Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

В серпні 2012 р. виконувач обов'язків Київського міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в інтересах Київської обласної державної адміністрації та Державної інспекції сільського господарства України до Бориспільської державної адміністрації, [PERSON] та [PERSON] з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та відновлення становища, яке існувало до порушення. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що проведеною Київською міжрайонною екологічною прокуратурою перевіркою встановлено, що розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації від 23.12.09 № 3788 "Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України (відповідно до списку) на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 3 000 га. Пунктом 2 вказаного розпорядження вказані земельні ділянки надано у власність громадянам (згідно додатку) загальною площею 3,0000 га для ведення особистого селянського господарства та доручено Бориспільському районному відділу Київської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України забезпечити реєстрацію державних актів. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,27 га серії ЯИ № 688305, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 14.01.10 р. (кадастровий номер 3220881300:04:001:3338) та [PERSON] державний акт серії ЯИ №688304, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,3 га 22.01.10 р. (кадастровий номер 3220881300:04:001:3324). Зазначені земельні ділянки, які передано у власність вказаним громадянам, відносяться до земель водного фонду та знаходяться у межах прибережної захисної смуги Канівського водосховища річки Дніпро, у тому числі частина з яких накладається на водне русло. У зв'язку з чим, позивачі просять визнати незаконним та скасувати розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 23.12.09 р. № 3788, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,27 га серії ЯИ № 688305 який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 14.01.10 р. (кадастровий номер 3220881300:04:001:3338) та [PERSON] державний акт серії ЯИ №688304 який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,3 га 22.01.10 р. (кадастровий номер 3220881300:04:001:3324) та визнати за державою право власності на земельну ділянку площею 0,57 га на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вважає, що вона довела суду обставини правомірності своїх вимог, зважаючи на вказівки колегії Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які вказані в ухвалі про перегляд даної справи в касаційній інстанції. Представник Інспекції підтримала позовні вимоги прокурора. Від Київської обласної державної адміністрації, через канцелярію суду надійшли пояснення, відповідно до яких остання позов не визнає, разом з тим, 30.10.2012 р. через канцелярію суду повторно надійшли пояснення якими Київська обласна державна адміністрації відкликає попередні пояснення зазначає, що позов підтримує. Представник Бориспільської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, проте подав письмову заяву в якій не заперечує проти позову екологічного прокурора. Представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні подано заперечення на позов, відповідно до якого, останній проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні, зважаючи на те, що вказаний позов обґрунтований тим, що є спірні земельні ділянки загальною площею 0,57 га., які відносяться до земель водного фонду та знаходяться у межах прибережної захисної смуги Канівського водосховища. На підтвердження даних обставин прокурор посилається на висновок судового експерта Київського ДП геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» № 01-09/764 від 18.06.2012 року та схему планування території Вишеньківської сільської ради, розроблену ДП «УкрНДІпроцивільсільбуд». Як стверджує прокурор висновок судового експерта підтверджує належність спірних земельних ділянок до земель водного фонду, а схема планування нібито підтверджує факт встановлення меж 100-метрової прибережної захисної смуги Канівського водосховища р. Дніпро на території Вишеньківської сільської ради. Віднесення земель до відповідної категорії, здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ч. 1 ст. 20 ЗК України). Як вбачається із пункту 3 розпорядження Бориспільської РДА № 3788 від 23.12.2009 року спірні земельні ділянки на момент передачі їх у власність громадянам перебували у категорії сільськогосподарських земель, а не земель водного фонду. Постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року №486 затверджено Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, яким визначено, що цей Порядок встановлює єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них. У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88 - 91 Водного кодексу України. Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Таким чином, віднесення земель до відповідної категорії здійснюється її власником (ст. 20 ЗК України), а межі прибережних захисних смуг визначаються на основі проекту. Відповідно до наведених вимог законодавства водоохоронна зона із прибережною захисною смугою, як об'єкт права, існує з моменту її визначення як такого в порядку, передбаченому законом чи іншим нормативно-правовим актом. Межі земельних ділянок, на які розповсюджуються права будь-яких фізичних чи юридичних осіб або органів місцевого самоврядування, у тому числі, зони спеціальних обмежень щодо використання земель, повинні бути визначені у відповідності до існуючих вимог. За відсутності встановлених меж земельних ділянок спеціального обмеження (меж прибережних захисних смуг) порушення або перетин таких меж є неможливим. Враховуючи принцип допустимості засобів доказування допустимим засобом доказування наявності водоохоронної зони та/або прибережної захисної смуги, в якості складової водоохоронної зони, має бути проект встановлення водоохоронної зони (прибережної захисної смуги). Безпідставність позову прокурора, а також хибність його правової позиції спростовується також постановою Верховного Суду України від 22.05.2013 року (справа № 6-25цс13), постановленою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у якій зазначено, що водоохоронні зони та прибережні захисні смуги, як їх складові частини, встановлюються на підставі окремих проектів землеустрою. Вимог закону щодо доказування позовних вимог допустимими засобами доказування прокурором не дотримано. Вважаю, що ні висновок судового експерта, ні схема планування території Вишеньківської сільської ради не можуть підтверджувати той факт, що спірні земельні ділянки відносяться до земель водного фонду та перебувають в межах прибережної захисної смуги, з огляду лише на їхнє місце розташування. У зв'язку з цим в позові слід відмовити як безпідставному. Також відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Частина 1 ст. 388 ЦК України надає право на витребування майна у власника якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), крім випадків, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2011 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,30 га., кадастровий номер 3320881300:04:001:3324, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Вишеньківської сільської ради. При укладанні даного договору [PERSON] не знав та не міг знати про придбання ним земельної ділянки, яка була відведена з порушенням закону, так як з об'єктивних причин таких порушень не було і це підтверджується вищевикладеним. Однак, якщо б уявити, що можливо [PERSON] з будь-яких підстав не мав права продавати дану земельну ділянку, а [PERSON] про це не знав і не міг знати, то він все одно є добросовісним набувачем. Бориспільська районна державна адміністрація затвердила проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки у власність та передала її у власність останньому. Вказана земельна ділянка вибула з власності Бориспільської РДА з її волі. У зв'язку з цим вона не може бути витребувана з законного володіння іншого її власника, так як відсутні підстави, передбачені ч. 1 ст. 388 ЦК України для задоволення віндикаційного позову прокурора. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] дала показання про те, що вона дійсно проводила судово-технічну експертизу спірних земельних ділянок в межах розгляду кримінальної справи. В самій постанові про призначення експертизи слідчий вже вказав, що земельні ділянки відносяться до земель водного фонду. Тому вона вважала, що даний факт встановлений, а тому і зазначила це у висновку. Безпосередньо на місце розташування земельних ділянок вона не виїжджала. В судовому засіданні по розгляду кримінальної справи, вона давала такі ж пояснення, але суд їх не врахував у вироку. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 23.12.2009 р. Бориспільської районною державною адміністрацією Київської області винесено розпорядження № 3788 (Т.1 а.с. 31 ) відповідно до якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Вишеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, надано у власність громадянам земельні ділянки загальною площею 3,000 га для ведення особистого селянського господарства згідно з актом, а земельні ділянки зазначені у п. 2, залишено у категорії земель сільськогосподарського призначення. Згідно додатку до зазначеного розпорядження (Т.1 а.с. 33) земельні ділянки надані [PERSON] площею 0.7500 га, [PERSON] площею 1.5000 га та площею 0.7500 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Позивач зазначає, що зважаючи на положення ст.ст. 60, 61 ЗК України та ст.ст. 88, 89 ВК України зазначені земельні ділянки, які передані у власність вказаним громадянам відносяться до земель водного фонду та знаходяться у межах прибережної захисної смуги Канівського водосховища ріки Дніпро, у тому числі частини з яких накладається на водне русло. А відповідно до п. д) ч. 4 ст. 84 ЗК України, землі водного фонду перебувають виключно у власності держави і не можуть передаватись у приватну власність. Разом з тим відповідно до ст. 58 ч. 2 ЗК України, ст. 87 ч. 5, 6 ВК України, п. 5 Постанови КМУ № 486 від 08.05.1996 року "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектами землеустрою на основі нормативно-технічної документації. Проекти водоохоронних зон розробляються на замовлення органів водного господарства, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади та виконавчими комітетами Рад. Судом встановлено, що у Бориспільському районі Київської області розмежування земель водного фонду та земель сільськогосподарського призначення проведено не було, проектна документація щодо встановлення водоохоронних зон не розроблялася та не затверджувалася, землевпорядна документація з виготовлення кадастрового плану обмежень і обтяжень щодо використання земель Бориспільського району в межах зон особливого режиму використання земель (водоохоронні зони, прибережні захисні смуги) - не розроблялася та не затверджувалася (Т.1 а.с.226,227). Таким чином суд вважає, що для віднесення земельної ділянки до земель водного фонду необхідно здійснити вилучення вказаної земельної ділянки із земель запасу з подальшою зміною її категорії на землі водного фонду, чого зроблено не було. Зважаючи на викладене суд вважає, що підстави для визнання незаконним та скасування розпорядження Бориспільської районної адміністрації від 23.12.2009 р. № 3788 -відсутні. З матеріалів справи вбачається, що на підставі вказаного розпорядження на ім'я [PERSON] видано державний акт серія ЯИ № 2688305 на земельну ділянку 0,2700 га (а.с. 34) та державний акт на ім'я [PERSON] серія ЯИ № 688304 0,3000 га (а.с. 36). Відповідно до заяви від 28.03.2012 р. (а.с. 70) [PERSON] добровільно відмовився від права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3220881300:04:001:3372, площею 0,2700 га, цільове призначення якої -для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ № 463055, виданого управлінням Держкомзему у Бориспільському районі Київської області на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 04.03.2010 р. за № 340, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011093801059 від 01.04.2010 р. Згідно розпорядження № 1596 від 16.05.2012 р. (Т.1 а.с.79) Бориспільська районна державна адміністрація Київської області приймає земельну ділянку площею 0,2700 га, що розташована на території Вишеньківської сільської ради до земель запасу від гр. [PERSON] у зв'язку з добровільною відмовою та припиняє про власності на земельну ділянку площею 0,2700 га для ведення індивідуального садівництва на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області та скасувати державну реєстрацію акта на право власності на земельну ділянку (серія ЯИ 463055). Як вбачається з матеріалів справи, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3220881300:04:001:3372, площею 0,2700 га, цільове призначення якої -для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області ніким не оспорюється та не невизнається, також не вбачається будь-яких порушень законних прав та інтересів Бориспільської РДА, як власника зазначеної земельної ділянки, а тому спір щодо вказаної земельної ділянок відсутній. Зважаючи на вищевикладене підстави для задоволення позовної вимоги, щодо визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,2700 га серії ЯИ № 688305 який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 14.01.10 р. (кадастровий номер 3220881300:04:001:3328) відсутні. Судом встановлено та це вбачається з заяви від 11.04.2012 р. (Т.1 а.с.71), що належна [PERSON] земельна ділянка кадастровий номер - 3320881300:04:001:3324, площею 0,3000 га, цільове призначення -для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки № 226 від 11.02.2011 р. перейшла у власність [PERSON] та на ім'я останнього виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ № 688304, вданого управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011093800267 від 22.01.2012 р. Таким чином встановлено, що право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку припинилось 11.02.2011 р. з моменту укладання між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу № 226, у зв'язку з чим, [PERSON] не є особою яка повинна відповідати за змістом матеріально-правової вимоги, що є предметом судового розгляду, а тому є неналежним відповідачем. Зважаючи на викладене позовна вимога, щодо визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,3000 га серії ЯИ № 688304, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 22.01.2010 р. (кадастровий номер 3220881300:04:001:3324) не підлягає задоволенню. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] (Т.1 а.с.71) відповідно до якої, останній добровільно відмовився від права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3320881300:04:001:3324, площею 0,3000 га, цільове призначення якої - для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, належну йому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 11.02.2011 р. за № 226 та Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ № 688304, виданого управлінням зем. Ресурсів у Бориспільському районі, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011093800267 від 22.01.2010 р. Згідно розпорядження № 2160 від 21.05.2012 р. (Т.1а.с.80) Бориспільська районна державна адміністрація Київської області приймає земельну ділянку площею 0,3000 га, що розташована на території Вишеньківської сільської ради до земель запасу від гр. [PERSON] у зв'язку з добровільною відмовою та припиняє право власності на земельну ділянку площею 0,3000 га для ведення особистого селянського господарства на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області та скасувати державну реєстрацію акта на право власності на земельну ділянку (серія ЯИ 688304). Вказані обставини додатково підтверджують, що порушення законних прав та інтересів Бориспільської РДА, як власника зазначеної земельної ділянки відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 392 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У зв'язку з наведеним, позовна вимога, щодо визнання за державною право власності на земельну ділянку площею 0,5700 га на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області не підлягає задоволенню, зважаючи на те, що право власності на земельні ділянки площею 0,2700 га кадастровий номер 3220881300:04:001:3338 та площею 0,3000 га кадастровий номер 3220881300:04:001:3324 ніким не оспорюється та не не визнається, а тому й право на пред'явлення такого позову згідно ст. 392 ЦК України у позивача не виникло. За правилами ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно п.б ч.1 ст.58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Статтею 59 ЗК України передбачено, що землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Відповідно до ч.1 ст.60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Частинами 5-6 ст.87 ВК України передбачено, що зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України Відповідно до ст.88 ВК України з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Відповідно до п.5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №4860. Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами рад. У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України (п. 4 Порядку). Пунктом 10 Порядку передбачено, що на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови. Таким чином, фактичні розміри і межі прибережних захисних смуг існують не в силу їх законодавчого закріплення, а для визначення, встановлення та закріплення меж прибережної захисної смуги, та як наслідок віднесення цієї території до земель водного фонду. Законодавством України передбачений відповідний порядок, який полягає у розробці відповідного проекту та виділення на його підставі земель водоохоронних зон та прибережних захисних смуг. Віднесення спірних земельних ділянок до земель прибережної захисної смуги та категорії земель водного фонду, без відповідних доказів, що підтверджували б існування таких обставин, відповідно до ст.60 ЦПК України, прокурором не доведено. Позивачем не подано відповідного проекту та доказів виділення на його підставі земель водоохоронних зон та прибережних захисних смуг в частині знаходження спірних земельних ділянок. Надані прокурором докази, а саме: висновок Дніпровського басейнового управління водних ресурсів про те, що спірні земельні ділянки розташовані в адміністративних межах Процівської сільської ради в Бориспільському районі Київської знаходяться в прибережно-захисній смузі Канівського водосховища та частково на водній акваторії; викопіювання з топографічної карти місця розташування спірних земельних ділянок не можуть бути прийняті судом, оскільки є неналежними та недопустимими доказами виходячи із наведених вище вимог законодавства для визначення, встановлення та закріплення меж прибережної захисної смуги. На дані обставини вказувала колегія Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 17 липня 2013 р. щодо перегляду рішень по даній справі. Прокурором вказівки не виконані. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із ч.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Підставами для видачі власникам земельних ділянок державних актів є розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 12 січня 2009 року №06 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів для виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки загальною площею 4,0800 га для ведення садівництва громадянам в обслуговуючому кооперативі "Садове товариство "Десятинне" на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області". Таким чином, власниками земельних ділянок виготовлена технічна документація та отримання державних актів на право власності на землю відбулося відповідно до розпорядження районної державної адміністрації. Державні акти на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. З наведених вище обставин суд приходить до висновку про недоведеність заявлених Дніпровським екологічним прокурором позовних вимог. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed