Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", третя особа Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, про стягнення суми непризначеної та несплаченої пенсії. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що коли його стаж на підземних роботах склав 25 років він у 2011 році звернувся до відділу кадрів відповідача з проханням надати до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області (надалі по тексту - УПФУ) необхідні документи для призначення йому пенсії, але йому було відмовлено з поясненням, що йому не вистачає стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Після відмови відповідача, позивач звернувся до УПФУ, проте йому також було відмовлено з поясненням, що документи, необхідні для призначення пенсії повинні надаватися відповідачем. У 2013 році позивачу була призначена пенсія. При цьому позивач дізнався, що станом на дату призначення пенсії в 2013 році його стаж на підземних роботах становив 27 років 6 місяців 25 днів. Позивач вважає, що внаслідок недотримання посадовою особою відповідача обов'язків, передбачених п.34 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі по тексту - Порядку), щодо повідомлення позивача про виникнення права на пенсію, позивачу було несвоєчасно призначено пенсію, в результаті чого ним була недоотримана пенсія у сумі 137164,55грн. Також позивач зазначив, що бездіяльністю відповідача йому було завдано моральну шкоду. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму недоотриманої пенсії 137164,55грн. та моральну шкоду 5000грн. У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позову з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у письмових запереченнях. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував, надав суду письмові пояснення. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області (надалі по тексту - УПФУ) з 30.07.2013 року та отримує пенсію відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» розрахованої відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія позивачу призначена при загальному стажі 27 років 7 місяців 26 днів, в тому числі стаж на підземних роботах - 27 років 6 місяців 26 днів. У судовому засіданні відповідач та третя особа суду пояснили, що позивач до 30.07.2013р. не звертався до них з заявами про призначення пенсії. Позивач суду пояснив, що доказів звернення до відповідача та третьої особи у 2011 році, тобто на момент, коли у нього виникло право на призначення пенсії на пільгових умовах, він надати не може, оскільки він звертався до них усно. Відповідно до п. 2 Порядку Заява про призначення пенсії працюючим громадянам і членам їх сімей (у зв'язку з втратою годувальника) та про відстрочку часу її призначення відповідно до Закону подається працівником (членом його сім'ї у зв'язку з втратою годувальника) до управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах (далі - орган, що призначає пенсію) через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа). За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації). Пункт 34 вказаного порядку зазначає, що посадова особа зобов'язана не пізніше місяця до дня досягнення працівником пенсійного віку письмово повідомити його про виникнення права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах. Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня подання заяви. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Безпосереднього причинного зв'язку між недоотриманням пенсії та бездіяльністю відповідача щодо неповідомлення позивача про виникнення у останнього права на пенсію немає. Саме по собі неповідомлення не означає, що позивач був позбавлений можливості отримувати пенсію з моменту, коли його стаж підземних робіт склав 25 років, оскільки останній наділений правом особисто, згідно п. 2 Порядку, звертатися до управління Пенсійного фонду України з відповідною заявою за місцем проживання (реєстрації). Крім того у встановленому порядку не доведено вину уповноваженої посадової особи ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у вчиненому правопорушенні відносно позивача під час виконання посадовою особою службових обов'язків. Таким чином з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, а також ст. 61 ЦПК України, суд вважає, що відсутні правові підстави для покладення на ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» відповідальності за шкоду, завдану неправомірним діями працівника відповідача під час виконання ним своїх службових обов'язків на підставі ст. 1172 ЦК України. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було доведено факт завдання йому моральної шкоди з боку відповідача. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення суми непризначеної та несплаченої пенсії слід відмовити.

Outcome: dismissed