Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ 17 листопада 2015 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] ПРИВАТБАНК звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 серпня 2011 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" і [PERSON] укладено кредитний договір №32NRX58200080, за яким остання отримала кредит на суму 4460грн.85коп. на строк 24 місяці на придбання товару, зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 0,012% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 150грн.85коп. та щомісячної винагороди у 156грн.13коп., в обмін на зобов"язання позичальника з повернення кредиту і сплати передбачених платежів щомісяця у визначений термін по 342грн.23коп. Дата останнього погашення заборгованості не пізніше ніж 12 серпня 2013 року. Посилаючись на те, що своїх зобовязань за договором відповідачка не виконала, позивач просив стягнути 48004грн.98коп. заборгованості за кредитним договором, нарахованої станом на 27 жовтня 2015 року, що складається з заборгованості за кредитом - 1997,96грн., по відсоткам за користування кредитом - 1,98грн., по комісії - 1561,30грн., пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором у 41681,69грн., штрафів: 500грн.(фіксована частина) та 2262,14грн. (процентна складова). У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача, у порядку ст.158 ЦПК України, письмовою заявою просила слухати справу у її відсутність та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка, якій судовий виклик за місцем проживання вручено особисто під розпис 28 листопада 2015 року, до суду не з"явилася, про причини неявки не сповістила і заяви про відкладення розгляду справи не надала. Судом, за письмової згоди представника позивача, на підставі ст.224 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 серпня 2013 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір №32NRX58200080, що складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту "Розстрочка" (Стандарт) та тарифів. За означеним, позивач надав відповідачці строковий споживчий кредит у сумі 4460грн.85коп. для придбання майна на період з 13 серпня 2011 року по 12 серпня 2013 року включно, за умови сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 150грн.85коп. та щомісячної винагороди у розмірі 156грн.13коп. у обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії щомісячним платежем у період з 13 по 18 число кожного місяця у сумі 342грн.23коп. Відповідальність позичальника за порушення строків платежів визначена п.2.4.5.1. Умов надання банківських послуг сплатою пені у випадку несвоєчасного внесення коштів, у розмірі 1.25% від суми простроченого платежу, але менше 01грн. за кожен день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, він має сплати штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми заборгованості п.2.4.5.5. Відповідачка за отримання кредитних коштів, прийняті по договору зобов'язання належним чином не виконала. Погашення по кредитному договору провадила частково, останній платіж 16 листопада 2012 року, що підтверджується представленим розрахунком заборгованості, за яким заборгованість станом на 27 жовтня 2015 року рівна 48004,98грн. і складається з: 1997грн.96коп. заборгованості за кредитом, 1грн.89коп. по відсоткам, 1561грн.30коп. комісії, 41681грн.69коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань, штрафів: 500грн. - фіксована частина та 2262грн.14коп. - процентна складова(а.с.4-5). Між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, які виникають із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Статтею 623 ЦК України визначається, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. І, згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що відповідачка не виконала умови кредитного договору, строк повернення позики не дотримала, позикодавець несе втрати матеріального характеру, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає задоволенню. При цьому, суд виходить з того, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача п.27 Постанови №5 ПВССУ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок відшкодувати позивачу судові витрати (а.с.1).

Outcome: approved