Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] просять постановити судове рішення, яким визнати за ними за кожним право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивачі посилаються на те, що вони та померлий [PERSON], як члени колгоспного двору, що входили до його складу станом на 14 квітня 1991 року, придбали кожний право власності на 1/5 частку цього житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. Разом з тим їм - позивачам було відмовлено управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області в реєстрації права власності на належні їм частки будинку через відсутність у них правовстановлюючих документів на будинок. В зв'язку з чим вони - позивачі вимушені звернутись до суду з цим позовом. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду клопотання про розгляд справи без їх участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтримують. Відповідач - Городненська сільська рада Болградського району Одеської області про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради в судовому засіданні, позов визнає в повному обсязі. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований по [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, до складу якого входили позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на той час, всі члени цього колгоспного двору придбали право власності на вищеназваний житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому в рівних частках, а саме по 1/5 частині кожний. Наведене підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району про склад і тип двору за № 311 від 11 лютого 2016 року (а.с.18). Виходячи з доказів, досліджених в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що цивільні правовідносини між позивачами та померлим членом двору, по відношенню до спірного житлового будинку, виникли до 14.04.1991року і до прийняття Закону України «Про власність». Тому до цих правовідносин повинні застосовуватися положення ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення цих правовідносин, а саме норми ст.ст.120,123,126 ЦК України, відповідно до яких частки членів колгоспного двору в майні, придбаному за їх спільні кошти, є рівними. Суд вважає, що частки позивачів, а також померлого [PERSON] в домоволодінні по [ADDRESS] є рівними та складають по 1/5 частині кожного, т. я. цей житловий будинок зі всіма розташованими при ньому господарськими будівлями та дворовими спорудами придбаний за спільні кошти членів колгоспного двору до 14.04.1991 рік та внесений у погосподарську книгу Городненської сільської ради Болградського району станом на 14.04.1991 року. Це підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району № 311 від 11 лютого 2016 року (а.с.18), технічним паспортом на цей будинок (а.с.23-25). Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 29 травня 2014 року за позивачкою [PERSON] визнано право власності на 1/5 частку вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому , як за спадкоємицею після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] року (а.с. 16). Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність лише в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння , що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Таким чином у сільській місцевості оформлення індівідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім"я власника. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями , державна реєстрація прав є обов"язковою. Одночасно в ч.4 ст.3 цього ж Закону зазначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство , що не передбачало обов"язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності , з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об"єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарськи (присадибні) будівлі і споруди , прибудови до них) , що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року , щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів , визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області позивачам відмовлено в реєстрації їх права власності на належні їм, як членам колгоспного двору, частки будинку - по 1/5 частині будинку за кожним , з посиланням на відсутність у них правовстановлюючого документу на будинок, що підтверджується рішеннями №28496196 і 28495862 від 29.02.2016 року (а.с.19,20). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивачі, як члени колгоспного двору, що входили до його складу станом на 14 квітня 1991 року, придбали кожний право власності на 1/5 частку цього житлового будинку , але на теперішній час позбавлені можливості зареєструвати своє право власності на ці частки будинку, суд вважає за необхідне визнати за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. право власності за кожним на 1/5 частку цього житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому.

Outcome: approved