Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У вересні 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, постійного проживання його на території України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він народився [INFO] року у с.Тимохи Вітебського району вітебської області (Республіка Білорусь). З 1991 року і по теперішній час проживає на території України. З 1979 року по 2012 рік він відбував покарання в різних виправних колоніях на території України. З 17.11.2012 року і по теперішній час знаходиться на адаптаційному курсі у християнському адаптаційному центрі для нарко- та алкозалежних осіб та осіб, які повернулись з місць позбавлення волі. Встановлення факту постійного проживання на території України має для нього юридичне значення, оскільки дає можливість отримати паспорт громадянина України. Без встановлення цього факту в судовому порядку він позбавлений можливості отримати громадянство України, в тому числі і станом на 1991 рік. Заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує та просить суд їх задовольнити. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність заявника, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та виконавче провадження, суд дійшов до наступного. [PERSON] народився [INFO] року у с.Тимохи Вітебського району Вітебської області, республіка Білорусь (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.09.2012 р.). З 1970-х років і по теперішній час проживає на території України. Відповідно до довідки про звільнення серії МИК №07127, [PERSON], раніше судимий 1979,1982,1985,1989,1993,2001,2005 р. за ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України, відбував покарання в Казанківській виправній колонії управління Державної петенціарної служби України в Миколаївській області (№93) з 17.11.2009 року по 16.11.2012 року по вироку Кіровського р/с АРК від 14.12.2009 р. за ст.15 ч.3, 185 ч.3 ККУ. Відповідно до довідки Центрального РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області від 02.09.2014 року, [PERSON] звертався до Центрального РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області з заявою щодо втрати паспорта. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Згідно з копії будинкової книги будинку [ADDRESS], [PERSON] з 1978 року був зареєстрований за вказаною адресою, в тому числі станом на 1991 рік. Відповідно до Довідки №120 від 16.09.2014 року Незалежної помісної церкви християн Нового Заповіту, [PERSON] з часу звільнення з місць позбавлення волі 17.11.2012 року знаходиться на адаптаційному курсі у християнському адаптаційному центрі для нарко- та алкозалежних осіб та осіб, які повернулись з місць позбавлення волі релігійної громади церкви християн Нового Заповіту. Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до п. 7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 8 Порядку встановлення належності до громадянства України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. За такого, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню

Outcome: approved