Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі з 14.01.2002 року. За час спільного проживання в них народився син [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2012 року шлюб між позивачем і відповідачем розірваний. Відповідач ухиляється від її утримання дитини , матеріальної допомоги позивачу не надає. Відповідач офіційно не працює, але має заробітки. Він самоусунувся від утримання сім'ї, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить стягнути з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати в користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, а 28 квітня 2012 року шлюб між ними розірваний, про що свідчить копія рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2012 року. За час спільного проживання у них народився: син [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем по справі та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, копією довідки від 18.11.2014 року. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов"язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов"язання батьків. Обов"язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище сторін, неповнолітньої дитини, те, що позивач проживає в м. Ріміні ,Італія , працює на тимчасових роботах , неповнолітній син [PERSON] проживає з матір*ю і знаходиться на її утриманні відвідує дитячий садок "Дон Доменіко Мазі", місячний внесок 200 євро , відповідач з 2002 року проживав і працював в Італії ,що посвідчується дозволом на проживання і офіційне працевлаштування , відповідач визнав ,що працюючи в Італії отримував щомісячно доход в розмірі 900 євро , а в 2014 році перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, отримував щомісячно допомогу в розмірі 560 євро . Є власником автомобіля марки "Опель Корса" ,який на даний час знаходиться в Італії , інших утриманців немає, відповідач молода, фізично здорова людина , а тому суд вважає, що відповідач спроможний виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини. Доводи відповідача, що в нього відсутні кошти на утримання дитини так як він на даний час знаходиться на території України , не працює, хворіє,що позбавляє його можливості заробляти кошти є безпідставними,так як судом встановлено ,що відповідач на протязі більше десяти років заробляв значні кошти в Італії і на даний час не позбавлений можливості заробляти кошти як на території України так і Італії. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved