Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 18.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал" та [PERSON] було укладено кредитний договір №GP-6685947, згідно умов якого останній було видано кредит в сумі 16073,42 грн. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал". На баланс Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" була передана заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України та ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу відповідачеві на адресу місця проживання, зазначену ним у анкеті на отримання кредиту, однак це результату не дало. Вказує, що відповідач не виконує належним чином свої кредитні зобов`язання довготривалий час. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 14.12.2018 року становить 94892,75 грн., з яких: 15513,11 грн. - заборгованість за кредитом; 9981,72 грн. - заборгованість за процентами; 2893,21 грн. - заборгованість за комісією; 66504,71 грн. - штрафні санкції. Відповідно до п.6.2 загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на норми ст.ст.526, 536, 610, 625, 629, 1054 ЦК України, позивач прохає стягнути на його користь з відповідача заборгованість в сумі 94892,75 грн., а також судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Тараненко П.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та подав заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на наступні обставини. Відповідачем [PERSON] факт укладення кредитного договору на умовах, вказаних в кредитному договорі, не заперечується. Порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в термін, в порядку та на умовах, визначених Графіком платежів, який є складовою частиною, укладеної угоди. Відповідно до "Графіка платежів" відповідач до 19 числа кожного місяця в період з 19.08.2014 року по 19.08.2018 року (всього за 48 місяців) має здійснювати щомісячний платіж в сумі 617 грн. (останній місяць - 616,94 грн.). Відповідач належним чином виконувала свої кредитні зобов`язання і 12.11.2014 року нею було здійснено щомісячний платіж на суму 617 грн. У зарахуванні коштів за наступними платежами на той же рахунок та відділення банку їй було відмовлено, оскільки нікуди було здійснювати оплату по кредиту, так як діяльність ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" було припинено шляхом приєднання до ПАТ "ПУМБ". Відповідачем заперечується факт здійснення нею будь-яких платежів на погашення заборгованості за кредитним договором після 12.11.2014 року, що підтверджується і самим позивачем. Оскільки договір в даному випадку встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Згідно з наданим позивачем розрахунку, останнє погашення заборгованості відбулося 12 листопада 2014 року, тобто з наступного місяця, в який мав бути внесений черговий платіж, виникло право кредитора на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач - ПАТ "ПУМБ" звернувся до суду лише в січні 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Враховуючи викладені обставини, прохає суд у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Суд, заслухавши доводи представника відповідача [PERSON] - адвоката Тараненка П.П., перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. 18.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал" та [PERSON] було укладено кредитний договір №GP-6685947, згідно умов якого останній було видано кредит в сумі 16073,42 грн. (а.с.7). 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал". На баланс Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" була передана заборгованість за кредитним договором. Позивачем на адресу відповідача, вказану останньою в анкеті на отримання кредиту, було направлено письмову вимогу, однак це результату не дало (а.с.8). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, судом встановлено, що відповідач належним чином свої кредитні зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим станом на 14.12.2018 року, згідно з розрахунком позивача, утворилась заборгованість в сумі 94892,75 грн., з яких: 15513,11 грн. - заборгованість за кредитом; 9981,72 грн. - заборгованість за процентами; 2893,21 грн. - заборгованість за комісією; 66504,71 грн. - штрафні санкції. Однак суд приймає рішення у відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України, за якою позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач по справі заявив про застосування позовної давності. Вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу. Отже, за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, черговими платежами впродовж строку кредитування, тому перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування, як на це посилається позивач. Аналогічний висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Згідно наданого позивачем розрахунку (довідка про стан та історію заборгованості за кредитним договором №GP-6685947 від 19.08.2014 року), останнє погашення заборгованості відбулося 12 листопада 2014 року, тобто з наступного місяця, в який мав бути внесений черговий платіж, виникло право кредитора на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач - ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду лише в грудні 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. У зв`язку з вищевикладеним та з урахуванням вимог ст.261 ЦК України позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права з пропуском строку позовної давності, оскільки останній платіж по кредитному договору відповідачем було здійснено 12.11.2014 року, та з того часу відповідачем не здійснено жодного платежу чи іншої транзакції по рахунку, а відповідач звернувся до суду з позовом лише 28.12.2018 року (згідно конверта), тобто з пропуском строків позовної давності. Отже, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. У зв`язку з цим, згідно ст.141 ЦПК України, не підлягають й стягненню з відповідача витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed