Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Тячівська місцева прокуратура Закарпатської області в інтересах держави в особі Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області" звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно №11 від 15 серпня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Бедевлянської сільської ради, [PERSON] набув у власність будівлю цеху залізобетонних виробів та будівлю кочегарки в [ADDRESS] , яку на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ЗК14312232771 від 29 листопада 2012 року, зареєстровану Інспекцією ДАБК у Закарпатській області, реконструював під торгово-виробничий комплекс.18 грудня 2008 року між Бедевлянською сільською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки №2124480401-0408070900001, відповідно до якого останній отримав в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер - 2124480401:03:002:0027, площею 1,6369 га, цільове призначення - для здійснення підприємницької діяльності (обслуговування колишнього цеху залізобетонних виробів) в [ADDRESS] . Даний договір оренди був укладений між сторонами у зв`язку із знаходженням на вказаній земельній ділянці вищезазначеної нежитлової будівлі, що належала Відповідачу (підтверджується п.3 вказаного договору оренди земельної ділянки). Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2100748802014 від 03.12.2014 року вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки, кадастровий номер - 2124480401:03:002:0027, площею 1,6369 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, проведена в ДЗК 18 грудня 2008 року. Разом з цим, 18 грудня 2014 року, на підставі укладеної між Бедевлянською сільською радою та [PERSON] додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №2124480401-0408070900001 від 18 грудня 2008 року, договір оренди земельної ділянки було припинено, що підтверджується інформаційною довідкою №195973330 від 11 січня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно інформації Головного управління ДФС у Закарпатській області №12409/10/07-16-13-01-09 від 27 травня 2019 року вбачається, що земельний податок чи орендна плата [PERSON] за користування земельною ділянкою кадастровий номер - 2124480401:03:002:0027, протягом 2015-2019 рр. не сплачувалась. Наведене також підтверджується листом Бедевлянської сільської ради №02-9/246 від 10 грудня 2019 року. Зазначає, що 10 вересня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування торгово-виробничого комплексу №14117, відповідно до якого, [PERSON] передано у власність торгово-виробничий комплекс, що знаходиться в [ADDRESS] . Таким чином, з наведеного вбачається, що [PERSON] з моменту припинення договору оренди земельної ділянки №2124480401-0408070900001 від 18 грудня 2008 року, а саме з 18 грудня 2014 року по 10 вересня 2019 року (відчуження будівлі, що розташована на земельній ділянці кадастровий номер - 2124480401:03:002:0027) здійснював користування земельною ділянкою, кадастровий номер - 2124480401:03:002:0027, площею 1,6369 га, без правовстановлюючих документів, не сплачуючи при цьому ні орендної плати, ані земельного податку. Відповідач, з 18 грудня 2014 року по 10 вересня 2019 року не був ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не був суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, була орендна плата (стаття 14.1.147 Податкового кодексу України). Податковим кодексом України визначено, що оренда плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (стаття 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України). Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Стаття 1212 Цивільного кодексу України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Тобто, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшував вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувся факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Відповідач у вказаний період користувався спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна. У зв`язку з несплатою відповідачем орендної плати, Бедевлянською сільською радою проведено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування [PERSON] земельною ділянкою, площею 1,6369 га, кадастровий номер - 2124480401:03:002:0027, у вигляді орендної плати за землю, в межах строків позовної давності, а саме за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2019 року. Згідно розрахунку №2 від 01 листопада 2019 року, проведеного Бедевлянською сільською радою вбачається, що з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року розмір орендної плати, який підлягав сплаті відповідачем до місцевого бюджету, становив 155464 грн. 19 коп. Даний розрахунок проведений на підставі Положення про встановлення плати за землю на території Бедевлянської сільської ради, що затверджене рішенням Бедевлянської сільської ради №225 від 14 липня 2017 року "Про встановлення місцевих податків і зборів на території села Бедевля на 2018 рік" та витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №463 від 16 липня 2019 року. Згідно розрахунку №4 від 21 листопада 2019 року, проведеного Бедевлянською сільською радою вбачається, що з 01 січня 2019 року по 31 серпня 2019 року розмір орендної плати, який підлягав сплаті відповідачем до місцевого бюджету, становив 103 642 грн. 80 коп. Дан ий розрахунок проведений на підставі Положення про встановлення плати за землю на території Бедевлянської сільської ради, що затверджене рішенням Бедевлянської сільської ради №225 від 14 липня 2017 року "Про встановлення місцевих податків і зборів на території села Бедевля на 2018 рік", рішення Бедевлянської сільської ради №342 від 15 червня 2018 року "Про встановлення місцевих податків і зборів на території села Бедевля на 2019 рік" та витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №463 від 16 липня 2019 року. Враховуючи наведене, загальна сума недоотриманих Бедевлянською сільською радою коштів у вигляді орендної плати за використання [PERSON] земельної ділянки, кадастровий номер - 2124480401:03:002:0027, площею 1,6369 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що знаходиться в [ADDRESS] , в період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2019 року склала 259 106 грн. 99 коп. Просить стягнути з [PERSON] на користь Бедевлянської сільської ради безпідставно збережені грошові кошти за використання земельної ділянки в розмірі 259 106 грн. 99 коп. та судові витрати в сумі 3 886 грн. 60 коп. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та пояснив, що з моменту дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки від 18 грудня 2008 року припинилися договірні зобов`язання між ним та Бедевлянською сільською радою, і з цього часу земельна ділянка перестала бути об`єктом орендних відносин. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник Бедевлянської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову заперечує. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2020 року справу за позовом Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки, прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2020 року підготовче провадження по даній справі закрито, і справа призначена для розгляду по суті. Судом на підставі частини 2 статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно №11 від 15 серпня 2007 року, видане виконавчим комітетом Бедевлянської сільської ради, [PERSON] є власником будівлі цеху залізобетонних виробів та будівлі кочегарки в [ADDRESS] (а.с.13). Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ЗК14312232771 від 29 листопада 2012 року, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Закарпатській області, [PERSON] реконструював цех залізобетонних виробів та будівлю кочегарки під торгово-виробничий комплекс (а.с.14-19). Із договору дарування торгово-виробничого комплексу від 10 вересня 2019 року, [PERSON] подарував [PERSON] торгово-виробничий комплекс, що розташований в [ADDRESS] (а.с.20-21). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2100748802014 від 03 грудня 2014 року та інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 195973330 від 11 січня 2020 року вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер - 2124480401:03:002:0027, площею 1,6369 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, є у комунальній власності (а.с. 22-29, 36). Із договору оренди земельної ділянки від 18 грудня 20108 року вбачається, що Бедевлянська сільська рада надала [PERSON] в оренду земельну ділянку, кадастровий номер - 2124480401:03:002:0027, площею 1,6369 га, вартістю 463 242 грн. 70 коп. На земельній ділянці знаходиться будівля цеху залізобетонних виробів та будівлі кочегарки. Договір укладено на 49 років. Розмір орендної плати становить 3% від грошової нормативної оцінки земельної ділянки - 13 897 грн. 28 коп., в рік (а.с.30-34). Згідно додаткової угоди 18 грудня 2014 року до договору оренди земельної ділянки від 18 грудня 2008 року, сторони дійшли згоди, що даний договір є припиненим з 18 грудня 2014 року (а.с.35) Із розрахунків розміру орендної плати за земельну ділянку, кадастровий номер 2124480401:03:002:0027, вбачається що розмір плати з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року становить 155 464 грн. 19 коп., а з 01 січня 2019 року по 31 серпня 2019 року становить 103 642 грн. 80 коп. Дані розрахунки проведені на підставі Положення про встановлення плати за землю на території Бедевлянської сільської ради, що затверджене рішенням Бедевлянської сільської ради №225 від 14 липня 2017 року "Про встановлення місцевих податків і зборів на території села Бедевля на 2018 рік", рішення Бедевлянської сільської ради №342 від 15 червня 2018 року "Про встановлення місцевих податків і зборів на території села Бедевля на 2019 рік" та витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №463 від 16 липня 2019 року. (а.с.43-54). V. Оцінка Суду. Відповідно до ч.5 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що платою за землю є обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Податковим кодексом України також визначено, що оренда плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (стаття 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України). Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Стаття 1212 Цивільного кодексу України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Тобто, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Такий висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного суду Верховного Суду викладеною у постанові від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц та у постанові Великої палати Верховного суду Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшував вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувся факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Відповідач у період з 18 грудня 2014 року по 10 вересня 2019 року користувався спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна. Крім того, Велика палата Верховного Суду у вказаних постановах зазначила, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абзацом 1 пункту 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Отже, загальна сума недоотриманих Бедевлянською сільською радою коштів у вигляді орендної плати за використання [PERSON] земельної ділянки, кадастровий номер - 2124480401:03:002:0027, площею 1,6369 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що знаходиться в [ADDRESS] , в період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2019 року становить 259 106 грн. 99 коп. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позовні вимог слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь Бедевлянської сільської ради безпідставно збережені грошові кошти за використання земельної ділянки в розмірі 259 106 гривень 99 копійок. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача в користь позивача слід стягнути 3 886 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved