Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

26 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з наведеним позовом. На його обґрунтування зазначила, що за період шлюбу на ім"я чоловіка вони придбали жилий будинок в с.Центральне Снігурівського району по вул.Молодіжна,8. Для його обслуговування у 1994 року відповідачу у власність безоплатно передана земельна ділянка площею 0,1394га. Позивачка просила визнати спірне майно спільним майном подружжя та визнати за нею право власності по 1/2 частці вказаних житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки. У судовому засіданні позовачка та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач позов визнав. Заслухавши учасників процесу, дослідивши представлені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 24 жовтня 1981 року сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому у Дніпровському районному відділі РАЦС м.Херсо за актовим записом №613. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 червня 2008 року шлюб розірвано (а.с.5,6). За час шлюбу подружжя набуло у власність житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами в с.Центральне Снігурівського району Миколаївської області по вул.Молодіжна,8. На підставі платіжних документів, довідки від 05 квітня 1995 року за №40 КСП "Дружба" по виплату вартості житла та технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду, складеного 15.04.1995 року, на ім"я відповідача 07 липня 2015 року Реєстраційною службою Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно. Оціночна вартість об"єкта нерухомості 22900грн. У силу ст.16 Закону України "Про власність" та ч.1 ст.22 КпШС України, які були чинними на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ч.1 ст.61 СК України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно п.23 Постанови ПВСУ від 21 грудня 2014 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно зі ст.28 КпШС України в разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. Аналогічне положення закону закріплено й у ст.70 СК України. Суд визнає, шо спірне домоволодіння придбано сторонами в період шлюбу і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Сторонами не повідомлено суду про домовленість між ними щодо відступлення від рівності часток чи про укладання шлюбного договору. Також судом не встановлено обставин, що мають істотне значення, на відступлення від засади рівності часток. За нормою ч.ч.2,4 ст.71 СК України, у разі наявності в майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, неподільних речей, такі речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням одному з подружжя грошової компенсації, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, присудження такої грошової компенсації можливе лише за згодою того з подружжя, якому вона присуджується, а також за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як зазначено у п.25 Постанови ПВСУ №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно рішення виконавчого комітету Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 22 листопада 1994 року за №20 [PERSON] у приватну власність для обслуговування житлового будинку в с.Центральне передано земельну ділянку 0.13га. Як вбачається з витягу індексний номер 40224700, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяженьза реєстраційним номером об"єкта нерухомого майна 674440948257 земельну ділянку за адресою Миколаївська область, Снігурівський район, с.Центральне, вулиця Молодіжна,8, кадастровий номер 4825784700:23:022:0002 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.1394 га, форма власності - приватна, розмір частки:1, власник [PERSON] Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 97579грн.64коп., про свідчить витяг з технічної документації про номативну грошову оцінку земельної ділянки. Спірна земельна ділянка, яка одержана відповідачем в 1994 році є особистою приватною власністю чоловіка. Однак, за нормою ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У постанові Верховного Суду України від 11 червня 2012 року у справі №6-66цс11 було наведено правовий висновок про те, що у разі якщо одним із подружжя під час шлюбу (чинного на час виникнення спірних правовідносин) придбано будинок, то в силу статей 22, 24 Кодексу про шлюб та сімю в подружжя виникла спільна сумісна власність, тобто право іншого з подружжя на частину будинку. У звязку з тим, що для обслуговування цього будинку виділена у власність земельна ділянка, то в подружжя, за яким визнається право власності на частину будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку. Суд вважає, що за встановлених обставин, які перевірені доказами, позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задовленню. В порядку ст.ст.88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача розміру судових витрат на користь позивачки та на користь держави розмір судового збору, який частково не було сплачено при подачі позовної заяви, виходячи з ціни позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку - 11450грн. (1%-114грн.50коп.) та земельної ділянки - 48789грн.82коп. (1%-487грн.89коп.). Загальний розмір судового збору рівний 602грн.39коп. Сплачений розмір при подачі позовної заяви - 551грн.20коп. Різниця доплати - 51грн.20коп.

Outcome: approved