Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач 13.11.18 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом (а. с. 2, 3), просить стягнути на його користь з відповідача 2 638 грн, 29 коп. заборгованості по оплаті за надані житлово - комунальні послуги, що виникла за станом на 01.10.18 р. за період з лютого 2016 р. по вересень 2018 р.; судові витрати у справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами укладено договір № 3/00 295 від 01.10.12 р. про надання послуг з централізованого опалення місць загального користування для кв. [ADDRESS] . За рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області від 03.10.11 р., що було прийняте на виконання постанови Ковельського міськрайсуду Волинської області від 19.08.11 р. у справі № 2а/0306/6 891/11, відповідач у розглядуваній справі отримала дозвіл на проведення проектно - пошукових робіт по від`єднанню своєї квартири від мережі централізованого опалення (далі - ЦО) з метою встановлення у ній індивідуальної (автономної системи) опалення. 10.10.11 р. ним за заявою відповідача у розглядуваній справі було видано Техумови № 26. Покликаючись на постанову КМ України № 630 від 21.07.05 р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), зазначає, що відключення споживачів від ЦО і ГВП здійснюється у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань ЖКГ. Покликаючись на Наказ Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ України від 22.11.05 р. № 4, зазначає, що ті споживачі, у квартирах яких встановлено індивідуальне опалення, за Правилами повинні брати участь у витратах на централізоване опалення місця загального користування будинку. Розміри таких платежів визначаються за Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місця загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення (далі - Методика), що затверджена Наказом Мінбуду від 31.10.06 р. № 359, що зареєстровано у МЮ України 27.11.06 р. за № 1 237/1 311. Ним виконано розрахунок визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування для квартири відповідача, згідно з яким остання зобов`язана щомісячно у опалюваний період сплачувати послуги з опалення місць загального користування за діючими тарифами теплопостачальної організації, а саме: сходова клітка - 0, 09 Гкал/міс., підвал - 0, 05 Гкал/міс., а всього - за 0, 14 Гкал/міс.. Внутрішньобудинкові системи ЦО та гарячого водопостачання належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною, тому послуги з ЦО місць загального користування мешканці будинку сплачувати повинні. Він надає послуги з ЦО місць загального користування у вказаному вище будинку. Однак відповідач свої зобов`язання по їх оплаті належно не виконує і за станом на 01.10.18 р. має заборгованість перед ним вказану вище суму заборгованості за спірний період. Покликаючись на п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», Правила, ст. 526 ЦК України, зазначає, що на неодноразові його нагадування про необхідність сплати боргу, відповідач не реагує. 15.08.18 р. він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення на його користь із [PERSON] заборгованості за надані послуги в сумі 2 638 грн, 29 коп.. 05.10.18 р. судом було видано такий наказ. Однак боржниця звернулась до суду із заявою про його скасування. 25.10.18 р. судовий наказ у справі № 159/4 073/18 було скасовано. Просить позов задовольнити. Провадження у справі відкрито 11.12.18 р. (а. с. 31). Копію вказаної вище ухвали суду про відкриття провадження у справі і копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачем було отримано під розпис 17.12.18 р. (а. с. 34). Вчасно, а саме: 22.12.18 р. - відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву (а. с. 38 - 42), що надійшов до суду 26.12.18 р. та обґрунтований тим, що вона позову не визнає та просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що позивач не забезпечує та не може забезпечити належної якості опалення. Вона є власником вказаної вище квартири, що була відключена від мереж ЦО і облаштована автономною індивідуальною системою теплопостачання. Покликаючись на п. 28 Правил, зазначає, що між сторонами 01.10.12 р. було укладено договір № 3/00 295 про надання послуг з опалення місць загального користування (далі - договір). За п. 2.1 договору позивач як виконавець послуг зобов`язується надавати їй як споживачеві послуг з ЦО місць загального користування по [ADDRESS] , а вона - своєчасно оплачувати надані послуги. За п. 6.4 договору позивач зобов`язаний забезпечувати вчасне та відповідної якості надання послуг. Місцем загального користування, опалення якого підлягає оплаті, - це сходова клітка під`їзду № 1 цього будинку. Покликаючись на п. 5.23, Таблиці 4 ДБН В.2.2 - 15 - 2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», зазначає, що температура у сходинковій клітці не повинна бути нижчою 16 градусів за Цельсієм, що позивачем не забезпечується у зв`язку з відсутністю технічної можливості такого - у сходинковій клітці встановлений єдиний саморобний несертифікований, малопотужний «прилад опалення» - трубний регістр, про що вона неодноразово повідомляла позивача у своїх претензіях. Покликаючись на пп. 1 п. 29 Правил, зазначає, що при визначенні розміру оплати слід врахувати реальну теплову потужність вказаного вище регістра і відповідно знизити чи зняти з неї плату у зв`язку з недостатньою температурою повітря у сходинковій клітці під`їзду, що позивачем зроблено не було. Тому вона вбачає підстави для неоплати за послуги позивача на підставі ч. 3 ст. 538 ЦК України, п. 12 Правил. Позивач не враховує показників комерційного приладу обліку, що був встановлений у будинку лише у 2015 р.. Покликаючись на ч. 5 ст. 19, абз. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», ч. 1 ст. 8, ч. ч. 1, 2 ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», п. 12 Правил, зазначає, що у разі нездійснення заходів, зазначених у вказаних вище нормах права позивачем, відповідач як споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Покликаючись на п. 20 Правил, зазначає, що з моменту встановлення загальнобудинкового комерційного вузла обліку теплової енергії - лічильника - обсяг реально спожитої будинком теплової енергії визначається виключно за його показниками, розподіляється між споживачами у встановленому законодавством порядку. Таке неврахування показників лічильника позивачем призводить до вимог до неї про часткову оплату послуг, наданих іншим мешканцям будинку. Покликаючись на ст. 3 ЦК України, зазначає, що розрахунковий лист є неналежним, недопустим та недостовірним доказом, так як не містить даних про проведений розрахунок, підпису керівника, головного бухгалтера, не відповідає вимогам законодавства щодо документа, не містить даних наявності сальдо на початок нарахування, містить дані про нульову площу та нульову кількість мешканців, тому не є доказом наявності та розміру заборгованості, що нею не визнається. З приводу неналежної якості послуг, неналежного нарахування плати за них вона неодноразово пред`являла позивачеві претензії. Так 20.09.17 р. вона подала позивачеві заяву про проведення перерахунку оплати за опалення сходової клітки з часу встановлення загальнобудинкового лічильника теплової енергії та з врахуванням його показників; реальної потужності приладу опалення сходової клітки, температуру у ній. 19.10.17 р. вона отримала відповідь позивача про безпідставну відмову у задоволенні її заяви (претензії), та про те, що, з врахуванням договору, слід платити за ту кількість теплової енергії, що необхідна для належного опалення, а не за фактично надану. Вона повторно 17.11.17 р. подала позивачеві звернення з проханням провести перерахунок оплати за опалення сходової клітки з моменту встановлення лічильника теплової енергії і з врахуванням його показників; забезпечення температури повітря у сходовій клітці під`їзду будинку не нижче 16 градусів за Цельсієм у опалювальний період. На це вона отримала відповідь позивача від 12.12.17 р. про те, що відсутня методика перерахунку плати за невідповідність температури у місцях загального користування. 29.01.18 р. вона письмово повідомила позивача про відмову оплачувати ненадані послуги на підставі ч. 3 ст. 538 ЦК України. На це вона отримала відповідь позивача від 22.02.18 р., а у кінці травня 2018 - лист - вимогу від 23.05.18 р. про сплату заборгованості, де було зазначено, що позивачеві завідомо відомо про зміст судового рішення. Про наведені вище звернення та переписку позивач суду не повідомив. Просить у задоволенні позову відмовити. Копію відзиву на позовну заяву позивачем було отримано під розпис 24.12.18 р.. Вчасно, а саме: 28.12.18 р. позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву (а. с. 53 - 61), обґрунтовану тим, що за Правилами споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з ЦО місць загального користування за Методикою. Відповідачеві було видано техумови від 06.11.11 р. у зв`язку з облаштуванням індивідуального опалення, якими було передбачено розробку проектно - технічної документації на індивідуальне опалення та погодження її з ним, власником будівлі, укладення договору. На замовлення відповідача ПП «Ковелькомунпроект» на підставі Методики було проведено розрахунок визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування для її квартири, де передбачено кількість тепла, що підлягає додатковій оплаті. Такий розрахунок було погоджено з ним 20.09.12 р.. Доводи відповідача про невідповідність наявного приладу опалення та недостатньої температури на сходовій клітці у спірному періоді належно не підтверджені. 01.10.12 р. між сторонами укладено договір, що є чинним. Будинок, у якому розташована квартира відповідача, належить ЖБК. Покликаючись на п. 15 Примірного статуту ЖБК, затвердженого постановою РМ УРСР, Наказ Держкому України з питань житлово - комунального господарства № 76 від 17.05.05 р. «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій…», зазначає, що ЖБК здійснює експлуатацію і ремонт будинку за рахунок власних коштів. Покликаючись на п. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», зазначає, що за стан та утеплення місць загального користування цього будинку відповідальність несе саме кооператив. Розрахунковий лист відображає нарахування за спірний період без врахування суми сальдо на 01.02.16 р. в розмірі 349 грн, 30 коп., що у розрахунок не внесено. На всі письмові звернення відповідача було надано вичерпні відповіді та роз`яснення. При встановленні індивідуального опалення, отриманні техумов, погодженні проекту у відповідача не було зауважень до розрахунків і вона зобов`язалась сплачувати за опалення місць загального користування будинку. Покликаючись на ч. 2 ст. 382 ЦК України, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правила, просить позов задовольнити. 09.01.19 р. відповідачем було подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а. с. 85 - 89), обґрунтоване тим, що позивач невчасно - із відповіддю на відзив на позовну заяву - подав докази, що не можуть бути враховані судом. Позивач не врахував показників лічильника теплової енергії, що встановлений у 2015 р. Покликаючись на ч. 5 ст. 19. абз. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», ч. 1 ст. 8, ч. ч. 1, 2 ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зазначає, що позивач нараховує їй сталу і завищену суму вартості теплової енергії, необхідної для належного опалення сходової клітки під`їзду будинку, а не фактично наданої ним, віднімаючи її від загальної вартості теплової енергії, спожитої будинком за показаннями лічильника, чим вимагає від неї часткової оплати послуг, наданих іншим мешканцям будинку. Покликаючись на ст. 3 ЦК України, зазначає, що у відповіді на відзив позивач не заперечив незаконність неврахування показників лічильника при формуванні рахунків на оплату послуг з ЦО місць загального користування, що вказує на безпідставність позову. Вважає, що зазначена у робочому проекті частка втрат тепла у розподільчих трубопроводах підвальних приміщень будинку є істотно завищеною. Покликаючись на п. 3.1.8 КТМ - 204 України 244 - 94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько - побутові потреби в Україні», зазначає, що наведена нею невідповідність відома позивачеві, який за п. 3.2.6 свого Статуту сам займається виготовленням проектно - кошторисної документації систем опалення; розрахувати можливо лише середню кількість теплової енергії, необхідної для належного опалення сходової клітки. Навіть зовнішній вигляд та розташування наявного у сходовій клітці приладу опалення свідчить про те, що він саморобний. Позивач визнав, що температура повітря у сходовій клітці протягом спірного періоду була недостатньою, факт неутеплення сходової клітки під`їзду будинку, так як неодноразово рекомендував їй з цього приводу звернутись до балансоутримувача будинку. Покликаючись на п. 12 Правил, зазначає, що при умові нездійснення позивачем як виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку споживач не сплачує за опалення таких місць. Вона не зобов`язана спонукати балансоутримувача будинку до вжиття заходів по утепленню місць загального користування і нести відповідальність за бездільність балансоутримувача/або виконавця, яким є позивач. В даному випадку позивач може пред`явити претензію до балансоутримувача або вжити заходів по утепленню сходової клітки. Розрахунок боргу не є належним доказом у справі, про що нею було зазначено вище і це не заперечено позивачем. Позивач не надав суду доказу надання послуг належної якості. Просить у задоволенні позову відмовити. За ухвалою суду від 11.01.19 р. провадження у справі було зупинено (а. с. 98). За ухвалою суду від 01.07.19 р. провадження у справі було поновлено. Представник позивача [PERSON] - у судовому засіданні 05.02.20 р. позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, зокрема. Просить позов задовольнити. У подальшому представники позивача у судове засідання не з`явились, хоча позивач - належно повідомлений. Про причини неявки своїх представників суду не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав. Попередньо представниками позивача, кожною зокрема, подано до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де зазначено, що позов підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні позову не визнали з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, зокрема. Просять у задоволенні прозову відмовити у повному обсязі. У подальшому відповідач у судове засідання не з"явилась. Причини инеявки суду не повідомила. Заяви про відкладення розгляду справи 23.09.20 р. до суду не подала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено матеріалами справи, відповідач є власником кв. [ADDRESS] і ця обставина сторонами не оспорюється. У вказаному вище будинку діє система ЦО, послуги з постачання яких надає позивач, що сторонами також не оспорюється. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. 01.10.12 р. сторонами складено акт про відключення квартири відповідача від мережі ЦО, узгоджено наведений у робочому проекті розрахунок кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування - 0,09 Гкал/міс за опалення сходової клітки та 0,05 Гкал/міс за підвал (а. с. 13). Ця обставина сторонами також не оспорюється та стверджується кеопією такого акта. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Частиною 1 ст. 10 цього ж Закону передбачено, що ціни (тарифи) на житлово - комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до статей 20, 21 Закону України Про житлово - комунальні послуги виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово - комунальних послуг, тоді як на споживача покладається обов`язок своєчасно оплачувати надані житлово - комунальні послуги. Порядок надання послуг, порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення до прийняття Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання від 22.06.17 р. були врегульовані лише Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затвердженими постановою КМ України від 21.07.05 р. № 630, та наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 31.10.06 р. № 359 "Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.11.06 р. за № 1 237/13 111 (далі - Методика). Зокрема п. 12 Правил передбачав, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Пунктом 28 Правил визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Разом з тим пп. 2.1.1. п. 2.1. Методики встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі, якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у пунктах 2.1.-2.2. Методики. Таким чином для споживачів послуг з централізованого опалення квартири кількість спожитої теплової енергії для її оплати визначалась згідно п. 12 Правил; а для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, кількість теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, для її оплати визначалась згідно з пунктами 2.1.-2.2. Методики. Відповідно до змісту ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду, укладати інші не заборонені законом угоди. Між сторонами укладено договір № 3/00 295 по надання послуг з централізованого опалення місць загального користування (далі - договір) із визначенням у п. 3.1 обов`язку відповідача як споживача оплачувати щомісячно послуги з ЦО місць загального користування згідно з розрахунком кількості теплоти на рівні 0,14 Гкал/міс (0,09 для сходової клітки, 0,5 - для підвалу) (а. с. 4, 5). Ця обставина сторонами також не оспорюється та стверджується копією такого договору. Вказаний вище договір не змінювався та є чинним. Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, була затверджена Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 31.10.06 р. N 359, що зареєстровано в МЮ України 27.11.06 р. за N 1 237/13 111, була чинною у 2011 р. (рік виготовлення ПП «Ковелькомунпроект» робочого проекту), втратила чинність згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.11.18 р. N 315. Виготовлена техдокументація - робочий проект ( а.с. 11 - 27) - відповідає Методиці розрахунку кількості теплоти спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирих будинків та визначення плати за їх опалення, про що зазначив допитаний у суді в якості свідка директор «ПП Ковелькомунпроект» [PERSON] .. Так свідок [PERSON] в суді 03.09.20 р. показав, що є директором ПП «Ковелькомунпроект», яким було сформовано робочий проект щодо переведення квартири відповідача на індивідуальне опалення - про визначення кількості теплоти для місць загального користування (далі - робочий проект), що розроблений відповідно до вимог чинного законодавства - методики розрахунку кількості теплоти для місць загального користування. Перед розробкою проекту сходова клітка оглядалась, застосовано нормативні показники. Методики розрахунку фактичних показників немає. Методики розрахунку тепловіддачі конкретного приладу опалення немає. Питання неналежного утримання сходової клітки - це компетенція інших осіб (позивача чи балансоутримувача, відповідно), про що неодноразово було роз`яснено відповідачеві та його представникові. Йому було надано довідку про опалювальні площі і відповідачеві як замовникові було відомо, що місця загального користування - опалюються. У 2015 р. у будинку, де розташована квартира, належна відповідачеві, було встановлено загальнобудинковий вузол комерційного обліку (лічильник), що сторонами не оспорюється. Відповідно до рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 21.03.19 р. у справі № 159/6 776/18 за позовом [PERSON] до ПТМ «Ковельтепло» про захист прав споживачів, що залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 05.06.19 р., є таким, що набрало законної сили 05.06.19 р. і відповідно до постанови ВС від 26.02.19 р., нарахування [PERSON] плати за опалення місць загального користування у спірному періоді визнано таким, що є правомірним. Свідок [PERSON] в суді 05.02.20 р. показала, що вона з 2018 р. проживає у квартирі відповідача та знає, що сходова клітка у будинку відповідача, дійсно, опалюється недостатньо. Звернення ж відповідача про внесення змін до договору позивач залишив без уваги. Про неодноразові звернення відповідача до позивача з приводу недостатньої температури повітря на сходинковій клітці у опалювальний період у зв`язку з наявність неналежного приладу обліку, свідчать і копії її заяв від 20.09.17 р.17.11.17 р. (а. с. 44, 45, 48, 49); відповіді позивача від 19.10.17 р., 12.12.17 р., 22.02.18 р., 28.12.18 р. (а. с. 46, 47, 50, 51 - 54, 92, 93) з яких, серед іншого, вбачалось, що позивач роз`яснював відповідачеві, що питання утеплення приміщень у будинку та встановлення відповідних приладів опалення належить до компетенції балансоутримувача. Однак доказів того, що у спірному періоді температура у сходинковій клітці була неналежною (недостатньою), та не наявний у сходинковій клітці прилад опалення, який сама відповідач критикує, є причиною невідповідності температури у сходинковій клітці, а саме неналежне виконання своїх зобов"язань позивачем за договором, відповідач та її представник суду не надали. Так вказаним вище рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 21.03.19 р. у справі № 159/6 776/18 та подальшими судовими рішеннями у цій же справі встановлено, що безпідставними є вимоги [PERSON] про покладення на ПТМ "Ковельтепло" обов"язку щодо утеплення сходинкової клітки чи вчинення дій до спонукання баланесоутримувача до здійснення таких робіт, так як обов"язок з утеплення місць загального користування законодавство покладає саме на ЖБК, до відання якого належить будинок,у якому розташована належна [PERSON] квартира. Саме співвласники квартир будинку. до яких належить і [PERSON] , здійснюють заходи із утеплення місць загального користування будинку шляхом оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. При цьому, з врахуванням наведених обставин справи, суд відкидає доводи відповідача про належність у неї права на односторонню відмову від виконання умов договору (а. с. 52 - 54). Та обставина, що відповідач заборгувала позивачеві спірну суму по оплаті послуг, стверджується розрахунковим листом позивача (а. с. 10), що відповідачем та її представником не спростована у встановленомузаконом порядку. Доводи відповідача про те, що такий документ не є допустимим чи належним, на увагу не заслуговують, так як розрахунковий лист підписаний посадовою особою позивача. скріплений печаткою позивача, містить відомості про спірний період у правовідносинах сторін щодо нарахування плати за комунпослуги відповідно до чинного договору, укладеного між сторонами. Суд відмічає, що поданий представником відповідача висновок експерта № 27 судової будівельно - технічної експертизи (в копії) виготовлений 20.11.19 р. і не є доказом неналежного виконання позивачем зобов"язань за договором у спірному періоді часу нарахування позивачем заборгованості по оплаті на послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Доказів того, що у спірний період позивачем не було виконано належно свої зобов`язання за договором, відповідачем та її представником у суді не надано. Доводи відповідача та її представника про те, що розмір її плати за послуги позивача має перераховуватись (зменшуватись) з врахуванням того, що у сходинковій клітці будинку, де розташована її квартира, у невизначену дату встановлено (переустановлено) неналежний (невідповідно сформований, пошкоджений тощо) прилад опалення, свідчить про стале прагнення відповідача перекласти відповідальність власників (співвласників) будинку чи його балансоутримувача на позивача, що є неправомірним та про що неодноразово, з покликанням на вимоги чинного законодавства, було роз`яснено позивачем відповідачеві письмово на її звернення з цього приводу. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується даними розрахункового листа про розрахунок суми боргу, між сторонами склались та існують договірні правовідносини, за якими позивач як теплопостачальна організація надає відповідачеві як споживачеві послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а остання має обов`язок своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами, за встановленими тарифами, у строки та на умовах, встановлених чинним законодавством, як власник вказаної вище квартири та сторона договору. Тому позов підлягає до повного задоволення. З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у справі у загальній сумі 1 762 грн, з врахуванням того, що за ухвалою судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 25.10.18 р. у справі № 159/4 073/17 за заявою [PERSON] було скасовано судовий наказ від 05.10.18 р., що був виданий за завою ПТМ «Ковельтепло» про видачу судового наказу про стягнення із відповідача заборгованості за надані послуги у спірний період. На підставі викладеного та

Outcome: approved