Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

24.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], з 200,00 грн. до 1000,00 грн., починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.2014 року про справі №2-2186/2006, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 200,00 грн., відповідач займається приватним підприємництвом та має змогу платити аліменти у більшому розмірі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, зазначивши при цьому, що офіційно працевлаштований та працює в ДЗ ДССС "Затока" на посаді робітника з миття посуду та отримує заробітну плату в розмірі 1540,77 грн. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 лютого 2005 р. (а.с. 10) Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, на примусовому виконанні в Державній виконавчій службі Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2-2186 від 04.06.2014 року, виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 200,00 грн. щомісячно. Згідно зазначеного розрахунку заборгованості - станом на 31.05.2014 року заборгованість відповідача по аліментам складає 4587, 05 грн. (а.с. 7) Згідно ст. 192 СК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ч. 1 ст. 182 СК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачають перелік обставин, які враховуютсья судом при визначенні розміру аліментів, до яких зокрема відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач на цей час працює в ДЗ ДССС "Затока" на посаді робітника з миття посуду, його заробітна плата складає 1540,77 грн. на місяць, а також те, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2014 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 1286 гривень, суд вважає за можливим позов задовольнити частково, та збільшити розмірі аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 200,00 грн. до 600,00 грн., щомісячно, що в свою чергу, на думку суду, суттєво не обмежує права відповідача, але захищає права малолітньої дитини. Щодо вимог позивача [PERSON] стосовно повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду з Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, суд вважає відмовити, так як, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, так як судом ухвалено нове рішення про збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що тягне за собою закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.2006 року №2-2186, у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити.

Outcome: partial