позивача, та довіреностями, копії яких залучені до матеріалів справи. Також суд зауважує, що під час розгляду справи, позивачем складено акт звірки взаєморозрахунків та направлено відповідачу для підписання, однак відповідач не вжила заходів щодо здійснення взаєморозрахунків (а.с. 120-124), і під час розгляду справи не надала належних та допустимих доказів відсутності заборгованості, з приводу якої виник спір. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню, витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved