Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

28.05.2015 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю до часу відкриття спадщини. В обгрунтування заяви вказує, що 16.09.2000 року вона одружилася з [PERSON] 03.07.2001 року господар будинку - батько чоловіка заявниці - [PERSON], приписав її в будинку, де проживала їхня сім'я, за адресою: [ADDRESS]. Будинок належав [PERSON] на підставі акта про передачу житлового будинку у власність, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кагарлицької районної ради народних депутатів № 216 від 27.11.1990 року, зареєстрованого Ржищівським бюро технічної інвентаризації 25.01.1991 року за реєстром № 2780, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,1 га, що належала йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ржищівською міською радою Київської області 07.08.2007 року. З того часу за цією адресою заявниця проживає і досі. [INFO] господар будинку [PERSON] помер і його дружина [PERSON] вступила в спадщину, як спадкоємець першої черги. [INFO] померла мати чоловіка заявниці [PERSON] Таким чином, на протязі чотирнадцяти років з дня одруження 16.09.2000 року до часу їхньої смерті, вони проживали однією сім'єю з батьками чоловіка заявниці - [PERSON] та [PERSON], ділили з ними спільний побут, вели разом спільне домашнє господарство, допомагали один одному та доглядали літніх батьків, слідкували за будинком та підтримували його в належному для проживання стані, харчувалися разом та виховували разом сина заявниці - неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Чоловік заявниці відмовився від спадщини на її користь. З метою оформлення права на спадщину заявниця звернулась із відповідною заявою до нотаріуса з приводу оформлення спадщини. Однак для оформлення спадщини заявниці було рекомендовано звернутися до суду для підтвердження факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Заповіт від імені [PERSON] не складався, інших спадкоємців не має, а отже заявниця [PERSON], є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом на спадщину померлої, оскільки проживала з нею однією сім'єю більше 5 років та вела спільне сімейне господарство. В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилася з поважних причин, надала суду заяву, згідно якої заяву про встановлення факту проживання однією підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище, просила проводити розгляд справи без її участі. [PERSON] в судове засідання не з'явився з поважних причин, надав заяву, згідно якої заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю до часу відкриття спадщини з його матір'ю [PERSON] підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі. Представник Ржищівської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився з поважних причин. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив нижчезазначене. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина та була заведена спадкова справа державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Отькало С.В., що підтверджується письмовим доказом по справі: копією спадкової справи № 39/2015 від 19.03..2015 року (а.с. 22-28). Єдиний спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] є її син - [PERSON], який в установленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини на користь заявниці, що підтверджується письмовим доказом по справі: копією заяви [PERSON] від 19.03.2015 року (а.с. 22). Факт спільного проживання однією сім'єю заявниці [PERSON] і [PERSON] у період з 2001 року по день смерті останньої підтверджується актом обстеження житлових умов від 23.03.2015 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 23 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Також, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року встановив, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини, відповідно до вимог ст. 1220 Цивільного кодексу України, є день смерті особи. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до 01.01.2004 року. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Оцінюючі зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню як законна та обгрунтована. На підставі викладеного,

Outcome: approved