Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ « Укрпромбанк» в особі Харківської філії ТОВ « Укрпромбанк» приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про припинення іпотеки та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28 вересня 2006 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір. В забезпечення вимог банку по кредиту укладено договір іпотеки від 28.09.2006 року,відповідно до якого позивач передав в іпотеку двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]. Відповідно до даного договору нотаріус наклала заборону відчуження предмету іпотеки на весь час дії іпотечного договору. Як зазначає позивач він своєчасно розрахувався з основними кредитними зобов'язаннями та звернувся з питання припинення іпотеки та вилучення з Державного реєстру іпотек відповідних записів, проте йому було відмовлено. В зв'язку з чим позивач звернувся до суду і просить припинити іпотеку на вказану вище квартиру та зобов'язати нотаріуса [PERSON] вилучити запис про іпотеку та запис про заборону відчуження вказаної квартири. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, просив суд розглядати справу за відсутності відповідачів. Відповідачі належним чином повідомлені про час та дату судового розгляду та їх представник в судові засідання не з'явились, про належність повідомлення свідчать зворотні поштові повідомлення відповідачів . Нотаріус [PERSON] надала до суду заяву, де просила справу розглядати за її відсутності. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов'язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у січні 2014 року, на справу " Писатюк проти України ", в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що " розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідачів належним чином було повідомлено про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачів та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачів, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані, у зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 2006 року між [PERSON] та ТОВ « Укрпромбанк» в особі Харківської філії ТОВ « Укрпромбанк» укладено кредитний договір № 68206-КВЛ. В забезпечення вимог банку по кредиту укладено договір іпотеки від 28.09.2006 року,відповідно до якого позивач передав в іпотеку двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] загальною площею 43,9 кв.м.. Відповідно до даного договору нотаріус наклала заборону відчуження предмету іпотеки на весь час дії іпотечного договору. Вказана квартира належить на праві власності позивачеві відповідно до договору дарування квартири від 27 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстровий номер № 2093. Згідно п. 6.5 вищевказаного договору іпотеки, договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно до ч.3 цієї норми, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку, вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Статтею ст. 37 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Проте в судовому засіданні досліджені докази надані позивачем про повну сплату кредитних зобов'язань - банківські квитанції та ухвала Дзержинського районного суду від 20 червня 2012 року у справі за скаргою [PERSON] на дії виконавчої служби щодо зобов'язання державного виконавця закінчити виконавче провадження, в зв'язку з повною сплатою кредитних зобов'язань. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 17 Закону України « Про іпотеку» - іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. На підставі ст. 10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги щодо припинення іпотеки на вказану вище квартиру такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог про зобов'язання нотаріуса вчинити певні дії, суд відмовляє в їх задоволенні, так як дані вимоги розглядаються в іншому порядку. Виходячи з наведених обставин, які підтверджуються наданими документами, та приписів вказаним норм, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. На підставі викладеного вище ст. 599 ЦК України, Законом України "Про іпотеку",

Outcome: partial