Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Кремінянської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, що залишилось після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . До складу даного майна входить: право на земельну частку (пай) розміром 2.46 умовних кадастрових га, що розташована на землях бувшого КСП "ім. Г.І. Ткачука", с. Кремінна Городоцького району Хмельницької області. Позивач зазначила, що вона є спадкоємцем після смерті батька за законом і відповідним чином прийняла спадщину. Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки сертифікат про право на земельну частку (пай) відсутній. В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності та просить позов задовольнити, визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2.46 умовних кадастрових га, що розташована на землях бувшого КСП "ім. Г.І. Ткачука", с. Кремінна Городоцького району Хмельницької області. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про слухання справи за її відсутності, просить задовольнити вимоги позивача. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників). Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), представника третьої особи, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З врахуванням того, що представник відповідача подав письмову заяву, у якій вказав про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. При вирішені даного спору, суд приходить до висновку, що до застосування підлягають норми законодавства, що діяло на момент відкриття та прийняття спадщини спадкоємцем, а саме Цивільний Кодекс України 1963 р., ЗУ "Про власність" 1991 р., Указ Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Судом об`єктивно встановлено, що померлий [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 2.46 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Земельна частка (пай) розташована на землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства "ім. Г.І. Ткачука" (с. Кремінна Городоцького району Хмельницької області). Вартість земельної частки (паю) станом на 12.12.2019 року становить 89022 грн. 68 коп. Дана обставина підтверджується довідкою Городоцького районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.12.2019 р. ( (а.с.11). В судовому засіданні було встановлено, що позивач належним чином прийняла спадщину після померлого батька, про що свідчить копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON] , витребувана судом з Хмельницького обласного державного нотаріального архіву. На частину спадкового майна позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.29-38). Позивач у встановленому порядку не може оформити право на дану земельну частку (пай), оскільки сертифікат померлому не видавався, про що свідчить витяг постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.12.2019 р. що міститься в матеріалах справи (а.с.14). Як вбачається із копії державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №0016, він був виданий колективному сільськогосподарському підприємству ім. Г.І. Ткачука, с. Кремінна Городоцького району Хмельницької області. Зі списку до даного державного акту вбачаться, що [PERSON] зазначений у ньому під №144 (а.с.42-44). Також, згідно з розпорядженням Городоцької РДА Хмельницької області від 11.06.2007 року №313/2007-р "Про погодження технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) на території Кремінянської сільської ради", було погоджено технічну документацію із землеустрою та передано громадянам у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться за межами населеного пункту Кремінянської сільської ради згідно з додатками 1,2. Зокрема, в додатку №2 вказані громадяни, які померли та після оформлення їх спадкоємцями права на спадщину в установленому законом порядку вирішено передати їм у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В цьому додатку під №7 міститься [PERSON] , номер ділянки 112 (рілля), номер ділянки 513 (сіножаті) (а.с.57-71). Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 2 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай)... Згідно ч.2 ст.12 ЗУ "Про власність": Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини) то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати майнове право чи об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved