Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У вересні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство (скорочено ПАТ) «Комерційний банк «Надра» звернувся з позовом до суду до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 28 липня 2007 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір № [NUMBER] на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки типу Visa Gold з встановленням ліміту кредитування в сумі 8000 доларів США зі сплатою 19,8% річних згідно тарифів банку. Відповідно до пунктів 8.6- 8.8 договору клієнт відповідає за належне виконання своїх фінансових зобов'язань за договором перед банком, також всім своїм майном та коштами, на які може бути звернене стягнення згідно чинного законодавства України. За невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань по договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Клієнт несе відповідальність за невиконання своїх фінансових зобов'язань за договором в установленому договором та законодавством порядку; клієнт несе відповідальність за часткове або повне невиконання умов цього договору шляхом сплати штрафів та пені відповідно до тарифів обраного продукту та у відповідності до чинного законодавства України. Однак відповідачкою [PERSON] неодноразово порушувались умови договору щодо оплати послуг банку (відсотків за користування кредитними коштами та суми мінімально необхідного платежу), у зв'язку з чим станом на 04 вересня 2014 року заборгованість за договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] від 28 липня 2007 року становить суму 7691 долар 07 центів США, що згідно офіційного курсу НБУ (1 долар США = 12,52 грн.) еквівалентно сумі 96292 грн. 20 коп., в тому числі: по кредиту суму 5053 долари 88 центів США, по відсоткам суму 852 долари 93 центи США, пені суму 1784 долари 26 центів США, що згідно офіційного курсу еквівалентно сумі 22338 грн. 94 коп. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь несплачену заборгованість за договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] від 28 липня 2007 року в сумі 5906 доларів 81 цент США та 22338 грн. 94 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 962 грн. 92 коп. Представник позивача ПАТ «Комерційний банк «Надра» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь несплачену заборгованість за договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] від 28 липня 2007 року в сумі 5906 доларів 81 цент США та 22338 грн. 94 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 962 грн. 92 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Доповнив, що відповідно до п.13.1 договору він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до виконання сторонами всіх зобов'язань. Відповідачкою останній платіж в погашення кредиту був здійснений 20 січня 2009 року, після цього ніяких коштів не сплачено, тому і виникла заборгованість, яка не погашена до даного часу, договір є чинним, у зв'язку з чим вважає, що строки позовної давності ними не пропущені, тому підстав для застосування позовної давності немає. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що дійсно 28 липня 2007 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредитну картку, однак даний договір є неукладеним, оскільки сторони не досягли згоди по всіх істотних умовах договору, а саме: його строку, дати видачі кредиту та детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача. В матеріалах справи відсутні бухгалтерські касові документи (заява про видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек тощо) у відповідності до розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України 05 вересня 2003 року, що підтверджують видачу банком та отримання [PERSON] кредитних коштів. Вона не отримувала кредитних коштів згідно договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] від 28 липня 2007 року, а тому підстав для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором немає. Крім того, позивач ПАТ «Комерційний банк «Надра» пропустив строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду, оскільки термін дії кредитної картки за цим кредитним договором закінчився 31 липня 2009 року, а позов подано у серпні 2014 року поза межами трирічного строку, у зв'язку з чим просить застосувати позовну давність. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю та за пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 28 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком "Надра", правонаступником якого є позивач ПАТ «Комерційний банк «Надра», та відповідачкою [PERSON] був укладений договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] (копія договору на а.с.4-9) з встановленням ліміту кредитування в сумі 8000 доларів США зі сплатою 19,8% річних згідно тарифів банку з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Відповідачці було видано кредитну картку «Visa Gold» з терміном дії два роки до 31 липня 2009 року і вона ознайомлена з умовами кредитування з використанням цієї кредитної картки. Цей кредит є споживчим. Відкритим акціонерним товариством комерційним банком "Надра" зобов'язання за цим кредитним договором виконані, кредитні кошти були зараховані на рахунок кредитної картки [PERSON], вона ними користувалась, знімаючи їх з карткового рахунку та частково погашаючи, що спростовує твердження її представника в судовому засіданні про те, що ці кредитні кошти вона не отримувала. Відповідно до ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Офіційне тлумачення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надано в рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), згідно якого "положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N1023-XII (1023-12) з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (254к/96-ВР) треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Вказане часове обмеження примусового захисту цивільного права або інтересу спрямоване на забезпечення стабільності майнових відносин у суспільстві та на конкретизацію прав і обов'язків їх учасників. Воно захищає потенційних відповідачів від прострочених позовів, які буде тяжко заперечити, та несправедливості, яка може мати місце, якщо суд буде змушений ухвалити рішення щодо подій, які відбулися у віддаленому минулому, спираючись на докази, які могли стати недостовірними та неповними внаслідок давності. Згідно ст. 261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до п.10.1 договору № [NUMBER] на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від 28 липня 2007 року строк дії картки вказаний на лицьовій стороні. Картка дійсна до останнього дня місяця року (включно), що вказані на ній. При випуску нової картки, картку з простроченим строком дії банк анулює. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що кредитний договір між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та відповідачкою [PERSON] укладений 28 липня 2007 року з використанням кредитної картки і строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Однак ні в заяві-анкеті на оформлення кредитної картки, ні в договорі № [NUMBER] на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки (а.с.4-9) термін дії виданої [PERSON] кредитної картки не зазначений. Оглянутою в судовому засіданні кредитною карткою (копія на а.с.39) встановлено строк її дії до 31 липня 2009 року. Позивачем не надано суду доказів отримання відповідачкою іншої кредитної картки з новим терміном дії, що підтвердив її представник в судовому засіданні і не спростував представник позивача, а тому суд вважає, що строк дії кредитної картки закінчився 31 липня 2009 року. Згідно п.10.2 договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] від 28 липня 2007 року за умови виконання держателем всіх положень договору, картка держателя та картки всіх держателів додаткових карток автоматично перевипускаються банком (плановий технічний перевипуск карток), а договір вважається подовженим на наступний строк, якщо держатель не повідомив про бажання розірвати (припинити) договір за 20 календарних днів до дня закінчення строку до основної картки. Відповідно до цих умов договору строк дії укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] кредитного договору закінчився 31 липня 2009 року, що збігається із терміном дії кредитної картки. Протягом цього часу жодна із сторін договору не проінформувала іншу сторону про припинення його дії, що визнали представники сторін в судовому засіданні. Після закінчення цього строку термін дії кредитного договору вважається автоматично пролонгованим згідно п.10.2 договору ще один раз на такий же термін, тобто до 31 липня 2011 року. З лютого 2008 році відповідачка [PERSON] не отримувала зі свого карткового рахунку ніяких кредитних коштів, а останній платіж на погашення кредиту внесла в сумі 300 доларів США 20 січня 2009 року заявою на переказ готівки № 1214, ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, копією заяви та звітом про операції по картковому рахунку (а.с.10-11, 67-70). Перебіг трирічного строку позовної давності для звернення з даним позовом до суду для ПАТ «Комерційний банк «Надра» у відповідності до вимог ст.261 ч.1 ЦК України почався з дня закінчення строку дії кредитного договору, тобто з 31 липня 2011 року і закінчився 31 липня 2014 року, тим більше, що позивачу було достовірно відомо про те, що відповідачка припинила погашати кредит і відсотки за його користування ще в січні 2009 року. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу 24 вересня 2014 року, тобто за межами строку позовної давності, який він не просив поновити. Пунктом 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] від 28 липня 2007 року в сумі 5906 доларів 81 цент США та 22338 грн. 94 коп. належить відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності, про що заявив представник відповідачки. Також не підлягають з цих підстав задоволенню вимоги про стягнення понесених судових витрат. На підставі викладеного, ст.ст.251, 252, 256, 257, 261, 266, 267 ЦК України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, договору № [NUMBER] на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від 28 липня 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним т товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та [PERSON],

Outcome: dismissed