Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

В серпні 2015 року ТОВ „Корюківка-Агро" звернулось до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просило стягнути з [PERSON] на свою користь 19 157 грн. 32 коп. шкоди, завданої незаконним привласненням урожаю озимої пшениці. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він на підставі договору про надання послуг від 15 липня 2013 року був зобов'язаний надати ПП „Агрофірма „Чорний Ріг" комплекс послуг щодо посіву, вирощування та збирання на орендованій останнім у [PERSON] земельній ділянці площею 2,4691 га. В червні 2013 року позивачем було виявлено, що посів озимої пшениці на земельній ділянці зібраний саме відповідачем [PERSON] Остання відмовляється повернути зерно, чим завдає збитків на суму вартості привласненого зерна. Рішенням Корюківського районного суду від 16 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ТОВ „Корюківка-Агро" просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права. Апелянт вказує, що факт збирання урожаю, належного позивачу, саме відповідачем встановлено в ході проведення досудового розслідування. Апелянт не погоджується із висновком суду про те, що договір оренди, укладений між ПП „Агрофірма „Чорний Ріг" та [PERSON], припинився у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, вважаючи, що за відсутності письмових заперечень з боку орендодавця щодо продовження строку дії договору, останній підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах. На думку апелянта. В разі неповернення ПП „Агрофірма „Чорний Ріг" земельної ділянки після закінчення строку дії договору оренди землі [PERSON] мала право звернутися з вимогою про повернення земельної ділянки з оренди, а не збирати самовільно урожай. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ПП „Агрофірма „Чорний Ріг" припинився у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений, а тому відповідач [PERSON] як власник земельної ділянки правомірно користувалась нею, а також вирощеним на ній урожаєм після припинення дії договору, що свідчить про безпідставність заявлених ТОВ „Корюківка-Агро" позовних вимог. Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,47 га, розташованої на території Козилівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.68). 14 травня 2009 року між [PERSON] та ПП „Агрофірма „Чорний Ріг" був укладений договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] передала останньому в строкове платне користування належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю земельну ділянку для вирощування сільськогосподарських культур, яка знаходиться на території Козилівської сільської ради, площею 2,47 га строком на 5 років. Даний договір був зареєстрований у Корюківському райвідділі державного земельного кадастру (а.с.65-66). В той же час 15 липня 2013 року між ПП „Агрофірма „Чорний Ріг" та ТОВ „Корюківка-Агро" був укладений договір про надання послуг, відповідно до умов якого останнє зобов'язувалось з власних матеріалів та з використанням власної сільськогосподарської та\\або іншої техніки надати ПП „Агрофірма „Чорний Ріг" комплекс послуг щодо посіву (з врахуванням передпосівної підготовки ґрунтів), вирощування (з урахуванням внесення мінеральних добрив) та збирання на орендованій земельній ділянці пшениці озимої, а ПП „Агрофірма „Чорний Ріг" зобов'язується прийняти та оплатити послуги. Строк дії договору з 15.07.2013 року по 30.09.2014 року, але в будь-якому разі після збору врожаю (а.с.9). Згідно положень п.3.1. цього ж договору ТОВ „Корюківка-Агро" зобов'язано передати ПП „Агрофірма „Чорний Ріг" зібраний врожай. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ „Корюківка-Агро" посилалось на те, що відповідачем [PERSON] було зібрано врожай на земельній ділянці, який ним був посіяний та вирощений, але не зібраний, чим задано відповідних збитків. Проте аналіз положень договору про надання послуг від 15 липня 2013 року, що укладений між ТОВ „Корюківка-Агро" та ПП „Агрофірма „Чорний Ріг", дає підстави стверджувати, що власником врожаю, вирощеного на земельній ділянці, що належить [PERSON], є саме ПП „Агрофірма „Чорний Ріг", а не ТОВ „Корюківка-Агро". Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень чинного цивільного процесуального закону належним позивачем у справі є особа, який належить право вимоги. Апеляційним судом встановлено, що за спірними правовідносинами право вимоги належить ПП „Агрофірма „Чорний Ріг" як власнику врожаю, що був зібраний [PERSON] Таким чином, встановивши всі дійсні обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання, що позовні вимоги пред'явлено неналежним позивачем, тобто особою, якій не належить право вимоги. Якщо позов пред'явлено особою, якій не належить право вимоги, суд повинен відмовити позивачу у задоволенні позову. Враховуючи зазначене, позовні вимоги ТОВ „Корюківка-Агро" не підлягають задоволенню саме з наведених вище мотивів. Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Outcome: partial