Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування за матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, яку у ході розгляду було доповнено, вказавши наступне. 11 вересня 2013 року о 09 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Шевролет Авео», державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Республіканський на перехресті з вул. Радіаторна у м. Запоріжжя не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР України, чим порушив п. 16.11 ПДР України та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілі були механічно пошкодженні. Згідно з постановою судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 27.09.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на нього накладено штраф в розмірі 340 гривень. Згідно з висновком про оцінку автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] № 67/13 від 04.10.2013 року спеціаліста автотовароведа [PERSON] вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням вказаного автомобіля складає 23100,4 гривень. Згідно з висновком про оцінку автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] № 67/13/14 від 03.10.2014 року спеціаліста автотовароведа [PERSON] вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням вказаного автомобіля складає 26023,11 гривень. Крім того, за послуги евакуатора ПП [PERSON] згідно товарного чеку від 11.09.2013 року сплачено 600 гривень, що підтверджується копією свідоцтва ФОП [PERSON], копією свідоцтва про сплату єдиного податку, копією товарного чеку від 11.09.2013 року, за довідку про ДТП згідно чеку від 11.09.2013 року - 30,00 гривень. Загальна вартість завданої матеріальної шкоди складає 26653,11 гривень Також зазначив, що [PERSON] уклав договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Приватним Акціонерним Товариством "Українська охоронно-страхова компанія" від 21.03.2013 року №АС/1863414. Згідно страхового полісу від 21.03.2013 року №АС/1863414, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Згідно полісу страхування ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілих під час ДТП складає 100 000 гривень, за шкоду, заподіяну майну -50 000 гривень, забезпечений транспортний засіб: «Шевролет Авео», державний номер [NUMBER], договір страхування діяв на момент скоєння ДТП. Таким чином, згідно страхового полісу, страховик Приватне Акціонерне Товариство "Українська охоронно-страхова компаній повинна відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну [PERSON] внаслідок ДТП пошкодженням автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] за мінусом франшизи в розмірі 26 653,11 - 1000 = 25653, 11 гривень. В термін, передбачений Законом України «Про обов'язкове страхування», позивач звернувся до Приватного Акціонерного Товариства "Українська охоронно-страхова компанія із заявою про страхове відшкодування, та надав необхідні документи для здійснення виплати. Однак, добровільно страховик відмовлявся сплачувати страхове відшкодування. Після подання відповідних скарг до компетентних органів, в період з 05.02.2014 року по 06.02.2014 року страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 7419,84 гривень. Однак, страхове відшкодування в розмірі 7419,84 гривень не відповідає висновку про оцінку автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] № 67/13 від 03.10.2014 року спеціаліста автотовароведа [PERSON], згідно з яким вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням вказаного автомобіля складає 26 023,11гривень. При цьому представник ПрАТ «УОСК» приймав участь у огляді автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER], спеціалістом [PERSON] Обґрунтування суми страхового відшкодування в розмірі 7419,84 гривень, незважаючи на письмові вимоги позивача в скаргах, страховик йому не надав. Таким чином, вважає, що ПрАТ «УОСК» зобов'язана сплатити невідшкодовану суму матеріальної шкоди в розмірі 25653, 11 гривень - 7419,84 гривень = 18233, 27 гривень. На підставі викладеного позивач просить суд, стягнути з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 18 233,27 грн.; стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати по справі пропорційно задоволеним вимогам. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, доповнені позовні вимоги підтримав та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення та заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог заперечує та просить у задоволенні позову до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11 вересня 2013 року о 09 годині 30 хвилин [PERSON] (відповідач), керуючи автомобілем «Шевролет Авео», державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Республіканський на перехресті з вул. Радіаторна у м. Запоріжжя не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР України, чим порушив п. 16.11 ПДР України та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (позивач). Внаслідок зіткнення автомобілі були механічно пошкодженні, що підтверджується довідкою про ДТП від 11.09.2013 року. Згідно з постановою судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 27.09.2013 року [PERSON] не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР України, чим порушив п.16.11 ПДР України, його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на нього накладено штраф у розмірі 340 гривень. Таким чином, невиконання [PERSON] вимог знаку 2.1, п.16.11 ПДР України знаходиться в причинному зв'язку з наслідками ДТП. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, шкода спричинена джерелом підвищеної небезепеки відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, спричинена внаслідок взаємодії джерел підвищенної небезепеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода спричинена одній особі з вини іншої відшкодовується винною особою. Позивач [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] на підставі довіреності від 03.10.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3788, строк дії довіреності - 10 років, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 30.09.2011 року. Згідно п.9 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Згідно з висновком про оцінку автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] № 67/13 від 04.10.2013 року спеціаліста автотовароведа [PERSON] вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням вказаного автомобіля складає 23100,40 гривень. Згідно з висновком про оцінку автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] № 67/13/14 від 03.10.2014 року спеціаліста автотовароведа [PERSON] вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням вказаного автомобіля складає 26023,11 гривень. Крім того, за послуги евакуатора ПП [PERSON] згідно товарного чеку від 11.09.2013 року сплачено 600 гривень, що підтверджується копією свідоцтва ФОП [PERSON], копією свідоцтва про сплату єдиного податку, копією товарного чеку від 11.09.2013 року, за довідку про ДТП згідно чеку від 11.09.2013 року - 30,00 гривень. Таким чином, загальна вартість завданої матеріальної шкоди позивачу, з урахуванням звіту № 67/13/14 від 03.10.2014 року спеціаліста автотовароведа [PERSON], складає 26 653,11 гривень. Також встановлено, що відповідач [PERSON] уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Приватним Акціонерним Товариством "Українська охоронно-страхова компанія" (ПрАТ „УОСК"), що підтверджується страховим полісом від 21.03.2013 року №АС/1863414. Згідно ч.1 ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Згідно ч.2 ст.999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року (Закон України «Про обов'язкове страхування») обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст.12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до страхового полісу від 21.03.2013 року №АС/1863414, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Згідно полісу страхування ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілих під час ДТП складає 100 000 гривень, за шкоду, заподіяну майну - 50 000 гривень, забезпечений транспортний засіб: «Шевролет Авео», державний номер [NUMBER], договір страхування діяв на момент скоєння ДТП. Таким чином, згідно вказаного страхового полісу, страховик Приватне Акціонерне Товариство "Українська охоронно-страхова компанія" повинна відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну позивачу [PERSON] внаслідок ДТП пошкодженням автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] за мінусом франшизи. Як встановлено, в термін, передбачений Законом України «Про обов'язкове страхування» позивач звернувся до Приватного Акціонерного Товариства "Українська охоронно-страхова компанія" із заявою про страхове відшкодування та надав необхідні документи для здійснення виплати. Однак, добровільно страховик відмовлявся йому сплачувати страхове відшкодування, що підтверджується письмовою відповіддю заступника Генерального директора ПрАТ «УОСК» [PERSON] №9076 від 25.12.2013 року. У зв'язку із відмовою страховика сплачувати страхове відшкодування, позивач звертався зі скаргою до Генеральної прокуратури від 02.12.2013 року, що підтверджується копією скарги від 2.12.2013 року. Згідно із відповіддю Генеральної прокуратури від 10.12.2013 року №19-р скарга [PERSON] була направлена за належністю до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що підтверджується копією листа Генеральної прокуратури від 10.12.2013 року №19-р. Після чого, в період з 05.02.2014 року по 06.02.2014 року страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 7419,84 гривень. У зв'язку із відмовою страховика повністю сплачувати страхове відшкодування, позивач повторно звертався зі скаргою до Генеральної прокуратури, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Моторного (транспортного) страхового бюро, Міністерства фінансів, безпосередньо до страховика від 11.02.2014 року, що підтверджується копією скарги від 11.02.2014 року. Обґрунтування суми страхового відшкодування в розмірі 7419,84 гривень, незважаючи на письмові вимоги в скаргах позивача, страховиком не надано. Однак, страхове відшкодування в розмірі 7419,84 гривень не відповідає висновку про оцінку автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] № 67/13 від 03.10.2014 року спеціаліста автотовароведа [PERSON], згідно з яким вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням вказаного автомобіля складає 26 023,11гривень. При цьому, встановлено, що представник ПрАТ «УОСК» приймав участь у огляді автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER], спеціалістом [PERSON], що підтверджується актом огляду від 01.10.2013 року, який додається до висновку про оцінку автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] № 67/13 від 04.10.2013 року. Як вбачається з заперечень ПрАТ „УОСК", наданих суду, ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" на підставі ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року» було направлено експерта для огляду пошкодженого автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] та визначення розміру збитків, про що складено акт огляду транспортного засобу. 24 грудня 2013 року за вх.№15836 АТ «УОСК» отримало звіт про оцінку вартості майнової шкоди №352/13, згідно якого майнова шкода, заподіяна власнику автомобіля ВАЗ-211040, державний номер [NUMBER] складає 10 103, 80 гривень з урахуванням ПДВ 1683, 96 гривень. Саме вказаний звіт згідно запереченням страховика ніким не спростований, немає підстав сумніватися у висновках, вкладених у ньому. Звіт надано до суду разом із запереченням страховика. Як встановлено, позивача [PERSON] не було ознайомлено з вказаним звітом та з вказаною у ньому сумою він не погоджувався, що випливає із вказаних вище скарг. Так, згідно розрахунків страховика, зазначеного в запереченні до позову сума страхового відшкодування за мінусом франшизи 1000 гривень та без урахування ПДВ 1683, 96 гривень складає 10 103, 80 гривень - 1000 гривень - 1683, 96 гривень = 7 419, 84 гривень. Крім того, згідно заперечень оцінювачем [PERSON] на замовлення АТ «УОСК» зроблено рецензію на звіт №67/13 від 04.10.2013 року оцінювача [PERSON], згідно висновкам якої висновок не відповідає вимогам нормативно-правових актів по оцінці майна, являється неякісним та не може бути використаним. Доводи заперечень АТ «УОСК» та наданий звіт від 24.12.2013 року №352/13, суд вважає необґрунтованими за наступних підстав. Визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ здійснюється на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 142/5/2092, 24.11.2003 року (далі Методика). Згідно п. 5.1. Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Однак, спеціаліст - оцінювач [PERSON], який складав звіт №352/13 від 24.12.2013 року про оцінку вартості майнової шкоди автомобіля [NUMBER] в порушення вимог п. 5.1 вказаної Методики огляд транспортного засобу не проводив, що підтверджується актом б/н огляду колісного транспортного засобу від 01.10.2013 року, де взагалі не вказані дані про спеціаліста, що проводив огляд автомобіля, та особи які приймали участь в огляді. При цьому вказані в заперечені страховика обставини, що експерт приймав участь у огляді автомобіля не відповідають дійсності. В той же час під огляду транспортного засобу оцінювачем [PERSON], який склав звіт №67/13 від 04.10.2013 року, складався акт огляду транспортного засобу від 01.10.2013 року, де вказано, що акт склав [PERSON], під час огляду приймали участь: власник автомобіля [NUMBER] [PERSON], інший учасник ДТП, відповідач [PERSON], та представник Страховика [PERSON] Таким чином, оцінювач [PERSON], який не проводив особисто огляд автомобіля не мав права проводити оцінку та визначати матеріальну шкоду, що завдана пошкодженням автомобіля [NUMBER]. Крім того, згідно п.5.5. Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов'язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Однак, оцінювач [PERSON] не здійснював вказані вимоги Методики, тому що не проводив огляд автомобіля. Зокрема до звіту не додані фотографії, на які посилається [PERSON] на стор. 6 звіту. Немає відомостей щодо фотографування і в акті б/н огляду колісного транспортного засобу від 01.10.2013 року, який додається до звіту оцінювача [PERSON], що надав страховик. В той же час оцінювач [PERSON] виконав вказані вимоги Методики, що підтверджується звітом №67/13 від 04.10.2013 року, актом огляду транспортного засобу від 01.10.2013 року, фотографіями та іншими наданими до звіту документами. Крім того, згідно п. 8.1 Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Згідно п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (С ) та величини ВТВ. Згідно п. 8.4. Методики до вартості матеріального збитку, який визначається під час оцінки, не включаються витрати власника КТЗ, пов'язані з транспортуванням, зберіганням КТЗ, оплатою за експертні дослідження, поштовими витратами, з викликом сторін для технічного огляду КТЗ та іншими витратами. Згідно п. 8.5. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. Таким чином, оцінювач [PERSON] в порушення вимог п.5.1, 8.5 Методики проводив оцінку запасних частин не за результатами технічного огляду КТЗ, який робив сам, а на підставі наданих йому для звіту матеріалів. При цьому, що саме надано [PERSON] для оцінки в звіті не зазначено, а посилання в звіті на фотографії не відповідають дійсності, тому що до звіту фото не додаються, що свідчить про проведення оцінки за відсутністю фотографій пошкодженого автомобіля. Крім того, згідно п. 8.5.3. Методики вартість ремонтно-відновлювальних робіт може визначатися як добуток від трудомісткості ремонту в нормо-годинах і вартості нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональної. Визначення необхідних ремонтних операцій, а також трудомісткості ремонту приймається на підставі нормативних документів виробника КТЗ або розроблених на замовлення (за участю) виробника КТЗ. У разі відсутності даних виробника про застосування конкретних ремонтних операцій слід керуватися вимогами державних стандартів України, галузевих стандартів України та міжнародних стандартів, галузевих стандартів і технічних умов СРСР та УРСР, інших нормативних документів, чинних в Україні. На теперішній час є «Комплексы работ по сборке и разборке автомобилей ВАЗ» та «Трудоемкости работ по техническому обслуживанию и ремонту автомобиля ВАЗ», які повинні згідно п. 8.5.3 Методики використовуватись при проведенні оцінки. Однак, в звіті оцінювача [PERSON] відсутнє посилання на використання вказаних нормативних документів виробника КТЗ, в той же час в акті оцінювача [PERSON] є посилання на вказані нормативні документи ( стор. 1 звіту від 04.10.2013 року). Крім того, оцінювач [PERSON] використав при проведенні оцінки програмний продукт «AUDATEX», згідно з яким потрібно вводити кількість нормо годин відповідно до даних виробника КТЗ. Однак, [PERSON] згідно калькуляції 2, що додається до звіту, вводить нормо години з невідомих джерел. В той час як оцінювач [PERSON] вказану калькуляцію проводить на підставі даних виробника КТЗ, що підтверджується звітом №67/13 від 04.10.2013 року. Далі, щодо вартості запасних частин, то дані про вартість запчастин введені оцінювачем [PERSON] без посилання на відповідні джерела, а саме прайс лист виробника, який є в програмі «AUDATEX» і датується 19.11.2013 року і зазначений в контрольному листі №352/12 від 24.12.2013 року, який додається до калькуляції [PERSON] від 24.12.2013 року та звіту оцінювача. Крім того, звіт [PERSON] зроблено на підставі огляду транспортного засобу б/н від 01.10.2013 року, в якому вказано 16 пунктів пошкоджень, а в дефектній відомості акту огляду від 01.10.2013 року, що складено оцінювачем [PERSON] вказано 23 пункти щодо пошкоджень автомобіля. В запереченні не вказано на яких підставах в наданому страховиком акті огляду не вказані всі пошкодження, що зазначенні в акті огляду, що складав [PERSON] Згідно письмових пояснень експерта [PERSON], викладено аналогічні доводи. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] проводив оцінку не маючи на це права та з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 142/5/2092 від 24.11.2003 р., при проведенні оцінки не враховані всі пошкодження автомобіля під час ДТП, а тому звіт №352/13 від 24.12.2013 року про оцінку вартості майнової шкоди автомобіля [NUMBER], суд оцінює критично та не приймає до уваги при прийнятті рішення. Щодо рецензії [PERSON] від 16.10.2014 року на звіт оцінювача [PERSON] №67/13 від 04.10.2013 року, то висновки рецензента, суд вважає безпідставними з наступних підстав. В п.1 рецензії вказано, що оцінка [PERSON] проведена на підставі заяви [PERSON], однак згідно звіту №67/13 від 04.10.2013 року оцінку проведено на підставі договору зі [PERSON] В п.3 рецензії вказано, що експертом [PERSON] не проводилась відповідність ідентифікаційних даних КТЗ, записаних у документах ( копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). Однак, згідно акту огляду транспортного засобу від 01.10.2013 року [PERSON] проводилась відповідність ідентифікаційних даних автомобіля, записаних у документах у копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вказані дані внесені у акт огляду транспортного засобу, про що в п.1 дефектної відомості вказано, що номер кузова, державні номерні знаки відповідають реєстраційним документам. В свою чергу оцінювач [PERSON] не проводив відповідність ідентифікаційних даних ТЗ, записаних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що свідчить про те, що [PERSON] не проводив особисто огляд автомобіля. В п. 7 рецензії вказано, що в звіті [PERSON] не визначені методичні підходи, методи оцінки та наявність обґрунтування їх застосування однак в звіті п.3.4 (стор.4 ) вказано, що визначення ринкової вартості здійснено з використанням зрівняльного підходу, а в п.3.7 (стор.8) зазначено, що для визначення вартості матеріальної шкоди використовується затратний підхід та метод калькуляції. Вказані методи та підходи регулюється Законом України «Про оцінку майна» від 12.07.2001 року, який використовується [PERSON] при проведенні оцінки та який зазначено на стор. 1 звіту «Нормативно-правові акти та інформаційні джерела». В п.8 рецензії вказано, що обмеження щодо результатів оцінки у висновку вказані некоректно. В чому саме полягає некоректність і як це впливає на висновок щодо оцінки вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля в рецензії не вказано. В п.12 рецензії вказано, що аналіз зовнішніх факторів та ринку подібного майна не проведено. Однак, на стор. 6 звіту [PERSON] вказано, що середня ринкова ціна ТЗ базується на довідкових цінових даних продажу подібного майна. На стор. 9 звіту є посилання на Бюлетень автотоварознавця №72, та вказана вартість подібного автомобіля. В п.13 рецензії вказано, що в калькуляції відновлювального ремонту для розрахунку використана середня регіональна вартість н/годин правильно 110 грн., але не завжди обґрунтовано прийняті обсяги ремонту, які згідно чинної методики повинні визначатися по площині пошкодження. Такі узагальнення як ремонт 2, ремонт 3 є застарілими і неприпустимими, бо приводять до завищення вартості ремонтних робіт. При ведений у фото таблиці до звіту №67/13 характер пошкодження двері лівої викликає сумнів, щодо доцільності з технічної точки зору її заміни. Однак, згідно п.8.5.3 Методики вартість ремонтно-відновлювальних робіт може визначатися як добуток від трудомісткості ремонту в нормо-годинах і вартості нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональної. Визначення необхідних ремонтних операцій, а також трудомісткості ремонту приймається на підставі нормативних документів виробника КТЗ або розроблених на замовлення (за участю) виробника КТЗ. Згідно з Додатком 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів до переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літературита комп'ютерних баз даних з програмним забезпеченням внесено «Трудоемкости работ (услуг) по техническому обслуживанию и ремонту автомобилей ВАЗ и их модификаций». - АО "АвтоВАЗ", Тольятті. Саме вказаним джерелом користувався [PERSON] при проведенні оцінки, про що зазначено на стор. 1 звіту «Нормативно-правові акти та інформаційні джерела». Висновок в рецензії про те, що ремонт 2, ремонт 3 є застарілими і неприпустимими, не підтверджується відповідними доказами без посилання на нормативно-правові акти та інформаційні джерела, які використовуються при проведенні оцінки автомобіля. Щодо сумнівів про доцільність з технічної точки зору заміни лівої двері, то вказані сумніви не мають будь - якого обґрунтування та є припущенням. В той же час в п.20 дефектної відомості, яку склав [PERSON] вказано характер пошкодження передньої лівої двері, а на фото 16-18, що додані до звіту зафіксовані вказані пошкодження, що дає підставу для її заміни. В той же час у висновках рецензії вказано, що [PERSON] мав право здійснювати оцінку зазначеного у звіті об'єкта оцінки з метою визначеною у звіті станом на дату оцінки, вид вартості вибрано відповідно до вимог нормативно-правових актів з оцінки майна, зібраних даних достатньо для визначення вартості зазначеної у звіті. Щодо загального висновку рецензента, то він базується на даних, які встановлені за результатами рецензування звіту, що є необґрунтованими та не відповідають дійсності на підставах викладених вище. Тому вказана рецензія не має доказового значення щодо відповідності звіту [PERSON] вимогам нормативно-правових актів по оцінці майна, його якості та використання. Враховуючи викладене, суд приймає до уваги звіт №67/13/14 від 03.10.2014 року, складений [PERSON], у зв'язку з чим сума матеріального збитку складає 18 233,27 грн. (26 653,11 грн.- 1 000, 00 грн. (франшиза) - 7 419,84 грн.), яка підлягає стягненню з ПрАТ „УОСК". Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн., то суд приходить до наступного. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: - у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, - моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, - порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, - у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, - порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, відповідно до ч. 2 вказаної статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено вичерпний перелік того, в чому саме полягає моральна шкода. Згідно з п.п. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено у відповідності до положень ст. 137 ЦПК України, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню у розмірі 2 000,00 грн., у зв'язку з тим, що позивачу було заподіяно матеріальну шкоду його майну, внаслідок чого він зазнав душевних страждань. Крім того, на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved