Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В серпні 2009 року відкрите акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0043/73/63711 від 21.08.2006 року в розмірі 149888,23 грн. (а.с.1) 26.07.2010 року позивач надав до суду заяву про уточнення позовних вимог (а.с.72), згідно якої просили уточнити назву позивача на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" і стягнути кредитну заборгованість в більшому розмірі на час подачі заяви в доларах США, так як кредит було видано в іноземній валюті згідно договору № 014/0043/73/63711 від 21.08.2006 року. Станом на 25.03.2010 року виник борг в сумі 11825,59 доларів США (що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 94014,62 грн) . Згідно розрахунку заборгованість складається з : заборгованості за кредитом - 11110,98 доларів США, заборгованості за відсотками - 39,57 доларів США, заборгованості за простроченими відсотками - 356,29 доларів США, заборгованості за пенею - 318,75 доларів США. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, в позовній заяві зазначив, що 21.08.2006 року [PERSON] надано кредит у розмірі 25000 доларів США відповідно до укладеного договору № 014/0043/73/63711 зі сплатою за користування кредитом 13,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] взяті зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, а тому станом на 25.03.2010 року у нього виникла заборгованість перед Банком в сумі 11825,59 доларів США. Тому просили суд стягнути з відповідача суму заборгованості згідно розрахунку, а справу розглянути без участі представника банку. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду надав по справі письмові пояснення та пояснив в судовому засіданні, що він уклав з Банком кредитний договір на придбання автомобіля, однак на час розгляду справи у суді повністю виплатив борг з процентами за користування кредитом. При цьому посилався на те, що отриманий ним від Банку кредит є споживчим, так як він брав кошти на придбання автомобіля. Особисто він від Банку кошти не отримував, а Банк самостійно перерахував кошти в магазин, де він купив автомобіль. При купівлі автомобіля Банк провів конвертацію коштів і перерахував за автомобіль не 25000 доларів США, а кошти в сумі 126650 грн, а тому він повинен повертати кошти банку не в доларовому еквіваленті, а в гривнях і розмір кредиту повинен становити саме 126650 грн. Він ці кошти згідно проведених ним оплат повністю виплатив банку. Тому вважає, що угода його з Банком про отримання ним коштів в доларах США є притворною, прикриває угоду про отримання ним коштів в гривнях, що він зараз доводить при розгляді його справи в Приморському суді м. Одеси. Також відповідач вважає, що розмір пені, встановлений договором на рівні 0,5 % суперечить вимогам законодавства, так як відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за своєчасність виконання грошових зобов"язань" від 22.11.1996 №543, розмір пені не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки НБУ. Суд, заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, прийшов до висновку, що позов Банку підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно до укладеного договору № 014/0043/73/63711 від 21.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,0 % на рік, термін дії договору встановлено до 21.08.2012 року, погашення кредиту проводиться згідно умов та графіку кредитного договору (а.с.10-13). Згідно рішення Загальних зборів акціонерів ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 14.10.2009 року затверджено нове найменування банку ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", як Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль. (а.с.63) Згідно з ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору . Судом встановлено, що Банк та позичальник [PERSON] уклали кредитний договір в валюті у письмовій формі, як вимагається ч. 1 ст. 1055 ЦК України . Пунктом 3.2 цього договору передбачено, що кредит надається банком позичальнику готівкою. Також судом встановлено, що Банк видав [PERSON] обумовлену кредитним договором грошову суму. Отримання позичальником коштів готівкою в розмірі 25000 доларів США підтверджується підписаною ним особисто заявою на видачу готівки №R43/864-46 від 21.08.2006 року . (а.с.15) Тому посилання позичальника [PERSON] на те, що грошей від Банку він не отримував не можуть бути підставою для визнання цього договору не укладеним або недійсним, оскільки кредитний договорі є укладеним з моменту досягнення його сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Дії ж Банку щодо подальшого перерахунку грошей за заявою [PERSON], зняття їх з рахунку, в тому числі їх конвертації в іншу валюту стосуються виконання договору, а не укладення, тоді як правове значення для вирішення питання про визнання кредитного договору недійсним має додержання сторонами вимог закону при його укладенні. Судом також встановлено, недійсність кредитного договору, який розглядається по даній справі, [PERSON] оскаржує в Приморському районному суді м. Одеси (цивільна справа №2-4483/11 за позовом [PERSON] до ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним правочину), однак будь-якого рішення на користь [PERSON] за час розгляду справи судом не прийнято. Також із п.1.1 Договору встановлено, що позичальник [PERSON] погодився отримати кредит в іноземній валюті, а тому суд вважає, що повертати кредит повинен також в іноземній валюті. Із матеріалів справи встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором з урахуванням здійснених ним платежів [PERSON] станом на 25.03.2010 року має заборгованість по кредиту у сумі 11825,59 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 11110,98 доларів США, заборгованість за відсотками - 39,57 доларів США, заборгованість за простроченими відсотками - 356,29 доларів США, заборгованість за пенею - 318,75 доларів США. (а.с.75). При цьому позивач посилався на необґрунтоване завищення пені згідно умов договору. Так відповідно до п. 9.1. Договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом Позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Суд вважає, що дія Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" від 22.11.1996 року №543/96-ВР щодо обмеження розміру пені при укладенні договорів на дані правовідносини щодо споживчого кредитування фізичних осіб не поширюються. Такий висновок суду ґрунтується на рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013 по справі №1-12/2013, по якій Конституційний Суд України роз"яснив, що в аспекті конституційного звернення дія Закону "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" від 22.11.1996 року №543/96-ВР поширюється на правовідносини, суб'єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (підприємці) і не поширюється на правовідносини щодо споживчого кредитування фізичних осіб. Ст.1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги Банку правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивні частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України, а судовий збір при цьому стягується судом в гривнях. Таким чином з [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" підлягає стягненню заборгованість на суму 11825,59 доларів США, в межах заявлених позовних вимог. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 1730,00 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 533, 549, 554, 611, 624, 629, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved