Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, згодом уточнив позовні вимоги, про стягнення з відповідачів [PERSON],\~ Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на його користь у відшкодування заподіяного матеріального збитку спричиненої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 08 липня 2015 року о 08 год. 25 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Генерала Бочарова в місті Одесі, в порушення вимог п.п. 10.2, 1.3 Правил дорожнього руху, допустила зіткнення з автомобілем марки Dacia Logan, державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого вищевказаний автомобіль отримав значні механічні пошкодження. На місце ДТП були викликані співробітники ДАІ, котрі зафіксували дорожньо-транспортну пригоду та видали відповідні довідки. 27.07.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси було винесено постанову по справі №523/10921/15-п, відповідно до якої [PERSON] було визнано винною в скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. На виконання вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] на момент ДТП була застраховано в [PERSON] «Страхове товариство «Домінанта» за полісом № АІ/3289092. На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 10.07.2015р. позивач подав письмове повідомлення на адресу [PERSON] «Страхове товариство «Домінанта» про настання ДТП. Страхова компанія порушуючи вимоги п. 34.2 Закону № 1961, організувала проведення огляду пошкодженого автомобілю позивача, після того як 10-денний термін для проведення огляду страховою компанією закінчився. 28.07.2015 року працівниками Страхової компанії був проведений огляд пошкодженого Т/3, були зроблені фото, складений Протокол огляду. При цьому, слід зазначити, що жодний експерт, оцінщик або інший спеціаліст, який мав би проводити оцінку матеріального збитку не був присутній під час огляду. 14.08.2015 року позивач надав на адресу Страхової компанії Заяву про страхове відшкодування із повним пакетом документів. У звязку з тим, що Страхова компанія до сьогодні так і не погодила суму страхового відшкодування з позивачем та не сповістила, про суму, яку вони розрахували згідно своєї оцінки, позивач самостійно звернувся до МП «Універсал-ЛТД»\\ТОВ\\ для встановлення вартості матеріального збитку завданого його Т/3 в результаті ДТП. Згідно Аварійного сертифікату № 389-08/15 від 01.09.2015р. сума матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, без урахування ПДВ складає: 13528,98 грн. 30.09.2015р. Страхова компанія, сплатила частину суми страхового відшкодування у розмірі 7765,12 грн. на розрахунковий рахунок позивача. Як зазначив позивач, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи зазначене в позові, оскільки Страхова компанія повинна виплатити страхове відшкодування лише у розмірі 13528,98 грн. + 1291,83 грн. (ПДВ), а фактичний розмір матеріальної шкоди (сума відновлюваного ремонту в результаті вищевказаного ДТП) складає 19875,00 грн., то для повного відшкодування завданої шкоди необхідно доплатити 5054,19 грн. (19875,00 грн. - 13528,98 грн. - 1291,83 грн. - 5054,19). зазначену кошти позивач просить стягнути з [PERSON] винуватця ДТП. Загалом позивач після уточнення позовних вимог просив стягнути з страхової компанії суму страхового відшкодування у розмірі 7055, 69 грн., суму пені розраховану на дату винесення рішення, суму збитків, суму 3% річних, суму витрат на проведення огляду у розмірі 600, 00 грн., а також з [PERSON] суму матеріальних збитків у розмірі 5054, 19 грн., судовий збір стягнути з відповідачів. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та стягнути матеріальну шкоду завдану скоєнням ДТП в повному обсязі з відповідачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не сповістила. Представник відповідача [PERSON] «СТ «Домінанта» в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представником надано на адресу суду заперечення на позов від 29 лютого 2016 року. В своїх запереченнях представником відповідача зазначено, що згідно до звіту №13245 від 18.08.2015 року про вартість матеріального збитку, що завданий власнику ТЗ «Дача Логан», держаний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталось 08.07.2015 року, склала 9318, 14 грн. з ПДВ та 7765, 12 грн. без ПДВ. 30.09.2015 року страхова компанія сплатила позивачу 7765 грн. 12 коп. страхового відшкодування. При цьому, доплата ПДВ здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту проведення ремонту, тому після надання страховій компанії необхідних документів з заявою про доплату суми ПДВ, страховою компанією буде здійснена вказана доплата. (а.с. 115,116). Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З'ясував обставини справи, вислухав позивача та його представника, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив наступні обставини. 08 липня 2015 року о 08 год. 25 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Генерала Бочарова в місті Одесі, в порушення вимог п.п. 10.2, 1.3 Правил дорожнього руху, допустила зіткнення з автомобілем марки Dacia Logan, державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого вищевказаний автомобіль отримав значні механічні пошкодження. 27.07.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси було винесено постанову по справі №523/10921/15-п, відповідно до якої [PERSON] було визнано винною в скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с. 10). Власником пошкодженого автомобіля [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію т/з ВНС №150119 від 13.08.2008 року. (а.с. 7). Відповідно ж до ч. 2\~ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 08 липня 2015 року, є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Крім того, відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). На виконання вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] на момент ДТП була застраховано в [PERSON] «Страхове товариство «Домінанта» за полісом № АІ/3289092. (а.с. 68). 28.07.2015 року працівниками Страхової компанії був проведений огляд пошкодженого Т/3, були зроблені фото, складений Протокол огляду.(а.с. 80-83). Позивач також самостійно звернувся до МП «Універсал-ЛТД»\\ТОВ\\ для встановлення вартості матеріального збитку завданого його Т/3 в результаті ДТП. Розмір матеріальної шкоди визначений згідно: - висновку №13245 від 18 серпня 2015 року судового експерта ТОВ «Експертум-АВЕ», згідно якого вартість матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ - автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП склала 9318, 14 грн. з ПДВ та 7765, 12 грн. без ПДВ. (а.с. 72-77). - аварійного сертифікату № 389-08/15 від 01.09.2015р. сума матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, без урахування ПДВ склала 13528,98 грн. (а.с. 12-19). Позивач в своєму позові не заперечує проти того, що страховою компанією виплачено 7765 грн. 12 коп. Положеннями\~ст. 212 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Так, абзацом 1 пункту 22.1.\~ст. 22\~Закону\~№ 1961-IV\~передбачено, що в\~разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як передбачено частинами 3 і 4\~ст. 3\~ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні",\~незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна встановлюються відповідно до\~статті 12 цього Закону. Та на підставі ч. 1\~ст. 9 ЗУ\~"Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"\~методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. А згідно абзацу 10 ч. 2\~ст. 7 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"\~проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. На виконання даних норм,\~Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»\~ звернулась до ТзОВ "Експертум АВЕ" в якого замовила, звіт про оцінку пошкодженого майна. А тому, розмір матеріального збитку пошкодженого автомобіля [NUMBER], був визначений на підставі Звіту №13245 від 18 серпня 2015 року, складеного ТзОВ "Експертум АВЕ", відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданий власнику вищезазначеного автомобіля становить 9318, 14 грн. з ПДВ та 7765, 12 грн. без ПДВ. (а.с. 72-77). Фактично не погоджуючись зі звітом про оцінку майна за №13245 від 18 серпня 2015 року, складеного оцінювачем ТзОВ "Експертум АВЕ", [PERSON] 25 серпня 2015 року, замовив авто-товарознавче дослідження у судового експерта ТОВ МП «Універсал ЛТД», який 01.09.2015 року склав Аварійний сертифікат № 389-08/15, яким визначив вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля [NUMBER], у розмірі18609 грн. 55 коп., а вартість матеріального збитку в результаті його пошкодження при ДТП без ПДВ склала 13528 грн. 98 коп. (а.с. 11-19). За правилами\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно пункту 34.2.\~ст. 34\~Закону\~№ 1961-IV, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)\~зобов'язаний направити свого представника(працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. І лише, якщо представник страховика (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)\~не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження), пункт 34.3.\~ст. 34\~Закону\~№ 1961-IV. Матеріалами справи доведено, що представник\~Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»\~протягом 10 робочих днів із дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, не оглянув пошкоджений автомобіля [NUMBER]. Факт цього представник відповідача не заперечував, однак вказав, що вказаний строк порушено не з його вини. Виходячи з даного факту, [PERSON] хоча і набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру шкоди, однак оскільки він замовив висновок вже після того, як страховою компанією визначено матеріальну шкоду відповідно до Звіту №13245 від 18 серпня 2015 року, тому суд не приймає Аварійний сертифікат № 389-08/15 як належний доказ. При наявності розбіжностей у Аварійному сертифікаті та Висновку із приводу розміру матеріального збитку, позивач мав право клопотати під час судового розгляду справи про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, однак своїм правом позивач не скористався. Слід також зазначити, що позивач не зазначає, окрім того, чому саме він не згідний із висновком №13245 від 18 серпня 2015 року судового експерта ТОВ «Експертум-АВЕ», та якій конкретній нормі стосовно оцінки майна суперечить такий і чим саме, окрім, самих посилань на загальні норми. Виходячи з наведеного, суд приймає як належний та допустимий доказ - Висновок №13245 від 18 серпня 2015 рок, який не суперечить обставинам справи. Окрім страхового відшкодування шкоди, [PERSON] також просив стягнути з [PERSON] «СТ «Домінанта» пеню за прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховиката 3% річних. Відповідно до змісту абзаців 1 і 2 пункту 36.2\~ст. 36 Закону\~№ 1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] подав Заяву від 14.08.2015р. на виплату страхового відшкодування, а 30.09.2015 року страховою компанією виплачено страхове відшкодування у розмірі 7765, 12 грн., що і не заперечує позивач. У зв'язку із цим відсутні підстави стверджувати, що [PERSON] «СТ «Домінанта» здійснила виплату страхового відшкодування шкоди, пізніше за 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. А звідси, вимога [PERSON] про стягнення пені та 3% річних з [PERSON] «СТ «Домінанта» не знайшла свого доведення. Щодо стягнення ПДВ з [PERSON] «СТ «Домінанта», то доплата ПДВ здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту проведення ремонту, тому після надання страховій компанії необхідних документів з заявою про доплату суми ПДВ, страхова компанія повинна здійснити вказану доплату. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] коштів у розмірі 5054 грн. 19 коп. для повного відшкодування завданої шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З полісу обовязкового страхування № АІ/3289092 вбачається, що ліміт відповідальності страхувальника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»\~ становить 50000 грн. (а.с.68) та не перевищує суму страхового відшкодування, яка була сплачена позивачем на користь [PERSON], тому підстав для стягнення з [PERSON] 5054 грн. 19 коп. у суду немає, тому в задоволенні позову у вказаній частині також необхідно відмовити. За таких обставин, суд приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення в повному обсязі.

Outcome: dismissed