Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона працює штатним викладачем музики у дитячій музикальній школі №10 в м. Дніпропетровську. Наприкінці серпня 2014 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа №5» [PERSON] запросила її на роботу за сумісництвом викладачем музики цієї школи. Вона дала згоду і, починаючи з 01 вересня 2014 року, у дні, вільні від основної роботи, провела 65 уроків. При цьому письмового трудового договору у відповідності із вимогами Кодексу Законів про працю України з нею укладено не було. 29 вересня 2014 року, знаходячись у приміщенні Приватної середньої загальноосвітньої школи №5, на перерві після проведеного уроку, підсковзнувшись на мокрій після миття кахельній підлозі біля конференц-зали школи, вона впала, отримала травму (закритий перелом із зміщенням лівої стегнової кістки). Швидкою допомогою вона була перевезена до Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні, де були зафіксовані час прибуття до лікарні, та характер травми (важка виробнича). 01.10.2014 року вона була прооперована відповідним чином у лікарні ім. І.І.Мечникова м.Дніпропетровська, знаходилась на посттравматичному реабілітаційному лікуванні до 05 травня 2015 року та у результаті травми одержала третю групу інвалідності. Свідками нещасного випадку були директор та медсестра школи, учні школи, охорона, екіпаж швидкої допомоги. Позивач зазначає, що директор відповідача у порушення вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві повідомлення про нещасний випадок, що спричинив тяжкі наслідки під час виконання трудових (посадових) обов»язків, Територіальному органу Держгірпропнагляду за місцезнаходженням підприємства до цього часу не надала і відмовляється надати, мотивуючи відмову відсутністю між школою №5 та нею трудових відносин, тому розслідування нещасного випадку розпочато не було. Таким чином, відповідач не визнає факту трудових відносин з нею і не надає у відповідності із встановленим порядком до Територіального Управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області повідомлення про нещасний випадок; Територіальне управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області не може розпочати розслідування нещасного випадку за відсутності повідомлення відповідача про нещасний випадок. У результаті цього, за відсутності Акту розслідування нещасного випадку, вона не може одержувати виплати по лікарняним листам Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд встановити наявність трудових відносин між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа №5» на момент скоєння нещасного випадку, що стався з нею 29 вересня 2014 року у приміщенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа №5»; зобов'язати відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа №5» подати до Територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області повідомлення про нещасний випадок, що стався з нею 29 вересня 2014 року у приміщення вищезазначеної школи на перерві після проведеного уроку; прийняти рішення суду щодо призначення перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа №5» стосовно додержання вимог КЗпП України; прийняти рішення суду щодо призначення перевірки Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа №5» стосовно додержання вимог законодавства про охорону праці. В судовому засіданні позивач та її представник, посилаючись на обставини, викладені у позові, підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість, просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності, з посиланням на те, що позивачка, починаючи з 2014 року знала про існування трудового спору між нею та відповідачем, а до суду звернулася з позовом 31.08.2015 року. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог позивача. Вислухавши осіб, які з»явилися, свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач працює штатним викладачем музики у дитячій музикальній школі №10 в м. Дніпропетровську. З 01.09.2014 року за запрошенням директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа №5» [PERSON] позивач працювала у даній школі за сумісництвом викладачем фортепіано цієї школи у дні, вільні від основної роботи, де провела 65 уроків. При цьому письмового трудового договору у відповідності із вимогами Кодексу Законів про працю України з нею укладено не було. 29.09.2014 року, знаходячись у приміщенні Приватної середньої загальноосвітньої школи №5, на перерві після проведеного уроку, підсковзнувшись на мокрій після миття кахельній підлозі біля конференц-зали школи, позивач впала та отримала травму - закритий перелом із зміщенням лівої стегнової кістки. Швидкою допомогою позивач була перевезена до Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні, де були зафіксовані час прибуття до лікарні, та характер травми (важка виробнича). 01.10.2014 року вона була прооперована відповідним чином у лікарні ім. І.І.Мечникова м.Дніпропетровська, знаходилась на посттравматичному реабілітаційному лікуванні до 05.05.2015 року та у результаті травми одержала третю групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією. Серії 12 ААА. Отримання зазначеної травми у вказаному місті та у вказаний день не заперечувалося в судовому засіданні представником відповідача, а також підтверджується: Екстреним повідомленням про звернення потерпілого щодо настання нещасного випадку на виробництві від 30.09.2014 року, супровідним листком, Оглядом чергового травматолога сумісно з зав.відділенням від 29.09.2014 року, наданими Дніпропетровською шостою міською клінічною лікарнею "ДОР"; Заключенням про важкість виробничої травми від 26.02.2015 року № 11/152, виданим Комунальним закладом «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня», відповідно до якого [PERSON] поступила 29.09.2014 року до відділення травматології №1 з діагнозом «Закритий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків». Як зазначено у Заключенні, згідно до «Схеми визначення важкості виробничих травм», затвердженої МОЗ України № 370 від 04.07.2007 р., вказане пошкодження відноситься до числа важких виробничих травм. Також, зазначене підтверджується записом КЗ "Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня "ДОР" в журналі "Производственный журнал" про реєстрацію екстреного повідомлення про нещасний випадок на виробництві відносно [PERSON] за № 22. 05.05.2015 року Міжрайонною травмотологічною МСЕК №1 м. Дніпропетровська складено Акт № пр 6Б огляду медико-соціальною комісією, відповідно до якої [PERSON] має третю групу інвалідності безстроково в зв"язку з отриманою травмою - перелом лівого бедра. 04.12.2014 року позивач звернулась із заявою до Територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області, в якій повідомила про отриману травму при вищезазначених обставинах та про те, що керівництво приватної школи №5, де скоїлась травма, відмовляється провадити розслідування цього нещасного випадку у відповідному порядку, намагаючись сфальсифікувати причину її присутності у цій школі, посилаючись на те, що вона знаходилась у школі по своїй ініціативі, а не на роботі. У заяві позивач просила допомогти розв'язати цю проблему та розпочати розслідування. На запит Територіального Управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області територіальною Державною Інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області була надана відповідь №3801 від 15.12.2014 року, з якої, зокрема, вбачається, що за наслідками проведеного в межах повноважень ТДІзПП аналізу наданих документів, а також актів законодавства України було встановлено наступне: відносини між ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа №5» та [PERSON] не укладались, про що свідчать пояснення директора зазначеної школи [PERSON], яка зазначила, що [PERSON] перебувала у приватній школі №5 з метою виконання разового доручення за усною домовленістю; згідно ст.24 Кодексу України про працю трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження (про приймання на роботу) не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Листом від 18.03.2015 року № 143/15 ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" повідомила Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України Територіальне управління держгіпромнагляду у Дніпропетровській області про те, що працівником школи [PERSON] не являється, заявки від неї з проханням про розслідування нещасного випадку не надходило, директор школи не була особисто присутня при цій події і про те, що [PERSON] знаходилася на території школи у власних справах. Листом №4910-15/05 від 31.12.2015 року позивач була повідомлена Територіальним Управлінням Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області про те, що для встановлення факту трудових відносин з Приватною середньою загальноосвітньою школою №5 їй необхідно звернутися до суду. Оскільки директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна середня загальноосвітня школа №5" [PERSON] не визнавала факт трудових відносин з позивачем і не надавала до Територіального Управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області повідомлення про нещасний випадок, зазначене управління не може розпочати розслідування нещасного випадку за відсутності повідомлення відповідача про нещасний випадок, а за відсутності Акту розслідування нещасного випадку позивач не може одержувати виплати по лікарняним листам Фондом соціального страхування від нещасних випадків, тому вона звернулася до суду із даним позовом для захисту своїх прав. Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання таким и, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України" Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області є правонаступником прав і обов"язків територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, тому в ході розгляду справи Територіальне управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області та Територіальна Державна інспекція з питань праці у Дніпропетровській області замінені на належну третю особу - Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області. Організаційно-правовими формами найманої праці є трудовий договір і цивільно-правові договори про працю. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підкоренням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч.2 цієї статті - працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Згідно до ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу, при цьому громадянин зобов»язаний подати паспорт, або інший документ, що посвідчує особу, а також трудову книжку та інші необхідні документи. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Відповідно до роз»яснень п.7 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами судових спорів» фактичний допуск до роботи може бути прирівняний до укладення трудового договору тільки в тому випадку, якщо працівника допущено до роботи з відома власника або уповноваженого ним органу. При укладенні трудового договору працівник в процесі праці повинен виконувати певну міру праці в певну частину робочого часу - норми праці. За трудовим договором оплата праці регулюється законодавством про працю - КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», угодами, умовами трудового договору. При цьому законом встановлюється структура оплати труда, мінімальна заробітна плата норми її оплати при відхиленні від звичайних умов оплати, правила індексації, терміни виплати та компенсації у разі затримки її виплати. Згідно до п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції та Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року №43, сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві або в громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Для роботи за сумісництвом згоди власника або уповноваженого ним органу за місцем основної роботи не потрібно. У п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, вказано, що на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи (запис відомостей про роботу за сумісництвом може провадитись лише за бажанням працівника). Зазначене передбачено і п.9 вказаного Положення. Відповідно до п.5 зазначеного Положення, ст. 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. У відповідності до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. Тобто предметом цивільно-правового договору про працю виступає матеріалізований результат праці або завдання одноразового характеру. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обгрунтування своїх заперечень проти позову представник відповідача зазначала, що позивач не була працівником ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5". У навчальному плані даної школи обов"язкові навчальні предмети складають 24 предмети навчання, серед яких відсутній як обов"язковий навчальний предмет - фортепіано. Відповідно до наявності обов"язкових предметів, зазначених у навчальному платі в школі формується і штатний розклад всіх працюючих викладачів, серед яких посада викладача фортепіано відсутня. Оскільки школа за своєю формою є приватною, то за бажанням батьків учнів, що в ній навчаються, з метою забезпечення умов для розвитку творчої особистості дітей у школі розроблені та втілюються в життя індивідуальні навчальні плани для кожного учня школи, з яких вбачається, що після закінчення основних учбових занять у вільний особистий час, учням надається можливість на індивідуальні заняття на вибір батьків, які оплачують ці заняття, тими предметами або кружками, які найближче до вподоби їх дітям. Тобто, школа для зручності учнів та їх батьків надає безкоштовно приміщення та спортивні заняття і музичні інструменти для позашкільних занять і ці заняття проводяться вже після закінчення учбового процесу і за рахунок особистих коштів батьків. Тому позивачка не могла бути зарахована у штатний розклад як викладач фортепіано, оскільки цей предмет не значиться серед обов"язкових навчальних предметів. Проте, позивачка займалася індивідуальним репетиторством з окремими учнями школи в приміщенні школи на прохання їх батьків, за що заробляла гроші, що не може вважатися трудовою діяльністю за сумісництвом. На підтвердження своїх заперечень представником відповідача надано суду копії: Робочого навчального плану школи на 2014/2015 навчальний рік; штатного розпису ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5", в якому не зазначена посада викладача фортепіано; список фактичної наявності працівників школи станом на вересень 2014 року; табелі обліку робочого часу за січень-вересень 2014 року, в яких не зазначена [PERSON] На підтвердження заперечень відповідача проти позову в судовому засіданні надали свідчення свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює головним бухгалтером в ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" і їй відомо, що [PERSON] в даній школі не працювала зарплата їй не нараховувалася, пенсійні внески відносно неї не відраховувалися. При перевірці в школі, яка здійснювалася відділом праці та держнагляду, її впевнили в необхідності послати до пенсійного фонду звіт про нарахування єдиного соцвнеску відносно [PERSON] Після з"ясування у керівництва школи того, що [PERSON] не працює в школі, нею було направлено до пенсійного фонду виправлений звіт, з якого вбачається, що [PERSON] у школі не працює і нею у звіті поставлено, що вона звільнена за ст. 38 КЗпП України в зв"язку з розірванням договору, таким чином вона виправила помилку у вищевказаній відомості. Також свідок пояснила, що [PERSON] бачила декілько разів в актовому залі школи, де вона займалася з дітьми грою на фортепіано, директор їй потім роз"яснила, що [PERSON] займається репетиторством. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює в ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" учителем фізкультури, при ній 29.09.2014 року [PERSON] в холі школи впала та зламала ногу і вона їй надавала допомогу. [PERSON] працювала в школі у другій половині дня, тобто у час, відведений для самостійного роботи дітей по виконанню уроків, навчала індивідуально дітей грі на фортепіано за бажанням їх батьків, а саме займалася репетиторством, оскільки у розкладі школи відсутній урок фортепіано. Її зайняття проходили у спеціальних залах, де стоїть інструмент, вранці вона уроки не проводила, в культурних мероприємствах школи вона участі не приймала, бачила її на педагогічних радах. Свідок [PERSON], яка працює вчителем російської мови в ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5", пояснила, що знає [PERSON] як вчителя музики, яка поза учбовим часом в приміщенні школи давала приватні уроки фортепіано у їх школі 1-2 рази на тиждень у другій половині дня з дітьми, батьки яких бажали проведення цих занять, вони домовлялися про це з директором школи, а вона шукала необхідних викладачів. Участі у шкільних заходах позивач не приймала. Свідок [PERSON], яка працює вчителем математики в ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5", в судовому засіданні пояснила, що у школі є музичні інструменти, а зокрема фортепіано і за бажанням батьків учнів вони займаються в додатково у другій половині дня музикою, в тому числі грою на фортепіано. [PERSON] не працювала вчителем у школі, а вона займалася приватними уроками-репетиторством з такими учнями. Вона ніколи не приймала участі у святах школи, не була на зборах викладачів, її інструмент знаходився в кімнаті за камінним залом. Вона (свідок), як класний радник, особисто приводила до неї конкретного учня у цей кабінет по її проханню. У другій половині дня діти займаються виконанням домашніх завдань та займаються додатковими уроками з дисциплін - театр, гитара, фортепіано, які не входять в учбовий план, проте проводяться за бажанням батьків цих дітей, які говорять про це директору школи, а вона знаходить педагогів і вони на території школи проводять свої уроки. Разом з цим, відповідачем суду не надано належних доказів того, що позивачка в вересні 2014 року, а зокрема на час отримання нею травми 29.09.2014 року, не перебувала з відповідачем у трудових відносинах та виконувала роботу за сумісництвом, а лише займалася репетиторством з окремими учнями з викладання гри на фортепіано за проханням їх батьків та отримувала від батьків гроші за ці заняття. Крім того, відповідачем не надано доказів укладання з позивачем договору (договорів) підряду з виконання робіт по репетиторству у розумінні положень ст. 837 ЦК України із зазначенням умов договору, зокрема, виду роботи, яка підлягає виконанню за цим договором, ціни роботи, строки виконання роботи, порядку оплати роботи, підтвердження прийняття роботи за цим договором замовником. Суд вважає доведеним в судовому засіданні той факт, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватна середня загальноосвітня школа №5" на час скоєння нещасного випадку, що стався з нею 29.09.2014 року у приміщенні Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна середня загальноосвітня школа №5", де вона працювала за сумісництвом у вільний від основної роботи час викладачем з фортепіано, зважаючи на наступне. Встановлено, що у Міському комунальному закладі культури Дніпропетровська дитяча музична школа № 10 [PERSON] працює викладачем класу фортепіано в основному штаті з 23.08.1972 року та по теперішній час. Її днями роботи за розкладом занять є вівторок/п"ятниця, середа/субота, що підтверджується довідкою від 23.10.2015 року № 48 та розкладом уроків [PERSON] у вересні 2014 року, табелем для нарахування заробітної плати педагогічним працівникам школи за вересень 2014 року, наданими дитячою музичною школою № 10. У ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" позивач працювала за сумісництвом у вільні від основної роботи дні - понеділок та четвер відповідно до графіку занять, які планувала директор школи, проводила у тиждень 8 уроків, за що отримувала заробітну плату готівковими коштами від директора, при цьому за вересень 2014 року отримала заробітну плату в сумі 5200,00 грн. Позивач приймала участь в педагогічних нарадах, академконцертах, святах, що проводилися у школі. Перебування [PERSON] у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватна середня загальноосвітня школа №5" на час її травмування 29.09.2014 року та її робота за сумісництвом підтверджується: - запрошенням [PERSON] на засідання педагогічної ради школи 10.10.2014 року як вчителя - золотого фонду школи; - робочим навчальним планом ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" на 2014/2015 навчальний рік, в якому передбачені індивідуальні та групові заняття з, зокрема, фортепіано та в якому не зазначено, про окремий спосіб оплати за ці заняття батьками учнів особисто викладачам цієї дисципліни; - розрахунковими записками директора школи [PERSON], розпечатками СМС-повідомлень стосовно видачі заробітної плати позивачці; - журналом обліку приходу та уходу співробітників школи за 08.09.2014 року, в якому [PERSON] записана як співробітник школи та зазначено час її приходу та уходу зі школи; - розкладом занять у 4 класі в ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" з 08.09.2014 по 12.09.2014 року, в якому зазначені уроки фортепіано; - розкладом занять у 5 класі в ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" з 15.09.2014 по 19.09.2014 року, в якому зазначені уроки фортепіано - розкладом занять у 6 класі в ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" з 15.09.2014 по 19.09.2014 року, з в якому зазначені уроки фортепіано - розкладом занять у 2 класі в ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" з 08.09.2014 по 12.09.2014 року, з в якому зазначені уроки фортепіано; - програмою академконцерту школи "Звуки музики", де виступали учні позивачки; - вибіркою з офіційного видання Українського видавничого центру "Галактика-С" - "Флагмани освіти і науки України" з інформацією про історію і сьогодення органів управління освітою і наукою та видатних особистостей освітянських навчальних закладів України, у якому [PERSON] зазначена учителем серед інших вчителів ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5"; програмами концерта учнів фортепіанної студії приватної школи №5, де [PERSON] зазначена як викладач; - Індивідуальними відомостями про застраховану особу, наданими Управлінням пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська від 22.10.2015 року, з яких вбачається, що ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5", код 24985012, надано до Управління пенсійного фонду інформацію за звітний рік 2014 рік про кількість днів страхового стажу в вересні 2014 року - 30. На підтвердження доводів позивача в судовому засіданні надали пояснення свідки. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала у ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" з 01.09.2014 року по 16.10.2015 року вчителем, де працювала викладачем і позивачка. 29.09.2014 року вона бачила позивачку, яка лежала на кахельній підлозі, оскільки вона впала та зламала ногу, її виносили до швидкої допомоги. Їй відомо? що [PERSON] викладала у учнів цієї школи уроки фортепіано, зокрема [PERSON] був закріплений за нею. Вона викладала відповідно до розкладу занять, який складала директор школи та її помічник, її робоче місце було або в холі, залі чи в кабінету на 2 поверсі, де стояло фортепіано, заробітну плату їм видавали в школі в "конвертах". Свідок пояснила, що вона особисто була офіційно оформлена на роботі в школі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з 01.09.2014 року працювала в ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" по сумісництву, де також працювала і позивач. В вересні 2014 року близько 13-14 год. вона у школі побачила, як по мокрій кахельній підлозі йде [PERSON], потім вона послизнулась і впала, зламала ногу, це було в присутності директора та інших вчителів. Після цього її увезли в лікарню на машині швидкої допомоги. Свідок зазначила? що основна її робота була в школі №19, в школі №5 вона працювала у вільний від основної роботи час, з ранку, вела уроки фортепіано та хорові дисципліни. [PERSON] працювала у школі №5, викладала уроки фортепіано і серед її учеників був онук директора школи, вона вела уроки в своєму кабінеті, де було фортепіано, а у неї був кабінет на 2 поверсі, їй директор давала списки дітей, з якими необхідно проводити індивідуальні заняття. Вони разом готували дітей до виступів на святах у школі. За заробітну плату вона розписувалася у школі у відомостях і отримувала її в "конверті". Про прихід та уход з роботи всі працівники, в т.ч. позивач, розписувалися на вахті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона 7 років пропрацювала у ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5", де була викладачем фортепіано, працювала щоденно, звільнилася 12.09.2014 року. У цій школі [PERSON] була провідним викладачем фортепіано, вона проводила конкурси, приймала участь в академконцертах, музичних святах, працювала у школі в понеділок та четвер. В школі був загальний розпис уроків для всіх учителів. За заробітну плату вони розписувалися у школі у відомостях і отримували її в "конверті". Спочатку в школі було чотири викладача фортепіано, а потім залишилося три, у кожного з викладачів був у школі свій кабінет, у кабінету [PERSON] мала право займатися лише вона. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] працювала в ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" до свого звільнення 17.09.2014 року учителем української мови та літератури, а вона викладала музику. У школі розклад занять вивішувався, у ньому кожному викладачу доручався конкретний учень. Вона бачила, що [PERSON] працює у школі, проводить заняття з учнями по класу фортепіано, вона приймала участь у педрадах, концертах в школі, конкурсах, тематичних вечорах, залікових академічних концертах, у неї був свій кабінет, зарплату вони отримували по відомостях. В судовому засіданні судом встановлено, що всі свідки, які надали в суді пояснення на підтримання доводів та заперечень відповідача, є учителями (викладачами), які на даний час працюють у ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5". Свідки ж, які надали пояснення в судовому засіданні на підтвердження позовних вимог позивача, є колишніми працівниками - учителями (викладачами) ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5". Як вбачається з пояснень в судовому засіданні представника відповідача, у даних свідків є причини надавати суду неправдиві свідчення проти директора відповідача, оскільки вони мають особисті неприязні стосунки з нею і тому не можуть бути об"єктивними та неупередженими. Разом з цим, відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Таким чином, суд вважає встановленим те, що позивач з відома керівництва відповідача була допущена до роботи у ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" на посаду викладача класу фортепіано і на час скоєння з нею нещасного випадку, що стався з нею 29.09.2014 року у приміщенні зазначеної школи, вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, де працювала за сумісництвом. З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про встановлення того, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватна середня загальноосвітня школа №5" на час скоєння нещасного випадку, що стався з нею 29.09.2014 року у приміщенні Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна середня загальноосвітня школа №5". Разом з цим, позовні вимоги позивача про зобов"язання відповідача подати повідомлення про нещасний випадок задоволенню не підлягають. Згідно пункту 36 (абзац 1, перелік 5 та абзац 2) «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30 листопада 2011 року, нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, підлягають спеціальному розслідуванню. Спеціальне розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, проводиться за рішенням Держгірпромнагляду або його територіальних органів залежно від характеру і ступеня тяжкості травми. Згідно пункту 37 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», роботодавець зобов'язаний протягом однієї години повідомити з використанням засобів зв'язку та протягом трьох годин подати на паперовому носії повідомлення згідно з додатком 2 територіальному органові Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів. Встановлено, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що позивач зверталася до відповідача із вимогою про подання до відповідного органу повідомлення про нещасний випадок, що стався з нею 29.09.2015 року, а відповідач відмовився це зробити. Матеріали справи містять підтвердження того, що відповідач, не визнаючи факт наявності трудових відносин з позивачем, повідомляв про це письмово Територіальне управління держгіпромнагляд в Дніпропетровській області, а тому ці вимоги позивача заявлені до суду передчасно. Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про прийняття рішення суду щодо призначення перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа №5» стосовно додержання вимог КЗпП України; прийняття рішення суду щодо призначення перевірки Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа №5» стосовно додержання вимог законодавства про охорону праці, оскільки зазначені вимоги не обгрунтовані позивачем і такий спосіб захисту прав та інтересів не передбачений ст. 16 ЦК України. В судовому засіданні, до ухвалення судом рішення у справі, представником відповідача заявлене клопотання про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Як встановлено в судовому засіданні нещасний випадок з позивачем - падіння у приміщенні ТОВ "Приватна середня загальноосвітня школа №5" стався 29.09.2014 року. Із позовом про захист своїх прав позивачка звернулася до суду 31.08.2015 року, тобто з пропуском передбаченого ст. 233 КЗпП України строку. Разом з цим, після отриманої травми та лікування в лікарні позивач з метою вирішення питання розслідування нещасного випадку для одержання виплат по лікарняним листам неодноразово зверталась до відповідних державних органів з листами, що підтверджується матеріалами справи. З 29.09.2014 року по 05.05.2015 року позивачка проходила лікування в медичних закладах міста в зв"язку з отриманою травмою, що підтверджено документально. Остання відповідь на її звернення щодо розслідування нещасного випадку із зазначенням необхідності вирішувати це питання в судовому порядку була надіслана їй Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області 05.05.2015 року, яка на пошті зареєстрована 19.05.2015 року, проте у цей час позивачка з 05.05.2015 року по 27.05.2015 року знаходилась на лікуванні у санаторії "Солоний лиман". Після повернення 28.05.2015 року позивачки з санаторію і відповідної підготовки нею 31.08.2015 року була надана до суду позовна заява для захисту порушених прав (29 та 30 серпня 2015 року - вихідні дні). Вказане підтверджується матеріалами справи. Суд вважає, що наведене свідчить про поважні причини пропущення позивачем строку для звернення до суду із даними вимогами і тому вважає, що він підлягає поновленню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна середня загальноосвітня школа №5" на користь [PERSON] понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial