Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів. Свої вимоги мотивував тим, що 30 жовтня 2015 року позивач придбала у відповідача повсякденне взуття вартістю 1990,00 грн. У період носіння протягом двох днів шнурки стали непридатні для подальшого використання, а також на деталях верху взуття, а саме на союзці та біля затяжної кромки з'явилися темні плями виробничого характеру, схожі на виступ клею чи інших хімічних матеріалів. 29 листопада 2015 року та 12 грудня 2015 року позивач зверталася до відповідача з заявою про повернення коштів за вказане взуття. Однак листом позивача було повідомлено про закінчення гарантійного строку. Позивач просить розірвати договір від 30 жовтня 2015 року, стягнути з відповідача вартість взуття у розмірі 1990,00 грн., моральну шкоду у розміру 1000,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в частині стягнення моральної шкоди. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що кошти відповідач повернув у сумі 1990,00 грн. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Підтримав письмові заперечення, в яких зазначив, що згідно розписки від 18 лютого 2016 року відповідачем були повернуті позивачу грошові кошти у розмірі 1990,00 грн.Моральна шкода відповідачем не доведена. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно товарного чеку від 30 жовтня 2015 року позивач придбала повсякденне взуття вартістю 1990,00 грн. (а.с.6, 10). 29 листопада 2015 року та 12 грудня 2015 року позивач зверталася до відповідача з заявами про повернення коштів за вказане взуття (а.с. 4-5). 11 січня 2016 року відповідач листом повідомив позивача про закінчення гарантійного строку,протягом якого можливо було призначити експертизу з метою встановлення причин втрати якості товару (а.с.9). Частиною 1 статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець(виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Положення щодо прав покупців на отримання товару належної якості, яка гарантується продавцем закріплено також у статтях 673 та 675 ЦК України. Згідно частини 1 статті 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає вимогам договору купівлі - продажу. Частиною 1 статті 675 ЦК України передбачено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві,якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі - продажу. Частина 2 цієї статті встановлює, що договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Подібні зобов'язання виробника ( виконавця) прописані і в частині 1 статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Причому гарантійний строк на комплектуючі вироби має бути не меншим, ніж гарантійний строк на основний виріб. Правові наслідки передання товару неналежної якості та права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені статтями 678 ЦК України та статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частини 1 ст.679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, у разі надання продавцем гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб або непереборної сили. 18 лютого 2016 року, тобто під час розгляду справи, позивач отримала від відповідача грошові кошти у розмірі 1990,00 грн. за придбане нею 30 жовтня 2015 року взуття неналежної якості, що підтверджується розпискою (а.с.37). Під час розгляду справи позивач не відмовилась від позовних вимог в частині стягнення з відповідача вартості придбаного взуття неналежної якості у розмірі 1990,00 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що вимоги позивача, в частині розірвання договору, стягнення з відповідача вартості придбаного взуття у розмірі 1990,00 грн. задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає наступне. Згідно роз'яснень, що містяться у пункті 2 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди" спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції, у випадках, передбачених нормами цивільного законодавства та іншими законодавчими актами, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Позивачем не доведено, що моральну шкоду завдано внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), яка у зазначений період реалізована відповідачем та яку позивач у цей період придбав. Тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживачів слід відмовити. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при подачі позовної заяви: майнового характеру оплаті підлягає судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру до суду оплачується ставка судового збору 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2016 року становить 1378 грн. 00 коп. Згідно частини 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач звільнений від сплати судового збору. Після пред'явлення позову до суду відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 1990,00 грн. за придбане нею 30 жовтня 2015 року взуття неналежної якості. Позивач в ході судового розгляду справи не підтримала позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 1990,00 грн. за придбане нею взуття неналежної якості, у зв'язку з виплатою відповідачем вказаних грошових коштів. Однак згідно вимог ч.1 ст. 89 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Отже відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 551, 20 грн. за позовні вимоги майнового характеру.

Outcome: approved