Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

26.04.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, просив суд встановити факт його постійного проживання на території України з кінця 1989 року та по теперішній час. В судове засідання заявник не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити. В судове засіданні представник зацікавленої особи не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 Питання про організацію виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про громадянство України" проживання на території України на законних підставах - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Відповідно до ст. 3 Закону України Про громадянство України громадянами України є 1. усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) постійно проживали на території України; 2. особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України Про громадянство України (13 листопада 1991 року) проживали на Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ст. 8 Закону України Про громадянство України, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Як встановлено в судовому засіданні, заявник [PERSON] народився 13 грудня 1983 року в с. Канакераван, Наірийського району, Республіки Вірменія (а.с.17), де проживав з дня свого народження до кінця 1989 року і в малолітньому віці, був привезений своїми батьками для постійного проживання в місто [PERSON]. З часу приїзду у місто [PERSON], заявник [PERSON] постійно проживав зі своїми батьками, які на сьогоднішній день є громадянами України, батьком [PERSON], матір'ю [PERSON] та своєю сестрою [PERSON], у своїй рідної тітки [PERSON] за адресою: будинок № 36 по провулку Зорге в місті Миколаєві до 1994 року, що підтверджується актом про проживання від 24.04.2017 року (а.с. 7). З 1993 року по 1997 рік, (з 5 по 8 клас) Заявник [PERSON] навчався в Миколаївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 43 імені [PERSON] Миколаївської міської ради Миколаївської області, що підтверджується довідкою Директора зазначеної школи від 30.03.2017 р. за № 81. У листопаді 1997 року Заявник перевівся до Миколаївської ЗОШ № 40 у (9 клас) та закінчив навчання у 1998 році отримавши свідоцтво про неповну загальну середню освіту. (а.с. 16). З початку 2000 року, в звязку зі зміною місця роботи батьків заявника вся родина переїхала та проживала до 2002 р. у Запорізької області смт. Приазовське по вул. Горького 80. За цим місцем перебування та реєстрації, 23 листопада 2001 року Заявник [PERSON] отримав паспорт громадянина України. (а.с. 17). На початку 2002 року, в звязку зі зміною місця роботи батьків заявника вся родина переїхала та проживала до середини серпня 2003 року у с. Воскресенськ, Жовтневого району, Миколаївської області. 24 січня 2002 року Заявник [PERSON] був приписаний до призовної дільниці Жовтневого РВК. (а.с.18). У серпні 2003 року, знов, у в звязку зі зміною місця роботи батьків заявника вся родина переїхала та проживала у [INFO]. Згідно картки платника податків заявнику [PERSON] 14 червня 2004 року був присвоєний реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. (а.с.20). Згідно атестату про повну загальну освіту заявник [PERSON] закінчив у 2004 році загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 2 м. Бобринець Кіровоградської області. В звязку з втратою Заявником паспорта громадянина України, у березні 2007 року Бобринським РВ Кіровоградській області заявнику [PERSON] було надано тимчасове посвідчення особи громадянина України. 16 березня 2007 року, заявником [PERSON] Бобринським РВ УМВС України в Кіровоградській області було надано новий паспорт громадянина України. В листопаді 2007 року, у в звязку зі зміною місця роботи, заявник переїхав у м. Миколаїв та 29 березня 2008 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] в Корабельному районному відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів було внесено реєстраційний запис № 94. 04 листопада 2008 року [PERSON] був зареєстрований в [INFO], у кв. 109, та прожив по зазначеній вище адресі до 05 жовтня 2011 року. На початку жовтня 2011 року, у в звязку зі зміною місця роботи Заявника, [PERSON] знявся з Миколаївської реєстрації та переїхав з своєю родиною у Кіровоградську область, Бобринський район, у с. Сугокліївка, і зареєструвався по вул. Садова, 13/2. На початку 2017 року Заявник було знято з реєстрації місця проживання та зареєстроване за адресою у м. Миколаєві по пр.. Богоявленському, 293, кв. 10. Згідно тимчасового посвідчення (замість військового квітка) № 878184 від 16.02.2017 року Заявник [PERSON] було прийнято на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, в звязку з цим, факт проживання [PERSON] на території України з 1993 рік та по теперішній час підтверджується письмовими матеріалами справи. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved