Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

13 липня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 638251 грн. 68 коп. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору № HAЕ2АК56530534 від 28 травня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 136363,04 грн., на термін до 27 травня 2013 року, зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно умов договору, у випадку порушення зобовязань за кредитними договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 27.05.2015 року має заборгованість 638251 грн. 68 коп., яка складається з наступного: 138251,90 грн. заборгованість за кредитом; 53372,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 13176,33 заборгованість по комісії за користування кредитом; 402820,39 пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, а також штрафи відповідно до умов договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 30381,03 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. На запит суду надійшла інформація від державної установи "Інститут медичної радіології ім. С.П.[PERSON] медичних наук України" про те, що [PERSON] знаходиться під спостереженням ІМР АМНУ з травня 2014 року з приводу онкологічного захворювання. З 13.05.2014 року до 10.06.2015 року проводилось спеціальне лікування. Останній раз знаходився на амбулаторному лікуванні у клініці інституту з 21.09.2015 року по 06.10.2015 року. Згідно довідки № 35-к/09-13 від 26 жовтня 2015 року, [PERSON]останній раз знаходився на амбулаторному прийомі 06 жовтня 2015 року у задовільному стані та міг перебувати у залі судового засідання. З 06 жовтня 2015 року до 26 жовтня 2015 року до медичного закладу не звертався. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, не повідомив про причини неявки, не надав відомостей про неможливість приймати участь у судових засіданнях чи заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов"язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі. Так, з належним чином посвідченої копії договору вбачається, що позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 136363,04 грн. на термін до 27.05.2013 року. Зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно умов договору, у випадку порушення зобовязань за кредитними договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 27.05.2015 року має заборгованість 638251 грн. 68 коп., яка складається з наступного: 138251,90 грн. заборгованість за кредитом; 53372,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 13176,33 заборгованість по комісії за користування кредитом; 402820,39 пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, а також штрафи відповідно до умов договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 30381,03 грн. штраф (процентна складова). Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає за можливе застосування до спірних правовідносин, які виникли внаслідок укладення між сторонами споживчого кредиту, положень п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо зменшення розміру штрафних санкцій у вигляді пені, яка згідно ст. 549 ЦК України, є видом забезпечення виконання зобов'язання. Постановою Пленуму ВСУ від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України та Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», які прямо вказують на поширення дії даного закону на кредитні відносини, як щодо укладання, так і виконання даної категорії договорів. Існує позиція відносно того, що положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджує свою дію на умови кредитного договору стосовно пені, що дає змогу обмежити її розмір до 50 % суми основної заборгованості. Стосовно ч. 3 ст. 551 ЦК України судова практика полягає в тому, що підставою для зменшення неустойки за рішенням суду є наявність хоча б однієї з підстав, передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що розмір пені, відповідно до поданого розрахунку складає\~ 402820 грн. 39 коп., що значно перевищує суму основної заборгованості, до стягнення з відповідача підлягатиме 69125,95 грн. пені, як 50% від розміру заборгованості по кредиту на суму 138251 грн. 90 коп.\~ сума основної заборгованості. З огляду на вищевикладене, суд дійшов про наявність підстав для часткового задоволення позову та необхідність стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк»\~заборгованості за кредитним договором № HAЕ2АК56530534 від 28 травня 2008 року в сумі 304557 грн.\~ 24 коп., виходячи з наступного розрахунку: 138251,90 грн. заборгованість за кредитом; 53372,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 13176,33 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 69125,95 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов тв. Правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина); 30381,03 грн. штраф (процентна складова) Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, що складає 1827 грн.

Outcome: partial