Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними результати аукціону. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб 16.01.2018 року у електронній тор\-говій системі щодо організації та проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку та банків, що ліквіду\-ються (ЕТС), проведений аукціон з продажу майна ПАТ «КБ «Хрещатик», а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 609,8 кв.м за адресою м. Кропивницький, вул. Чміленка (Дзержинського), 86 «А»; земельної ділянки, загальною площею 0,0329 га, за адресою м. Кропивницький, вул. Чміленка, 86 «А»; основні засоби у кількості 236 од., розміщені за цією ж адресою. Переможцем аукціону стало ТОВ «ОРІЯ АГ», яке зобовязалося сплатити за придбане майно 7\~194\~002 грн. Вважає, що відкриті торги (аукціон) з продажу майна банку проведений з порушенням законодавства України, внаслідок чого результати такого аукціону є недійсними. Так, постановою правління Національного банку України від 04.04.2016 р. №231/БТ ПАТ КБ «Хрещатик» віднесено до категорії проблемних. 05.04.2016 р. постановою правління Національного банку України № 234 ПАТ КБ «Хрещатик» віднесений до категорії неплатоспроможних, і з цієї дати на підставі рішення виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2016р. № 463 у банку запроваджено тимчасову адміністрацію. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2017 р. по справі № 826/6665/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 р., визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05.04.2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційній банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних». Ця постанова набрала законної сили починаючи з 20.04.2017 року. З моменту ухвалення вказаних судових рішень процедура виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку [PERSON], тимчасова адміністрація в банку не запроваджена, а тому відповідач ФГВФО не має повноважень органів управління банку та органу контролю. Вказує, що після визнання протиправним та нечинним рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у [PERSON] відсутні пов\-новаження здійснювати ліквідацію банку, оскільки рішення про ліквідацію банку є похідним від рішення про визнання його неплатоспромож\-ним. 27.12.2017 року між ним та ТОВ «Агрофірма «Пятихатська» укладе\-ний договір відступлення права вимоги, за яким ТОВ передало йому (позивачу) як новому кредитору своє право вимоги з ПАТ КБ «Хрещатик» боргу в сумі 12\~000 000 грн., що виник внаслідок невиконання банком своїх обовязків по договору банківського рахунку юридичної особи № 26002001173035 від 06.07.2015 року, а також відсотків на залишки по пото\-чному рахунку, нарахованих на суму 12\~000\~000 грн., які передбачені додатковою угодою № 02 від 09.12.2015 року до зазначеного договору. Вказує, що з моменту постановлення Київським апеліційним адміністративним судом ухвали від 20.04.2017 року по справі № 826/6665/16 у ПАТ КБ «Хрещатик» виник обовязок повернути ТОВ «Агрофірма «Пятихатська» грошові кошти, що знаходяться на його поточному рахунку № 26002001173035, а також відсотки на залишки по цьому поточному рахунку. Вважає, що має право на звернення до суду з цим позовом, оскільки незаконними діями [PERSON] безпосередньо порушені його права власника грошо\-вих коштів. Реалізуючи без відповідних повноважень майно ПАТ «КБ «Хрещатик» і направляючи грошові кошти від такої реалізації не позивачу як власнику коштів, [PERSON] порушує його права. Відтак, вважає, що відкриті торги (аукціон) з продажу майна банку проведені з порушенням законодавства України, тому просить визнати недійсними результати цього аукціону та компенсувати судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.02.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб вказує, що не погоджується з такими доводами позивача, оскільки вони не відповідають дійсним фактичним обставинам справи. Зазначає, що позивач не навів належних та допустимих доказів порушення прав та законних інтересів останнього в результаті проведення спірного аукціону. Наголошує, що станом на 12.03.2018 р. позивач [PERSON] не є клієнтом, вкладником та кредитором ПАТ КБ «Хрещатик» в розумінні вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначає, що рішення Комітету [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 15.11.2017 р. № 447 «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «КБ «Хрещатик», яким визначено активи ПАТ «КБ «Хрещатик», що підлягають продажу (повторному) на відкритих торгах (аукціоні), прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, та безпосередньо на виконання [PERSON] процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик». Так, 16.01.2018 року на електронному майданчику відбулися четверті публічні електронні торги (аукціон) з продажу лоту F55G4482. Результати торгів оформлені Протоколом № UA-EA-2018-01-02-000278-с, який сформований 16.01.2018 року. Переможцем визначено учасника 2 - ТОВ «ОРІЯ АГ», яким запропоновано найвищу цінову пропозицію - 7 194 002,00 грн. При цьому торги відбулися із чітким дотримання вимог Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції [PERSON] від 24.03.2016 року № 388, Регламенту роботи електронної торгової системи щодо організації та проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку та банків, що ліквідуються. Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються [PERSON] на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначає, що на час проведення публічних електронних торгів (аукціону), чинні та не скасовані рішення Правління НБУ від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик», та рішення виконавчої дирекції [PERSON] гарантування від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». У [PERSON] відсутні підстави для зупинення проведення процедури ліквідації банку, з огляду на чинність зазначених рішень. Просить відмовити у задоволення позовних вимог. У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «ОРІЯ АГ» вказує, що позивачем не наведено суду належних та допустимих доказів порушення прав та законних інтересів останнього в результаті проведення спірного аукціону. Позивач не є клієнтом, вкладником та кредитором ПАТ «КБ «Хрещатик» в розумінні вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, позивач не був учасником спірного аукціону з продажу майна неплатоспроможного банку, тому його права не порушені. Таким чином, на виконання зазначених приписів спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються в межах процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» [PERSON] гарантування здійснює заходи щодо реалізації майна та активів неплатоспроможного банку, зокрема, нерухомого майна та основних засобів, в тому числі: нежитлове приміщення загальною площею 609,8 кв.м за адресою м. Кропивницький, вул. Чміленка (Дзержинського), 86 «А»; земельна ділянка, загальною площею 0,0329 га, за адресою м. Кропивницький, вул. Чміленка, 86 «А»; основні засоби у кількості 236 од., розміщені за цією ж адресою. За таких умов рішення Комітету [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 15.11.2017 р. № 447 «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «КБ «Хрещатик», яким визначено активи ПАТ «КБ «Хрещатик», що підлягають продажу (повторному) на відкритих торгах (аукціоні), прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, та безпосередньо на виконання [PERSON] процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик». Вказує, що позивач не навів жодної підстави скасування відкритих торгів (аукціону). Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У своїх поясненнях третя особа ПАТ «КБ «Хрещатик» вказало, що прийняття ФГВФО рішення про початок здійснення тимчасової адміністрації є похідним від прийняття постанови НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Визнання акта субєкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності з моменту набрання законної сили відповідним судовим рішенням, тобто лише на майбутнє. Тому, ФГВФО діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений законом. Зазначає, що позивач не надав жодного доказу порушення його прав чи інтересів у звязку з проведенням відповідних торгів, не наводить причинно-наслідкового звязку між реалізацією [PERSON] активів та майна банку та неможливістю користуватися відкритим в банку рахунком. Грошові кошти не повинні спрямовуватися позивачу, тим більше в порушення черговості задоволення вимог кредиторів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив позивач вказав, що відповідач ФГВФО не спростував його тверджень про відсутність у нього повноважень проводити реалізацію майна ПАТ «КБ «Хрещатик» та безпосереднє порушення прав позивача як власника грошових коштів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.03.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ФГВФО про передачу цивільної справи за підсудністю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2018 року заяву позивача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог задоволено. Позов в частині позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 609,8 кв.м та земельної ділянки площею 0,0329 га, що розташовані за адресою: м.Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 86а, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 120, 121, а також визнання недійсним договору № 2 купівлі-продажу основних засобів від 12.02.2018 року, укладеного між ПАТ КБ «Хрещатик» та ТОВ «Орія АГ»\~залишено без розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2018 року підготовче провадження у справі закрито, призначений розгляд справи по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ «Орія АГ»\~у судове засідання зявилися, позов не визнали та посилаючись на подані відзиви на позовну заяву позивача просили відмовити у задоволенні позову повністю. Представник третьої особи ПАТ КБ «Хрещатик» в судовому засіданні позов не визнав, та посилаючись на письмові пояснення просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору банківського рахунку юридичної особи № 26002001173035 від 06.07.2015 року ТОВ «Агрофірма «Пятихатська» відкрило в ПАТ «КБ «Хрещатик» поточний рахунок. Відповідно до Додаткової угоди № 02 до цього договору від 09.12.2015 року ПАТ «КБ «Хрещатик» на період з 01.12.2015 року по 30.05.2016 року зобовязаний нараховувати відсотки по залишкам коштів на поточному рахунку ТОВ «Агрофірма «Пятихатська» (а.с. 9-12). Згідно з договором відступлення права вимоги № 1 від 28.12.2017 року ТОВ «Агрофірма «П'ятихатська» передало [PERSON] право вимоги з ПАТ «КБ «Хрещатик» боргу в сумі 12\~000\~000 грн., що виник внаслідок невиконання останнім своїх обовязків по договору банківського рахунку юридичної особи № 26002001173035 від 06.07.2015 року, а також відсотків, нарахованих на цю суму, що передбачені Додатковою угодою № 02 від 09.12.2015 року. На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 №234 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 №463 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Хрещатик". На підставі цього рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, призначено уповноважену особу [PERSON] та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "КБ "Хрещатик" [PERSON]. Згідно з рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 №560 продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Хрещатик" з 05.05.2016 до 04.06.2016 включно. Постановою Правління Національного банку України від 02.06.2016 №46рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ "Хрещатик" відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "КБ "Хрещатик". Виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 №913 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно та призначено уповноважену особою [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "КБ "Хрещатик" [PERSON]. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017 в адміністративній справі №826/6665/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 позов Благодійної організації "Благодійний фонд "Богдана Гаврилишина", Благодійного фонду "Енергетичний центр ім. І.Люндіна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-1" задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05.04.2016 №234 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 касаційну скаргу Національного банку України, [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" [PERSON] залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 без змін. Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" [PERSON] розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Як уже зазначалось, постановою Правління Національного банку України від 05.04.2016 №234 ПАТ "КБ "Хрещатик" віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на підставі цієї постанови прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017 в адміністративній справі №826/6665/16, яке набрало законної сили 20.04.2017, скасовано постанову Правління Національного банку України від 05.04.2016 №234. Перш за все суд констатує відсутність у Законі України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 №2121-III (з наступними змінами та доповненнями) та в Законі України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" норми, які б встановлювали процедуру виконання судового рішення в разі скасування постанови Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Як убачається зі змісту рішення суду від 19.01.2017 в адміністративній справі №826/6665/16, визнаючи протиправним та скасовуючи постанову Правління Національного банку України від 05.04.2016 №234, судом не визначено моменту, з якого скасовано цю постанову, не встановлено способу виконання судового рішення чи повороту виконання скасованого рішення. Станом на час ухвалення рішення від 19.01.2017 в адміністративній справі №826/6665/16 Правлінням Національного банку України постановою від 02.06.2016 №46рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ "Хрещатик" відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "КБ "Хрещатик". Згідно з ч. 4 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" [PERSON] розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 №913 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку". Отже, Національним банком України запроваджено наступну процедуру після віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних, процедуру ліквідації. Тобто станом на час набрання, 20.04.2017, судовим рішення в адміністративній справі №826/6665/16 законної сили, процедуру тимчасової адміністрації, запровадженої на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.06.2016 №46рш було завершено, тривала процедура з ліквідації банку. Учасниками справи не надано доказів виконання Національним банком України рішення суду від 19.01.2017 в адміністративній справі №826/6665/16 в частині визнання протиправною та скасування постанови Правління Національного банку України від 02.06.2016 №46рш. З огляду на наведене, суд вважає помилковими твердження позивача про протиправність дій, які вчиняються [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб з реалізації активів та майна ПАТ "КБ "Хрещатик". Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Згідно із\~ч.\~2\~ст.\~16,\~ст.\~215\~ЦК України\~одним із\~способів захисту\~ворушеного права\~є визнання\~недійсним правочину,\~укладеного з\~недодержанням вимог,\~установлених ч.\~1-3,\~5,\~6\~ст. 203 цього Кодексу. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується Положенням щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування від 24.03.2016 року № 388, а також Регламентом ЕТС. Тому, вказане Положення та Регламент ЕТС слід розглядати як встановлені законодавством правила проведення торгів з реалізації майна банку під час ліквідаційної у процедури. Однак, позивачем не зазначено жодного порушення правил проведення торгів з реалізації майна банку під час ліквідаційної процедури, що свідчить про недоведеність заявлених позовних вимог. Крім того, суд вказує на те, що метою правосуддя в силу вимог ст.ст.\~55,\~124 Конституції України,\~ст. 5 Закону України "Про судоустрій України", є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на судовий захист реалізується фізичними та юридичними особами шляхом звернення до суду у передбачених законом процесуальних формах, зокрема, шляхом пред'явлення позову через суд до зобов'язаної особи (право на позов). У свою чергу захист права досягається шляхом застосування судом визначених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких здійснюється відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав особи, компенсація втрат, викликаних правопорушенням, а також вплив на правопорушника з метою припинення або попередження правопорушення. З наведеного випливає, що право на позов здійснюється особами лише з приводу такого правовідношення, в якому володілець права на позов та його супротивник перебувають в якості суб'єктів, а їх відносини є приводом для судового процесу. Звертатися до суду з позовом можливо лише для захисту такого права, яке за твердженням позивача, належить йому, або визнання такого юридичного стану, в якому позивач, за його твердженням, є безпосередньо заінтересованим. Позов є нерозривно пов'язаним з наявністю у позивача юридичного інтересу щодо власних прав та обов'язків, а наявність останнього - обумовлює можливість винесення судом рішення по суті справи на користь позивача (правова вигода від судового рішення). Отже, з самого поняття правової вигоди від судового рішення випливає, що юридичний інтерес у позивача відсутній в усіх випадках, коли така вигода не може бути досягнута, зокрема, якщо предметом спору є теоретичний інтерес про право або якщо рішення нездатне позитивно відобразитись на правовій сфері позивача, як, наприклад, за відсутності правовідносин між позивачем і відповідачем, відсутності у позивача суб'єктивного права, про яке він стверджував у позові тощо. Нормативно зміст цього висновку можна розкрити такими виразами, як "не можна пред'являти позови по чужим правовідносинам", або "неприпустимо звертатися до суду зі спорами, що не мають практичного правового характеру" тощо. Юридичний інтерес у судовому процесі уявляє ту правову вигоду, яку може принести позивачу судове рішення, а саме - укріплення прав позивача шляхом їх авторитетного підтвердження судом, в силу чого вони набувають ознак безспірності. З точки зору теорії процесуального права наявність у позивача юридичного інтересу є однією з абсолютних умов виникнення і розвитку судового процесу. І навпаки, відсутність інтересу - має наслідком припинення процесу із знищуваною силою (відмова у відкритті або закритті провадження у справі) негайно, як тільки з'ясовується ця обставина. Таким чином, відсутність у позивача юридичного інтересу, відсутність в нього права на позов у матеріально-правовому значенні має наслідком відмову в задоволенні позову. Підсумовуючи наведене, слід зазначити, що позивач не надано суду належних та допустимих доказів порушення прав та законних інтересів останнього в результаті проведення спірного аукціону, в звязку з чим, не може бути визнаний особою, що вправі звертатись до суду у зв'язку із втручанням відповідачів у його суб'єктивні майнові права. Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed