Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

18.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просе стягнути з відповідачів на його користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 31281,40 гривень. Повноважний представник позивача до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та у випадку неявки відповідача просив розглядати справу в заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з*явились і судом було прийняте рішення справу розглянути без їх участі в заочному порядку. Суд, дослідивши заяву представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: 09.09.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №IKAPNKOG.1280.001. Відповідно до розділу 7 Кредитного договору [PERSON] надав Відповідачу кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 68000,00 грн. на придбання автомобіля, з терміном користування до 08.09.2015 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,000083% річних та Позичальник сплачує комісією за надання кредитних ресурсів у розмірі 1,00 % від суми кредиту по договору в період сплати. В забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором №IKAPNKOG.1280.001 між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №PX029031.1281.001 . Внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором станом на 21.06.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 31281,40 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 15585,63 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом- 38,70 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом -15640,00 грн., заборгованість по штрафам -17,07 грн.( а.с.6-17). Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено інше, і у тому же обсязі що і боржник. Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаннм договором належним чином не виконував. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з приписами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалась, та сплати процентів, належних йому відповідно до укладеного між ними договору. Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобовязання належним чином не виконав. Отже, у банку виникло право вимагати від відповідачів повернення суми кредиту. Тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 15585,63 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 38,70 гривень та 15640,00 гривень заборгованості з комісії за користуванням кредитом, а всього 31264,33 гривень суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014р. №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з ч.2 ст. 11 вказаного Закону його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Частиною 5 ст. 11 цього Закону Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону доручено, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Місто Донецк Донецької області входить в Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р. (підпункт 1 пункту 1). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. №1079 р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р, в подальшому розпорядження від 05.11.2014р. №1079-р було предметом оскарження в адміністративному суді та у задоволенні позову було відмовлено. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р. на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що штрафи в сумі 17,07 гривень нараховано станом на 21.06.2016 року (а.с.6-17). Матеріали справи свідчать про те, що відповідачі зареєстровані в м.Донецьк (а.с.27-30). Тому з огляду на викладене позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 17,07 гривень не грунтуються на вимогах законодавства і задоволенню не підлягають. При вирішенні питання щодо відшкодування судових витрат на користь держави, в сумі 1378,00 гривень, суд враховує вимоги п. 35 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати» відповідно до якого вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також суд враховує роз»яснення, викладені у п.36 вказаної постанови, які передбачають, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Тому питання в частині стягнення судового збору з відповідачів підлягає частковому задоволенню в розмірі 1377,31 грн.(1378,0 х99,95%(31264,33:(31281,40:100)х1%). Також відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов"язані з публікацією в персі оголошення про виклик відповідача. Оплату публікації оголошення в пресі в розмірі 420,00 гривень було здійснено позивачем ПАТ"ВБР". Але за вказаних вище обставин з врахуванням часткового задоволення позову суд приходить до висновку і про часткове відшкодування позивачу витрат на оплату публікації оголошення про виклик відповідача - в сумі 419,79 грн.(420х99,95%) .

Outcome: partial