Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 05 серпня 2019 року звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» про зобов`язання виконати вимоги п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та внести відповідні виправлення у квитанцію, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання припинити незаконне використання персональних даних. \~ \~ \~ \~В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 05.07.2019 року відповідач звернувся до Покровського міського відділу Державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення з неї заборгованості в розмірі 4570 грн. та з нагадуванням про невідомий їй внесок в розмірі 91,42 грн. \~ \~ \~ \~04.07.2019 року, тобто заднім числом, було відкрито виконавче провадження з посиланням на зовсім інший виконавчий лист № 235/2310/18 від 28.02.2019 року. \~ \~ \~ \~Вона ставить під сумнів існування обох виконавчих листів як від 28.02.2019 року, так і від 18.01.2019 року по справі № 235/2310/18 , оскільки обидва листи мають дату, коли ще рішення не набрало законної сили. \~ \~ \~ \~Виконавчий лист у день винесення рішення взагалі ніколи тне видається. 28.02.2019 року вона оскаржила рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2019 року в апеляційному порядку. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 27.03.2019 року апеляційний суд зупинив дію рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2019 року. \~ \~ \~ \~Коли апеляційна скарга з рішенням апеляційного суду була повернута до Красноармійського міськрайонного суду їй не відомо, але 28.02.2019 року вона не могла потрапити до суду. Отримавши рішення апеляційного суду, 13.06.2019 року після отримання пенсії вона добровільно сплатила всю суму, визначену судом, тому відповідач взагалі не мав підстав для примусового стягнення. Її було повідомлено, що вона не має права на укладання індивідуального договору, надіслали копію договору, укладеного міським головою нібито від імені співвласників будинку без будь-якого підтвердження про їхню згоду або доручення співвласників. Також їй була надіслана квитанція з новим тарифом за роботи (послуги), які будуть виконуватись не за графіком, а по мірі необхідності. Тобто її позбавили права на звернення із розбіжностями та права на оскарження. Крім того, відповідач не забарився поновити порушення вимог ч. ч. 4 і 5 ст. 4 Закону України «Про захист персональних даних» та знов розпочав використовувати без її згоди її персональні дані у квитанціях з недостовірної інформацією про борг та розташував її у під`їзді для свобідного доступу її сусідів, хоча у неї обладнана індивідуальна поштова скринька. Вона має законне право, щоб хтось сторонній втручався у її особисті справи, але відповідачу вже увійшло у розвагу принижувати її перед сусідами та примушувати нервувати. Добровільним виконанням рішення суду вона фактично підтвердила відсутність боргу станом на 01.12.2017 року. Тому зазначені в квитанції суми боргу повинні відповідати нарахуванню за період з 01.12.2017 року по 30.06.2019 року після обов`язкового виконання п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ від 09.11.2017 року, тобто після проведення перерахунку за невиконанні роботи (послуги). Але відповідач не намагався цього робити. Зазначені в квитанції суми боргів не відповідають 100% виконанню при належній як5ості в строк та в повному обсязі. Станом на 01.07.2019 року вартість з управління будинком повинна мати розмір максимум 1501,71 грн., а сума за вивіз сміття 873,05 грн. згідно її розрахунку. Але ця сума підлягає обов`язковому зменшенню, оскільки співвласники будинку [ADDRESS] з 1968 року по цей час квітники площею 3798 кв.м. утримують самі. Згідно її розрахунків вартість утримання квітників за 36 місяців загального строку позовної давності повинна бути зменшена на 346,89 грн. Її квартира обладнана індивідуальним опаленням, тому сума утримання системи центрального опалення повинна бути зменшена за 36 місяців на 198,23 грн. Крім того, з 01.01.2019 року взагалі не виконувались ніякі роботи крім прибирання прибудинкової території та вивозу сміття, тому відповідач повинен був сам зробити перерахунок вартості невиконаних робіт та зняти з нарахування 253,13 грн. Після зменшення нарахування за строкою «Утримання будинку» виявляється замість боргу у 2304,04 грн. переплата в розмірі 22371,78 грн., а за строкою «вивіз сміття» повинна стояти сума боргу в розмірі 873,05 грн. замість боргу в сумі 2670,00 грн. Таке над нею знущання вона відчуває з боку відповідача з 2007 року. Вона стомилась від свавілля, порушення її прав на отримання житлово-комунальних послуг в повному обсязі, в зазначені строки та належної якості. Вона стомилася від тривалого судового переслідування. Вона втратила надію, що ці знущання з вини відповідача коли-небудь припиняться, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. 05 серпня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 08 серпня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення та виклику сторін. 27 серпня 2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2019 року, залишеним без змін Донецьким апеляційним судом 15.05.2019 року позов Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» задоволено повністю, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «ПЦЄЗ ДО» заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2014 року по 30.11 2017 року в сумі 2751,84 грн., заборгованість за вивіз твердих побутових відходів за період з 01.12.2014 року по 30.11.2017 року в сумі 1378,50 грн. Після набрання рішенням чинності КП «ПЦЄЗ ДО» 12.06.2019 року вих.. № 208 направив виконавчий лист до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області для примусового виконання. Виконавче провадження було відкрито 04.07.2019 року № 59452732. 23.08.2019 року за вих..№ 352 було направлено до ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] 14.06.2019 року на розрахунковий рахунок КП «ПЦЄЗ ДО» від позивача надійшла сума в розмірі 5892,34 грн. Однак, як вбачається з квитанції, наданою [PERSON] до суду, вся сума сплачена як квартплата, період оплати травень 2019 року. В квитанції не було вказано, що це сума на виконання рішення суду, не зазначено, що суму потрібно розподілити між послугами по утриманню будинку та прибудинкової території, вивезенням твердих побутових відходів, а також відшкодуванню судового збору. [PERSON] не зверталась до КП «ПЦЄЗ ДО» з заявою про розподіл грошової суми в розмірі 5892,34 грн., тому вся сума була зарахована програмою автоматично згідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» як оплата послуг з утримання будинку і прибудинкової території. На власний розсуд розподіляти грошові кошти, які надійшли від споживачів житлово-комунальних послуг відповідач не може. Інформація, яка може розміщуватись у під`їздах будинків, не порушує Закон України «Про захист персональних даних», оскільки вона знеособлена. Крім того, позивачем не доведено спричинення їй моральної шкоди через відсутність порушень з боку відповідача, не доведено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та яким доказами це підтверджується. Комунальне підприємство «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» є розрахунковим центром та не надає послуг з управління багатоквартирним будинком. На підставі рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області від 23.04.2019 року № 126 управителем багатоквартирного будинку № [ADDRESS] Донецької області призначено фізичну особу-підприємця [PERSON] . Таким чином, КП «ПЦЄЗ ДО» є неналежним відповідачем по справі, оскільки перерахунок за ненадані або неякісно надані послуги може бути здійснено управителем будинку. Додатково зазначає, що згідно ст. ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. За результатами перевірки якості наданих комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком), позивачем не долучено акту-претензії, тому складений нею розрахунок не відповідає вимогам ЗУ «Про житлові-комунальні послуги». Відсутність актів-претензій з боку позивача встановлено і рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.01.2019 року по справі «№%/2310/18. Позивач в позовній заяві помилково стверджує, що заборгованість почала нараховуватись після 30.11.2017 року, оскільки заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.01.2013 року становила 2146,51 грн. Оплата нараховувалась щомісячно та станом на 31.07.2019 року склала 2432,81 грн. За послуги з вивезення побутових відходів нарахування здійснюється з 01.04.2013 року і станом на 31.07.2019 року становить 2715,95 грн., що підтверджується довідками по особистому рахунку № 517. З`ясуваши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні фактичні обставини та спірні правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками, виконавцями та споживачами, а також їхні права та обов`язки, на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи судом визначає\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ зі змінами внесеними згідно з Законом № 2454-VІІІ від 07.06.2018 року .\~Учасниками правовідносин\~у сфері\~надання житлово-комунальних\~послуг є споживачі\~(індивідуальні\~та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (сттаття 6 зазначеного Закону). Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~3\~ст.\~4\~зазначеного Закону\~до повноважень\~органів місцевого\~самоврядування належить встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону. \~Права і обов`язки споживачів визначені ст. 7 зазначеного Закону, зокрема, споживач має\~право: одержувати\~своєчасно та\~належної якості\~житлово-комунальні\~послуги згідно\~із законодавством\~і умовами\~укладених договорів; на\~зменшення у\~встановленому законодавством\~порядку розміру\~плати за\~житлово-комунальні\~послуги у\~разі їх\~ненадання,\~надання не\~в повному\~обсязі або\~зниження їхньої\~якості; на\~неоплату вартості\~комунальних послуг\~(крім\~постачання теплової\~енергії)\~у разі\~їх невикористання\~(за\~відсутності приладів\~обліку)\~за період\~тимчасової відсутності\~в житловому\~приміщенні (іншому\~об`єкті нерухомого\~майна)\~споживача та\~інших осіб\~понад 30\~календарних днів,\~за умови\~документального підтвердження\~відповідно до\~умов договорів\~про надання\~комунальних послуг; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Порядок оплати житлово-комунальних послуг регламентовано статтею 9 Закону, а саме, споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач\~не звільняється\~від оплати\~житлово-комунальних\~послуг,\~отриманих ним\~до укладення\~відповідного договору. За\~бажанням споживача\~оплата житлово-комунальних\~послуг може\~здійснюватися шляхом\~внесення авансових\~платежів згідно\~з умовами\~договору про\~надання відповідних\~житлово-комунальних\~послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Ціни (тарифи)\~на житлово-комунальні\~послуги встановлюються\~за домовленістю\~сторін,\~крім випадків,\~коли відповідно\~до закону\~ціни (тарифи)\~є регульованими.\~У такому\~разі ціни\~(тарифи)\~встановлюються уповноваженими\~законом державними\~органами або\~органами місцевого\~самоврядування відповідно\~до закону,\~що передбачено\~статтею 10\~Закону. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 04 березня 1994 року Комітетом по управлінню комунальною власністю міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 03 березня 1994 року № 3055 (а.с. 13). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2019 року були задоволені позовні вимоги Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника», стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2014 року по 30.11.2017 року в сумі 2751, 84 грн., заборгованість за вивіз твердих побутових відходів за період з 01.12.2014 року по 30.11.2017 року в сумі 1378,50 грн. та на відшкодування сплаченого судового збору 440,50 грн. з кожного (а.с. 25-27). Постановою Донецького апеляційного суду від 15 травня 2019 року апеляційну скаргу відповідача [PERSON] залишено без задоволення, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2019 року залишено без змін (а.с. 28-31). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2019 року, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 15 травня 2019 року встановлено, що згідно п. 1.1 Статуту Комунального підприємства "Покровський центр єдиного замовника Донецької області", затвердженого рішенням міської ради від 17 липня 2016 року № 7/14-17, підприємство утворене на комунальній власності територіальної громади міста Покровськ Донецької області, створено відповідно до рішення Красноармійської міської ради № 5/7-149 від 19 вересня 2006 шляхом зміни найменування комунального підприємства "Красноармійський центр по ремонту та експлуатації житла", зареєстрованого розпорядженням Красноармійського міського голови від 27 листопада 2002 року № 657рг. (а.с. 59-60). Пунктом 2.1 Статуту визначено, що одним із основних напрямків діяльності підприємства є організація і здійснення нарахування і обліку платежів за утримання житлових і нежилих приміщень, комунальні та інші послуги і ресурси з використанням новітніх інформаційних технологій, реалізація принципу "Єдиного вікна" при обслуговуванні населення з питань нарахування плати за утримання житлових приміщень, комунальні і інші послуги і ресурси, сприяння постачальникам комунальних послуг в роботі із повернення заборгованості споживачів (населення) по наданим послугам (а.с.59-60). Рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області від 23.04.2019 року № 126 управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] визначено фізичну особу-підприємця [PERSON] . \~\~\~ Згідно довідки по о/р № 517 за період з грудня 2012 року по липень 2019 року за послуги по утриманню будинку за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що розмір заборгованості станом на липень 2019 року становить 2432,81 грн. З зазначеної довідки також вбачається, що за весь період часу були сплачені послуги по утриманню будинку лише в червні 2019 року в розмірі 5892,34 грн., заборгованість станом на червень 2019 року становила 2304,04 грн. (а.с. 51-54). Згідно довідки по о/р № 517 за період з грудня 2012 року по липень 2019 року заборгованість по вивозу твердих побутових відходів за вказаний період 2715,95 грн., жодної сплати за весь період не проведено (а.с. 47-50). Відомості, внесені до квитанції для сплати комунальних послуг за червень місяць 2019 року, повністю відповідають довідкам по о/р № 517, а саме: управляіння багатоквартирним будинком: сплачено 5892,34 грн., борг на 01.07.2019 року 2304,04 грн., вивіз сміття: борг 2670,00 (а.с. 12). Позивачем дійсно 13.06.2019 року було сплачено 5892,34 грн. на розрахунковий рахунок КП «ПЦЄЗ ДО» (а.с. 10). Однак, як вбачається з квитанції, вся сума сплачена як квартплата, період оплати травень 2019 року. В квитанції не було вказано, що це сума на виконання рішення суду, не зазначено, що суму потрібно розподілити між послугами по утриманню будинку та прибудинкової території, вивезенням твердих побутових відходів, а також відшкодуванню судового збору. [PERSON] не зверталась до КП «ПЦЄЗ ДО» з заявою про розподіл грошової суми в розмірі 5892,34 грн., тому вся сума була зарахована програмою автоматично згідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» як оплата послуг з утримання будинку і прибудинкової території. На власний розсуд розподіляти грошові кошти, які надійшли від споживачів житлово-комунальних послуг відповідач не може. Закон України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлює право споживача на отримання послуг та обов`язок їх оплачувати. Статтями 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ визначено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців комунальних послуг. Згідно положень\~даних статей\~у разі\~ненадання,\~надання не\~в повному\~обсязі або\~неналежної якості\~комунальних послуг\~споживач має\~право викликати\~виконавця комунальних\~послуг (його\~представника)\~для перевірки\~кількості та/або\~якості наданих\~послуг. У\~разі ненадання,\~надання неналежної\~якості послуги\~з управління\~багатоквартирним будинком\~споживач має\~право викликати\~управителя для\~перевірки якості\~наданих послуг. Порядок\~перевірки якості\~надання комунальних\~послуг та\~якості послуги\~з управління\~багатоквартирним будинком\~встановлюється Кабінетом\~Міністрів України,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). З огляду на те, що належним чином оформлених актів-претензій споживачів - відповідачів по даній справі відповідно до положень\~ст. ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~матеріали справи не містять, суд виходить з того, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що житлово-комунальні послуги йому не надавалися або були неналежної якості, а також відсутні докази звернення ним із претензією щодо надання неякісних послуг. Матеріали справи також не містять доказів задоволення претензій відповідача щодо ненадання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що житлово-комунальні послуги йому не надавалися або були неналежної якості, то позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виконати вимоги ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та внести відповідні виправлення у квитанцію задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] моральної шкодив розмірі 30000 грн., які вона обґрунтовує порушенням на протязі майже 12 років її прав людини та споживача, судовим переслідуванням, з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 5 частини першої\~статті 5 Закону України "Про захист прав споживачів"\~(у редакції\~Закону України від 19.05.2011 року № 3390-VI) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної шкоди лише у разі, якщо така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Відповідно до\~статті 1 Закону України від 19.05.2011 року № 3390-VI "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції"\~шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Тобто, у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що така шкода позивачу була завдана, не надано доказів порушення її прав внаслідок безпідставно судового переслідування з боку відповідача, навпаки, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2019 року були задоволені позовні вимоги Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника» та інших про стягнення заборгованості, вимоги про відшкодування моральної шкоди безпідставні, не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідача припинити незаконне використання її персональних даних, оскільки ці вимоги також не доведені позивачем. Саме посилання позивача на те, що квитанцію їй принесла сусідка з квартири [ADDRESS] , припущення позивача про те, що квитанція знаходилась в під`їзді для загального огляду, не можуть бути належними доказами того, що відповідач незаконно використовує її персональні дані. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Ухвалою судді від 08.08.2019 року було відстрочено позивачу сплату судового збору не більше, як до ухвалення судового рішення у справі, але враховуючи, що позивачем були заявлені позовні вимоги відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», то судові витрати стягненню з неї не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed