Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

31.07.2020 року представник позивача АТ «А-БАНК» за довіреністю Шкапенко О.В. звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що АТ «А-БАНК» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК». З метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00001247358 та отримання кредитної картки відповідач підписав Анкету-заяву від 08.10.2017 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-банку, на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, тому утворилася заборгованість. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC00001247358 від 08.10.2017 року у розмірі 30931,16 грн. станом на 14.07.2020 року та судові витрати у розмірі 2102 грн. Відповідно до відповіді відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 12.08.2020 р. № 099-99.02-04635 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28.11.2013 року по теперішній час. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07.09.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. При цьому представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, однак своїм правом не скористався. Надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, заперечував проти задоволення позову. Суд розглянув справу в порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, \~без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та за відсутності клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 08.10.2017 р. [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMABWFC00001247358, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом в заяві відповідач погодився з тим, що дана анкета-заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку становлять між позичальником та банком договір. Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами Банку, які були йому надані для ознайомлення. Також відповідачу повідомлено, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку та він зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. Як вбачається з кредитного договору відповідач отримав кошти від АТ «Акцент-банк» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, як це передбачено ст. 207 ЦК України, що узгоджується з вимогами ч.1 ст. 638 ЦК України. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між банком та відповідачем шляхом підписання заяви позичальника на отримання кредиту було укладено в письмовій формі кредитний договір. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В матеріалах справи міститься розрахунок суми заборгованості, наданий представником позивача, який не спростований відповідачем, відповідно до якого, станом на 14.07.2020 року відповідач має заборгованість у сумі 39031,16 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 24000,00 грн. та заборгованість по відсоткам - 14581,16 грн., пені у розмірі 450,00 грн. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на порушення відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов`язань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] \~ заборгованості за кредитом у розмірі 24000,00 грн. та заборгованість по відсоткам у розмірі 14581,16 грн., усього 38 581,16 грн. Разом з цим, сума заборгованості з пені у розмірі 450,00 грн. стягненню не підлягає, з наступних підстав. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась\~антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №\~1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно даного Переліку місто Маріуполь є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Відносно строків дії вказаного розпорядження та проведення антитерористичної операції суд відзначає, що за пунктом 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014 затверджується перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Також у десятиденний строк після закінчення антитерористичної операції Кабінету Міністрів наказано прийняти остаточний перелік таких населених пунктів. З огляду на вказані положення нормативних актів на сьогоднішній день відсутні дані щодо дати остаточного закінчення антитерористичної операції для визначення кінцевого періоду дії Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року відносно заборони нарахування пені та/або штрафів за кредитними договорами, зокрема, на території м. Маріуполя. Отже, нарахування пені за період з 14 квітня 2014 року по теперішній час для боржників, які зареєстровані на території м. Маріуполя, не відповідає вимогам закону. При цьому суд зазначає, що представник позивача в своєму позові просить стягнути з відповідача загальну суду заборгованості у розмірі 39031,16 грн. не зазначаючи, що у вказану суму входить і нарахована пеня в розмірі 450,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований за адреса: [ADDRESS] . На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для нарахування відповідачц [PERSON] пені у сумі 450,00 грн. у період дії заборони з огляду на місце проживання відповідача та періоду нарахування цієї суми, а тому вимоги позивача не ґрунтуються на законі та в цій частині вимог слід відмовити. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 2102,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 38 581,16 гривень х 100% : 39031,16 гривень ціни позову = 98,84%), тобто 98,84% від ціни позову (98,84% х 2102 гривень : 100% = 2077,61 гривень), що складає 2077,61 гривень. На підставі ст. ст. 509, 526, 544, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,\~

Outcome: approved