Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищевказаним позовом , який мотивує тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 08 грудня 2016 року, яке ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 07 березня 2017 року залишено в законній силі, в її користь з ПАТ КБ "ПриватБанк стягнено з рахунків: № [NUMBER] « Стандарт на 3 місяці» в сумі 1310,70 доларів США, № [NUMBER] "Приват-вклад" в сумі 175 доларів США 88 центів, а всього: 1485 доларів США 88 центів та № [NUMBER] "Приват-вклад" в сумі 42 євро, 36 євроцентів, а також станом на 07.12.2016 року на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних, ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів, ст. 1070 ЦК України: 149 доларів США 01 цент, 456827 грн. 42 коп. та 2 євро 71 євроцент. Предметом спору було безпідставне неповернення банком їй коштів за депозитними вкладами "Стандарт на 3 місяці" в сумі 1310,70 доларів США, який закінчив свою дію 29.10.2015 року, а "Приват-вклад у сумі 42,36 євро 20.08.2016 року і "Приват-вклад" в сумі 175,88 доларів США відповідно припиняли свою дію 20.08.2016 року і 03.04.2016 року. Після вступу рішення в законну силу відповідач рішення суду у добровільному порядку не виконав, а тому на його виконання в примусовому порядку було видано виконавчий лист, внаслідок чого вказане рішення суду виконано частково. Незважаючи на те, що є рішення Луцького міськрайонного суду від 08 грудня 2016 року суду щодо стягнення належних їй депозитних коштів і проводиться примусове стягнення цих коштів, станом на 23 і 27 серпня 2018 року, банк не повернув їй ще депозитні кошти відповідно в сумі 153,08 долари США і 19.09 євро, а також присуджені судом інші кошти, чим порушує її право вільно користуватися своєю власністю. Після ухвалення судом рішення щодо стягнення належних їй депозитних коштів з АТ КБ «ПриватБанк», відповідачем не було здійснено повернення депозиту, останній надалі продовжує користуватися грошовими коштами, що були внесені нею, як депозит. Відтак, предметом спору є протиправне неповернення відповідачем за заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.12.2016 року і відкритим 22.02.2017 року виконавчим провадженням за реєстровим номером ВП 53438720 коштів за її депозитними вкладами Стандарт на 3 місяці в сумі 1310,70 дол. США, двох вкладів Приват-вклад відповідно на суму 175,88 доларів США і 42,36 євро, а також присуджених судом на підставі ст.625 ЦК України 3% річних, ч.5 ст.10 Закону України Про захист прав споживачів, ст.1070 ЦК України: (відповідно) 149.01 доларі США, 456827,71 гривень і 2.71 євро. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.12.2016 року, яке вступило в законну силу 25.01.2017 року визначено, що її вклад Стандарт на 3 місяці закінчив свою дію 29.10.2015 року, а інші два депозитні вклади Приват-вклад вона вправі була вимагати з 05. 04.2016 року. Вказане рішення судом ухвалено за її позовом щодо стягнення вказаних депозитних вкладів і штрафних санкцій. Позовна заява була направлена до суду 06.07.2016 року, а провадження у цій справі (161/8635/16-ц) судом відкрито 07.07.2016року, хоча пунктом 1 частиною 2 статті 268 ЦК України законодавець встановив, що позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу. З врахуваннях наведених обставин і згідно ст.253 ЦК України перебіг строку позовної давності по вкладу Стандарт на 3 місяці почав свою дію 30.10.2015 року, а по двох інших депозитних вкладах Приват-вклад- з 05. 04.2016 року. Станом на 13.11.2017 року в першу чергу було повернуто 10000,00 гривень, які були сплачені нею, як авансовий внесок на виконавчі витрати, а також 149,01 дол. США по курсу НБУ на вказану дату 26,5167 гривень за долар США, що становило 3951,25 гривень і 2,71 євро по курсу НБУ як 1 євро до 30.9025, що склало 83,74 гривни. Після зарахувань на витрати кредитора, проценти і неустойку залишилося 347878,51 гривень (361913,50 10000,00 3951,25 83,74). Відтак, 347878,51 гривень було зараховано в рахунок 456827,71 гривень пені, а тому на вказаний день залишилося до погашення пені ще 108949,20 гривень. 23.08.2018 року на картковий рахунок поступило 25,98 євро, що по курсу НБУ становило 935,79 (25.89 х 32.3917) гривень. 27.08.2018 року на картковий рахунок поступило 1482,51 дол. США, що по курсу НБУ становило 41340,08 гривень. Отримані 23.08.2018р. та 27.08.2018 р. валютні кошти було зараховано в рахунок погашення залишку неустойки в сумі 108949,20 гривень і станом на 27.08.2018 року залишилося до погашення пені ще 42275,87 (935,79 + 41340,08) гривень, а тому на вказаний день залишилося до зарахування на погашення неустойку 66673,33 (108949.20 42275,87) гривень. Станом на день пред`явлення позовних вимог, тобто 05.09.2018 року до стягнення з банку залишилося 66673,33 гривень пені, а також ще необхідно було стягнути борги по депозитних вкладах, а саме: 1486,58 долари США і 42,36 євро, що по курсу НБУ на вказану дату в гривневому еквіваленті відповідно складало 42356,97 (1486,58 х 28,4929) гривень і 1395,48 (42,36 х 32,9435) гривень, а всього: заборгованість на цей день складала 110516,88 (66673,33 + 1486,58 + 42356,97) гривень.16.10.2018 року на картковий рахунок поступило 68,73 дол. США, що по курсу НБУ становило 1919,49 (68,73 х 27,9281) гривень. Відтак, з цього часу заборгованість за основним боргом становила 108597,39 (110516,88 1919,49) гривень. 25.01.2019 року на картковий рахунок з виконавчої служби на виконання рішення суду у два прийоми поступило 94964,92 і 10001,00 гривень. Відтак, станом на день уточнення позовних вимог заборгованість на цей час по тілу депозиту становить 3631,47 (108597,39 94964,92 -10001,00) гривень. Згідно зі\~статтею 2 Закону України Про банки і банківську діяльність\~вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини п`ятої\~статті 10 Закону України Про захист прав споживачів\~у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою\~статті 10 Закону України Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. Таким чином, на спірні правовідносини поширюється положення\~Закону України Про захист прав споживачів\~. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від\~\~ 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16 та від 1 червня 2016 року у справі № 2558цс15. Відтак, 05.09.2018 року нею було пред`явлено позовні вимоги про стягнення коштів з підстав п.5 ст.10 Закону України Про захист прав споживачів і таким чином було перервано трьохрічний строк позовної давності, який по вкладу Стандарт на 3 місяці закінчився 29.10.2018 року, а по інших двох депозитних вкладах Приват-вклад 06.04.2019 року. Річний термін позовної давності щодо 3% пені за кожен день прострочення повернення депозитних коштів на підставі п.5 ст.10 вищевказаного Закону України слід рахувати назад за один рік, тобто починаючи з 06.09.2017 року і по 05.09.2018 року, а в подальшому відповідно до 25.01.2019 року, тобто до дня коли виконавчою службою в примусовому порядку їй було повернуто суму еквівалентну депозитним вкладам, які були присуджені судом до повернення . Відтак, розрахунок вищевказаної пені проводиться з 06.09.2017 року і по 25.01.2019 року, тобто по день стягнення виконавчою службою тіла депозитних коштів, що складає 506 днів. З довідок банку від 19.05.2016 року слідує, що їй належать три валютні вклади, що обліковуються на рахунках, а саме: на рахунку № [NUMBER] вклад Стандарт на 3 місяці з терміном з 29.07.2015 року по 29.10.2015 року в розмірі 1310,70 доларів США під 9,5% річних, що на момент отримання довідки був розірваний;на рахунку № [NUMBER] Приват-вклад, що діяв з 03.04.2016 року по 03.04.2017 року і де знаходилося 175,88 доларів США. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 08.12. 2016 року вказані кошти знаходилися під 6,5% річних. На момент постановлення вказаного рішення суду депозитний договір банком неодноразово продовжувався і судом був розірванний; на рахунку № [NUMBER] Приват-вклад, що діяв з 20.08.2015 року по 20.08.2016 року і де знаходилося 42,36 євро . Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 08.12. 2016 року вказані кошти знаходилися під 6,0% річних. На момент постановлення вказаного рішення суду депозитний договір банком неодноразово продовжувався і судом був розірваний. Належним чином завірені копії вказаних довідок надаються в розпорядження суду і стороні у справі. Частиною 5 статті 10 Закону України Про захист прав споживачів передбачено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, то за кожен день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуг), якщо інше не передбачено законодавством. Частиною 1 \~статті 1061 ЦК України передбачено виплату банком вкладнику процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором, а відтак, вартість послуги за договором банківського вкладу - це розмір процентів, які банк має сплатити за користування коштами вкладника В конкретному випадку необхідно визначити розмір процентів, які банк має сплатити за користування депозитними коштами, які знаходяться на трьох валютних рахунках, однак безпідставно відмовився це зробити навіть при наявності рішення Луцького міськрайонного суду від 08.12.2016 року, а саме: по вкладу Стандарт на 3 місяці в розмірі 1310.70 доларів США під 9.5% річних на 90днів фінансова послуга банку буде складати 30.70 дол. США (130.70 дол. США х 9.5% : 100 х 90 днів : 365 днів). Відтак, за 506 дні ненадання фінансових послуг з розрахунку 3% річних за кожен день буде складати 465.52 дол. США (30.70 дол. США х 3% :100 х 506 дні), що по курсу НБ України станом на 25.01. 2019 року (день повернення фінансової послуги в примусовому порядку коли 1 долар США становив 27.7865 грн.) становить 12935.17 гривень (465.52 дол. США х 27.7865 грн.); по вкладу Приват-вклад на 1 рік (з 03.04.2016 року по 03.04.2017 року) де знаходилося 175.88 доларів США під 6.5% на 365 днів фінансова послуга банку буде складати 11.43 дол. США (11.43 дол. США х 6.5% : 100 х 365 днів : 365 днів). Відтак, за 506 дні ненадання фінансових послуг з розрахунку 3% річних за кожен день буде складати 172.04дол. США (11.43 дол. США х 3% :100 х 506 дні), що по курсу НБ України станом на 25.01. 2019 року (день повернення фінансової послуги в примусовому порядку коли 1 долар США становив 27.7865 грн.) становить 4780.38 гривень (172.04 дол. США х 27.7865 грн.); по вкладу Приват-вклад на 1 рік (з 20.08.2015 року по 20.08.2016 року) де знаходилося 42.36 євро під 6.0% на 365 днів фінансова послуга буде складати 02.54 євро (42.36 євро х 6.0% : 100 х 365 днів : 365 днів). Відтак, за 506 дні ненадання фінансових послуг банком з розрахунку 3% річних за кожен день буде складати 35.42 євро (02.54 євро х 3% :100 х 506 дні), що по курсу НБ України станом на 25.01. 2019 року (день примусового повернення фінансової послуги в примусовому порядку коли 1 євро становив 31.5127 грн.) становить 1116.17 гривень (35.42 євро х 31.5127 грн.). Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, встановлена частиною п`ятою\~статті 10 Закону України Про захист прав споживачів \~у загальному розмірі 18831 грн. 72 коп. (12935,17 + 4780,38 + 1116,17). Статтею 1070 ЦК України визначено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти сума яких зараховується на рахунок якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. З наведеного вбачається, що незважаючи на рішення Луцького міськрайонного суду від 08.12.2016 року депозитні кошти, що знаходилися на її рахунку не були відповідачем повернуті, останній ними користувався до дня їх стягнення в примусовому порядку і зарахування на її рахунок 25.01.2019 року, а тому за цей період, який становить 788 днів банк повинен сплатити відсотки за користування коштами. Наведені обставини дають підстави стягнути з відповідача на її користь проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, а також\~3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі частини другої\~статті 625 ЦК України. Така позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 29.05.2013 року по справі №6-39цс13. В рішенні Луцького міськрайонного суду від 08.12.2016 року було встановлено, що відсоткова ставка по вказаних депозитах за рік в доларах США становила 6,5 %, а в євро 6,0%. Відтак, з 08.12.2016 року (постановлення рішення Луцького міськрайонного суду) по 25.01.2019 року включно (день примусового виконання цього рішення), а це 778 днів заборгованості за відсотками на підставі ст.1070 ЦК України складає, а саме: по вкладу Стандарт - 181,09 доларів США (1310,70 дол. США х 9,5 х 778/366/100), що по курсу НБУ станом на 25.01.2019 року становить 5031,85 гривен (181,09 х 27,7865); по вкладу Приват-вклад 24,30 доларів США (175,88 дол. США х 6,5 х 778/366/100), що по курсу НБУ станом на 25.01.2019 року становить 675,21 гривень (24,30 х 27,7865); по вкладу Приват-вклад 05,40 євро (42,36 х 6,0 х 778/366/100), що по курсу НБУ станом на 25.01.2019 року становить 140,16 гривень (05,40 х 31,5127). Відтак, згідно ст.1070 ЦК України за вказаний період підлягає до стягнення з відповідача 5847,22 гривень (5031,85 + 675,21 + 140,16). За рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.12.2016 року з підстав п.5 ст.10 Про захист прав споживачів\~було стягнено 456827 гривень. З моменту винесення рішення суду, що вступило в закону силу вказана сума для відповідача є грошовим зобов`язанням, а тому згідно ч.2 ст.625 ЦК України його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, тобто з вказаної суми підлягає до стягнення 3% річних і індекс інфляції. Вказана правова позиція роз`яснена Верховним Судом в постанові від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц. Розрахунок вказаної суми проведено у два етапи, а саме: з 08.12.2016 року по 13.11.2017 року і 14.11.2007 року по 30.01.2019 року, тобто з врахуванням примусового стягнення вказаної суми. Згідно розрахунків, що наведені в додатках №1 за перший період 3% річних складає 12766,00 гривень, а індекс інфляції 57285,69 гривень. Згідно розрахунків, що наведені в додатках №2 за другий період 3% річних складає 3448,00 гривень, а індекс інфляції 11267,86 гривень. Розрахунки знаходяться в додатках №1 і №2, що були надані до раніше уточнених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Щодо присуджених судом на підставі ст.625 ЦК України 149,01 доларів США та 2,71 євро, то суму інфляційних втрат не проводжу, оскільки Україна не веде індекс інфляції щодо вказаних валюти. Стягнення 3% річних на вказані суми за період з 08.12.2016 року до 13.11.2017 року, тобто за 278 днів складає, а саме: 3,39 доларів США (149,01 дол. США х 3,0 х 278/366/100), що по курсу НБУ станом на 13.11.2017 року становить 89,89 гривень (03,39 х 26,5167); 0,06 євро (2,71 євро х 3,0 х 278/366/100), що по курсу НБУ станом на 13.11.2017 року становить 01,85 гривень (0,06 х 30,9025). Відтак, згідно ч.2 статті 625 ЦК України до стягнення з відповідача підлягає також 84859,29 гривень (12766,00 + 57285,69 + 3448,00 + 11267,86 + 89,89 + 01,85). Посилаючись на вищенаведене, позивач, згідно уточненої позовної заяви, просив стягнути з відповідача на підставі п.5 ст.10 Закону України Про захист прав споживачів - 18831,72 гривень, ст.1070 ЦК України - 5847,22 гривень, ст. 625 ЦК України 84859,29 гривень, а всього: стягнути з відповідача 109538 гривень 29 копійок. Представник відповідача подав письмові пояснення, в яких заперечував проти задоволення позову, вважає заяву про уточнення позовних вимог від 02 вересня 2019 року та позов безпідставними , посилаючись на те, що договорів банківського вкладу Стандарт на 3 місяці від 29 липня 2015 року, Приват-вклад від 03 квітня 2016 року та Приват-вклад від 20 серпня 2015 року, укладених [PERSON] з ПАТ КБ Приватбанк у вищевказані дати, на які є посилання у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року у справі № 161/8635/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ Приватбанк про стягнення депозитних коштів, не існує. Позивачем не надано суду ні копій цих договорів, ні їх оригіналів. До заяви долучена копія документа, який не місить даних про особу, на ім`я якої оформлені банківські вклади Приват-вклад та Стандарт на 3 місяці, зазначені абсолютно інші відсоткові ставки (4% та 5% річних договори банківського вкладу Приват-вклад), ніж вказані [PERSON] у позові та заяві 6% та 6,5 % річних відповідно). Саме відсоткові ставки 4 % та 5 % річних вказані у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року у справі № 161/8635/16-ц. Отже, всі розрахунки, зроблені позивачем з використанням відсоткових ставок 6,5% та 6.0 % річних є необгрунтованими. Крім того, безпідставними є твердження позивача про те, що банківські вклади Приват-вклад закінчили свою дію з 05 квітня 2016 року, оскільки з описово-мотивувальної частини рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 дня 2016 року у справі № 161/8635/16-ц слідує, що один договір Приват-вклад закінчував свою дію 03 квітня 2017 року, а інший 20 серпня 2016 року. Викладене свідчить про те, що позивачем неправильно обраний період нарахування сум, які [PERSON] просить стягнути з АТ КБ Приватбанк, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Водночас, розрахунок пені, передбаченої положеннями ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» здійснений не за формулою, яка зазначена у відзиві на позовну заяву і яку використовував Верховний Суд під час розгляду справи №759/13827/15-п, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2019 року прізвище та ім`я позивача з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, наведених у позові та уточненій заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з мотивів, викладених у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та подані позивачем та відповідачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог і заперечень, суд установив таке. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 08 грудня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Волинське головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення депозитних коштів, яке ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 07 березня 2017 року залишено в законній силі, в користь позивача з відповідача було стягнено з рахунків: №26305600020757 « Стандарт на 3 місяці» в сумі 1310,70 доларів США, № [NUMBER] "Приват-вклад" в сумі 175 доларів США 88 центів, а всього: 1485 доларів США 88 центів та № 26202601120856 "Приват-вклад" в сумі 42 євро, 36 євроцентів, а також станом на 07.12.2016 року на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних, ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів, ст. 1070 ЦК України: 149 доларів США 01 цент, 456827 грн. 42 коп. та 2 євро 71 євроцент. На виконання рішення суду у справі 161/8635/16-ц за заявою позивача ВДВС Соборного району м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, а пізніше Департамент державної виконавчої служби Міністертсва юстиції України в примусовому порядку з відповідача стягнув і зарахував на карткові рахунки позивача, що для цього були нею спеціально відкриті в АТ Ощадбанк 13.11.2017 році в розмірі 361913,50 гривень, 23.08.2018 року 25,98 євро, 27.08.2018 року 1482,51 долари США, 16.10.2018 року 68,73 долари США і 25.01.2019 року 94913,00 і 10000,00 гривень. Судом встановлено, що станом на 13.11.2017 року позивачу повернуто 10000,00 гривень, які були сплачені позивачем, як авансовий внесок на виконавчі витрати, а також 149,01 долар США по курсу НБУ на вказану дату 26,5167 гривень за долар США, що склало 3951,25 гривень і 2,71 євро по курсу НБУ як 1 євро до 30,9025, що склало 83,74 гривні. Після зарахувань на витрати кредитора, процентів і неустойки залишилося 347878,51 гривень (361913.50 10000.00 - 3951.25 83.74), 347878,51 гривень було зараховано в рахунок 456827,71 гривень пені. 23.08.2018 року на картковий рахунок поступило 25,98 євро, що по курсу НБУ становило 935,79 (25.89 х 32.3917) гривень. 27.08.2018 року на картковий рахунок поступило 1482,51 дол. США, що по курсу НБУ становило 41340,08 гривень. Як випливає з матеріалів справи, станом на день звернення в суд, тобто 05.09.2018 року, до стягнення з банку залишилося 66673,33 гривень пені, а також ще не повернуто борги по депозитному вкладі, а саме: 1486,58 долари США і 42,36 євро, що по курсу НБУ на вказану дату в гривневому еквіваленті відповідно складало 42356,97 (1486.58 х 28.4929) гривень і 1395,48 (42,36 х 32.9435) гривень, а всього: заборгованість на цей день складала 110516,88 (66673.33 + 1486.58 + 42356.97) гривень. 16.10.2018 року на картковий рахунок поступило 68,73 доларів США, що по курсу НБУ становило 1919,49 (68,73 х 27,9281) гривень. Отже, з цього часу заборгованість за основним боргом становила 108597,39 (110516,88 1919,49) гривень. \~ \~ \~ \~25.01.2019 року на картковий рахунок з виконавчої служби на виконання рішення суду у два прийоми поступило 94964.92 і 10001.00 гривень. Отже, станом на день уточнення позовних вимог заборгованість на цей час по тілу депозиту становить 3631,47 (108597,39 94964,92 -10001,00) гривень. Зазначені розрахунки, запропоновані позивачем, перевірені в судовому засіданні та приймаються до уваги судом. Від представника відповідача щодо вказаних розрахунків зауважень не надійшло. Відповідно до ст.2 Закону України Про банки і банківську діяльність\~вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з частиною п`ятою\~статті 10 Закону України Про захист прав споживачів\~у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою\~статті 10 Закону України Про захист прав споживачів», а саме: сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. Згідно із частиною третьою\~статті 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Річний термін позовної давності щодо 3% пені за кожен день прострочення повернення депозитних коштів на підставі п.5 ст.10 вищевказаного Закону України слід рахувати назад за один рік, тобто починаючи з 06.09.2017 року і по 05.09.2018 року, а в подальшому відповідно до 25.01.2019 року, тобто до дня коли виконавчою службою в примусовому порядку позивачу було повернуто суму еквівалентну депозитним вкладам, які були присуджені судом до повернення . Відтак, розрахунок вищевказаної пені позивачем проводився з 06.09.2017 року і по 25.01.2019 року, тобто по день стягнення виконавчою службою тіла депозитних коштів, що складає 506 днів. З довідок банку від 19.05.2016 року вбачається, що позивачу належать три валютні вклади, що обліковуються на рахунках, а саме: на рахунку № [NUMBER] вклад Стандарт на 3 місяці з терміном з 29.07.2015 року по 29.10.2015 року в розмірі 1310.70 доларів США під 9.5% річних, що на момент отримання довідки був розірваний; 2. на рахунку № [NUMBER] Приват-вклад, що діяв з 03.04.2016 року по 03.04.2017 року і де знаходилося 175.88 доларів США. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 08.12. 2016 року вказані кошти знаходилися під 6.5% річних. На момент постановлення вказаного рішення суду депозитний договір банком неодноразово продовжувався і судом був розірванний; 3. на рахунку № [NUMBER] Приват-вклад, що діяв з 20.08.2015 року по 20.08.2016 року і де знаходилося 42.36 євро . Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 08.12. 2016 року вказані кошти знаходилися під 6.0% річних. На момент постановлення вказаного рішення суду депозитний договір банком неодноразово продовжувався і судом був розірваний. Як випливає із змісту ч.5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів, у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, то за кожен день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуг), якщо інше не передбачено законодавством. Частиною 1 \~статті 1061 ЦК України передбачено виплату банком вкладнику процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором, а відтак, вартість послуги за договором банківського вкладу - це розмір процентів, які банк має сплатити за користування коштами вкладника. Позивачем визначено розмір процентів, які банк зобов`язаний сплатити за користування депозитними коштами, що знаходяться на трьох валютних рахунках, відповідач відмовився провести таку виплату, а саме: 1.по вкладу Стандарт на 3 місяці в розмірі 1310.70 доларів США під 9.5% річних на 90днів фінансова послуга банку буде складати 30.70 дол. США (130.70 дол. США х 9.5% : 100 х 90 днів : 365 днів). Відтак, за 506 дні ненадання фінансових послуг з розрахунку 3% річних за кожен день буде складати 465.52 дол. США (30.70 дол. США х 3% :100 х 506 дні), що по курсу НБ України станом на 25.01. 2019 року (день повернення фінансової послуги в примусовому порядку коли 1 долар США становив 27.7865 грн.) становить 12935.17 гривень (465.52 дол. США х 27.7865 грн.); по вкладу Приват-вклад на 1 рік (з 03.04.2016 року по 03.04.2017 року) де знаходилося 175.88 доларів США під 6.5% на 365 днів фінансова послуга банку буде складати 11.43 дол. США (11.43 дол. США х 6.5% : 100 х 365 днів : 365 днів). Відтак, за 506 дні ненадання фінансових послуг з розрахунку 3% річних за кожен день буде складати 172.04дол. США (11.43 дол. США х 3% :100 х 506 дні), що по курсу НБ України станом на 25.01. 2019 року (день повернення фінансової послуги в примусовому порядку коли 1 долар США становив 27.7865 грн.) становить 4780.38 гривень (172.04 дол. США х 27.7865 грн.); по вкладу Приват-вклад на 1 рік (з 20.08.2015 року по 20.08.2016 року) де знаходилося 42.36 євро під 6.0% на 365 днів фінансова послуга буде складати 02.54 євро (42.36 євро х 6.0% : 100 х 365 днів : 365 днів). Відтак, за 506 дні ненадання фінансових послуг банком з розрахунку 3% річних за кожен день буде складати 35.42 євро (02.54 євро х 3% :100 х 506 дні), що по курсу НБ України станом на 25.01. 2019 року (день примусового повернення фінансової послуги в примусовому порядку коли 1 євро становив 31.5127 грн.) становить 1116.17 гривень (35.42 євро х 31.5127 грн.); Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, встановлена частиною п`ятою\~статті 10 Закону України Про захист прав споживачів \~у загальному розмірі 18831 грн. 72 коп. (12935,17 + 4780,38 + 1116.17). Статтею 1070 ЦК України передбачено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. З наведеного вбачається, що незважаючи на рішення Луцького міськрайонного суду від 08.12.2016 року депозитні кошти, що знаходилися на її рахунку не були відповідачем повернуті, останній ними користувався до дня їх стягнення в примусовому порядку і зарахування на мій рахунок 25.01.2019 року, а тому за цей період, який становить 788 днів банк повинен сплатити відсотки за користування коштами. Наведені обставини дають підстави стягнути з відповідача на її користь проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, а також\~\~3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі частини другої\~статті 625 ЦК України. Така позиція висловлена в поста нові Верховного суду України від 29.05.2013 року по справі №6-39цс13. Ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 08 грудня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Волинське головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення депозитних коштів встановлено, що на депозитних рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» знаходяться належні [PERSON] депозитні коти, а саме: на рахунку № [NUMBER] «Стандарт на 3 місяці» в сумі 1310,00 дол. США, укладений 29.07.2015 року по 29.10.2015 рік з річною ставкою 9.0% + 0.5%, рахунку № [NUMBER] «Приват-вклад» в сумі 175,88 дол. США укладений 03.04.2016 року по 03.04.2017 року з річною ставкою 4 % та рахунку № [NUMBER] «Приват-вклад» в сумі 42,36 євро укладений 20.08.2015 року по 20.08.2016 року з річною ставкою 5 % (а.с. 4-5). Таким чином, зобов`язання ПАТ КБ «Приватбанк» повернути кошти [PERSON] в сумі 1310,70 дол. США по вкладу «Стандарт на 3 місяці» виникли 30.10.2015 року. Таким чином, встановлені судом обставини не підлягають доказуванню. А тому, посилання представника відповідача на те, що не існує договорів депозитного вкладу між позивачем та відповідачем суд до уваги не приймає. Крім цього, судом встановлено, що в рішенні Луцького міськрайонного суду від 08.12.2016 року було встановлено, що відсоткова ставка по вказаних депозитах за рік в доларах США становила 6.5 %, а в євро 6.0%. Відтак, з 08.12.2016 року (постановлення рішення Луцького міськрайонного суду) по 25.01.2019 року включно (день примусового виконання цього рішення), а це 778 днів заборгованість за відсотками на підставі ст.1070 ЦК України складає, а саме: по вкладу Стандарт - 181.09 доларів США (1310.70 дол. США х 9.5 х 778/366/100), що по курсу НБУ станом на 25.01.2019 року становить 5031.85 гривен (181.09 х 27.7865); по вкладу Приват-вклад - 24.30 доларів США (175.88 дол. США х 6.5 х 778/366/100), що по курсу НБУ станом на 25.01.2019 року становить 675.21 гривень (24.30 х 27.7865); по вкладу Приват-вклад - 05.40 євро (42.36 х 6.0 х 778/366/100), що по курсу НБУ станом на 25.01.2019 року становить 140.16 гривень (05.40 х 31.5127). Відтак, згідно ст.1070 ЦК України за вказаний період підлягає до стягнення з відповідача 5847.22 гривень (5031.85 + 675.21 + 140.16). За рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.12.2016 року з підстав п.5 ст.10 Про захист прав споживачів\~було стягнено 456827 гривень. З моменту винесення рішення суду, що вступило в закону силу вказана сума для відповідача є грошовим зобов`язанням, а тому згідно ч.2 ст.625 ЦК України його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, тобто з вказаної суми підлягає до стягнення 3% річних і індекс інфляції. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом в Постанові від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц. Розрахунок вказаної суми проведено у два етапи, а саме: з 08.12.2016 року по 13.11.2017 року і 14.11.2007 року по 30.01.2019 року, тобто з врахуванням примусового стягнення вказаної суми. Згідно розрахунків, що наведені в додатках №1 за перший період 3% річних складає 12766.00 гривень, а індекс інфляції 57285.69 гривень. Згідно розрахунків, що наведені в додатках №2 за другий період 3% річних складає 3448.00 гривень, а індекс інфляції 11267.86 гривень. \~ \~ \~ \~Стягнення 3% річних на вказані суми за період з 08.12.2016 року до 13.11.2017 року, тобто за 278 днів складає, а саме: 3.39 доларів США (149.01 дол. США х 3.0 х 278/366/100), що по курсу НБУ станом на 13.11.2017 року становить 89.89 гривень (03.39 х 26.5167); 0.06 євро (2.71 євро х 3.0 х 278/366/100), що по курсу НБУ станом на 13.11.2017 року становить 01,85 гривень (0.06 х 30.9025); Відтак, згідно ч.2 статті 625 ЦК України до стягнення з відповідача підлягає також 84859.29 гривень (12766.00 + 57285.69 + 3448.00 + 11267.86 + 89.89 + 01.85). Судом перевірено розрахунки позовних вимог, проведені позивачем, а тому приймаються судом. Посилання представника відповідача на те, що позов та розрахунки у позовній заяві безпідставно ґрунтуються на процентних ставках 6% і 6,5% суд до уваги не приймає, оскільки такі твердження спростовуються наведеними вище доказами та встановлено вищевказаним судовим рішенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти на підставі п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 18831,72гривень, згідно зі ст.1070 ЦК України в сумі 5847,22 гривень, відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 84859,29 гривень, що в загальній сумі становить 109538 гривень 29 копійок. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, тому з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», слід стягнути в дохід держави 768,40грн. судового збору.

Outcome: approved