Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 15.01.2015 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт», в особі представника [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу №00308 (далі - договір) на автомобіль Great Wall Haval H3 2.0 МТ Elite. Пунктом 1.2 договору визначено, що вартість предмету лізингу та розмір завдатку вказується в додатку до договору. В додатку №1 до договору вказано ціну товару в розмірі 177760 гривень, з яких 161600 гривень вартість предмету лізингу (автомобіля), а 16160 гривень 10% оплата по договору та оформлення даного договору, також встановлено щомісячні платежі за предмет лізингу, протягом 60 місяців в розмірі 1836,85 грн. На виконання умов договору 15.01.2015 року та 16.01.2015 року позивач вніс на банківський рахунок ТОВ "Лізингова компанія "Вибір комфорт" кошти в сумі 88880 гривень, однак відповідач зі своєї сторони не виконав умови даного договору і не передав йому предмет лізингу - транспортний засіб Great Wall Haval H3 2.0 МТ Elite. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.12.2015 року, яке набрало законної сили 17.03.2016 року, розірвано договір фінансового лізингу № 00308 від 15.01.2015 року, укладений між позивачем та відповідачем. Підставою для розірвання вказаного договору стало невиконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором, а саме: не передання у користування позивачу предмету лізингу у встановлений договором строк, що є істотним порушенням умов договору. Позивач зазначив, що згідно ч.2 ст.806 ЦК України, до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом, а ч.2 ст.693 ЦК України передбачає, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На підставі наведеного позивач в поданій позовній заяві просить стягнути з товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт» на його користь 88880 гривень, сплачених ним за договором фінансового лізингу №00308 від 15.01.2015 року, та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача просив позов задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 888,80 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 275,60 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 1800 грн. Представник не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ст.74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.01.2015 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт» був укладений договір фінансового лізингу № 00308, відповідно до умов якого лізингодавець взяв на себе зобов'язання передати у користування та володіння лізингоодержувача предмет лізингу - автомобіль марки Great Wall Haval H3 2.0 МТ Elite в порядку, встановленому даним договором. Відповідно до п.1.7 договору, предмет договору передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 (дев'яноста) робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця завдатку (50 % від вартості предмета лізингу), оплата по договору та оформлення даного договору (10 % від вартості предмета лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу (3 % від вартості предмета лізингу). Відповідно до п.1.2 договору, вартість предмета лізингу на момент укладення даного договору та розмір завдатку вказуються в Додатку до даного договору, який є його невід'ємною частиною. Згідно Додатку № 1 до договору фінансового лізингу № 00308 від 15.01.2015 року, ціна товару становить 177760 гривень, перший лізинговий платіж (оплата по договору, завдаток, комісійна винагорода) становить 88880 гривень, другий лізинговий платіж терміном на 5 років (60 місяців) - 1836 гривень 85 копійок. На виконання умов договору позивач [PERSON] 15.01.2015 року та 16.01.2015 року вніс на банківський рахунок відповідача лізинговий платіж в загальному розмірі 88880 гривень, що підтверджується квитанціями № 0.0.337274913.1 та № 0.0.337807251.1 відповідно. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.12.2015 року, яке набрало законної сили 17.03.2016 року, розірвано договір фінансового лізингу №00308 від 15.01.2015 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт». В рішенні суд прийшов до висновку, що невиконання товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт» своїх зобовязань за договором фінансового лізингу №00308 від 15.01.2015 року, а саме: не передання у користування позивачу предмету лізингу у встановлений договором строк є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання оспорюваного договору. Згідно п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні, (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановленим цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.509, ч.1 ст.526, ч.1 ст.530, ч.1 ст.610, ч.1 ст.612 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.662, ст.663, ч.2 ст.693 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач отримав від [PERSON] кошти в сумі 88880 гривень в рахунок попередньої оплати вартості предмета лізингу - автомобіля марки Great Wall Haval H3 2.0 МТ Elite, однак не передав його позивачу у строк встановлений договором фінансового лізингу № 00308 від 15.01.2015 року, суд приходить до висновку, що вказана сума коштів підлягає стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір комфорт» на користь [PERSON] Згідно ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 22.03.2016 року, акту прийомки виконаних робіт (надання правової допомоги) від 06.07.2016 року, приходного касового ордеру № 23/16 від 06.07.2016 року, позивач [PERSON] поніс витрати на отримання правової допомоги фахівця в галузі права [PERSON] в сумі 1800 грн., з яких: підготовка позовної заяви 22.03.2016 року (2 год.) - 950 грн., підготовка заяви про забезпечення позову 22.03.2016 року (1 год.) - 580 грн., участь в судовому засіданні 06.07.2016 року (30 хв.) - 270 грн. Як вбачається з роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальний розмір заробітної плати з 01.01.2016 року складає 1378 грн., з 01.05.2016 року - 1450 грн., а 40% розміру мінімальної заробітної плати складає 551,20 грн. та 580 грн. відповідно. Згідно журналу судового засідання, фахівець в галузі права брав участь в судовому засіданні 06.07.2016 року - 30 хв. Враховуючи наведене, суд вважає, що наданий розрахунок вартості витрат на правову допомогу відповідає вимогам Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1800 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 888,80 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 275,60 грн., враховуючи те, що вказана заява судом була задоволена, а всього: 1164,40 грн.

Outcome: approved