Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

24.01.2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, з участю третьої особи [PERSON] про визнання недійсними електронних торгів. Враховуючи заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 163-165), позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсними електронні торги, проведені 18.01.2017 року, реєстраційний номер лоту 191667, з продажу однокімнатної квартири загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 229442 від 18.01.2017 року та визнати незаконними розрахунки [PERSON] відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 9 вересня 2016 року на суму 66903 гривні 20 копійок, від 20 листопада 2016 року на суму 70732 гривні 66 копійок, від 20 січня 2017 року на суму 73012 гривень 70 копійок, як однієї з підстав для проведення електронних торгів з реалізації квартири за № 4 у будинку 70 по вулиці Замарстинівській у м.Львові. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що [PERSON], є власником однокімнатної квартири загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 20.03.2007 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, на підставі наказу від 20.03.2007 №31-Ж-Ш, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 19366452. 18.01.2017 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України на підставі заявки державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області було проведено електронні торги (реєстраційний номер лоту 191667) за наслідками яких складено протокол №229442 від 18.01.2017 року про реалізацію належної позивачу квартири за ціною 478 400,00 грн. На думку [PERSON], дії відповідачів з проведення вказаних електронних торгів є незаконними, а електронні торги, проведені 18.01.2017 року, реєстраційний номер лоту 191667, з продажу однокімнатної квартири загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та протокол проведення електронних торгів № 229442 від 18.01.2017 року підлягають визнанню недійсними з наступних підстав. На виконанні у [PERSON] відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження ВП 52383587 з виконання: - виконавчого листа №2-3758, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 26.10.2006 року; - судового наказу №466/8363/14-ц, виданого 26.11.2014 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] в користь ЛКП «Балатон-409» заборгованості у розмірі 3159,80 грн. В процесі виконавчого провадження державним виконавцем було проведено опис належного позивачу на праві власності нерухомого майна згідно акту опису й арешту майна від 27.09.2016 року серія ЗВП №52383587. З метою примусового стягнення заборгованості за вказаними вище виконавчими документами, належна [PERSON] квартира була передана ДП «СЕТАМ» для примусової реалізації на електронних торгах. Вважає, що примусова реалізація належного йому на праві власності нерухомого майна є незаконною, оскільки суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №201/5 від 29.09.2016 року та положенням Цивільного кодексу України. Підставою для визнання торгів недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання державним виконавцем і ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України під час проведення прилюдних торгів норм Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, у результаті яких відбулось відчуження належної позивачу [PERSON] квартири, внаслідок чого порушено його права та законні інтереси. Умови та порядок виконання рішень судів і інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначено Законом України «Про виконавче провадження». Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання й компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення електронних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна. Правила проведення електронних торгів визначені в Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року (далі Порядок). Цим Порядком визначено, що прилюдні торги це продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну (розділ 1 Тимчасового порядку), та передбачено певні правила проведення цих торгів, а саме: по- перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна тощо) (розділ 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 5); і, по- третє, правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділи 6, 8). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна - на електронних торгах, а отже, є правочином. Такий висновок узгоджується з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру електронних (прилюдних) торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Відповідай до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Спірна квартира [ADDRESS] є єдиним належним позивачу [PERSON] обєктом нерухомого майна та фактичним місцем проживання, що підтверджується довідкою ЛКП «Балатон 409». Згідно ч.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Оскільки на виконанні у [PERSON] відділі державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області відсутні судові рішення про стягнення з позивача заборгованості, що перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (64 000,00 грн. станом на 01.01.2017 року), слід вважати, що звернення стягнення на належну позивачу квартиру здійснено всупереч приписам ст. ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження». В зв'язку з цим вважає, що незаконними є і електронні торги, проведені 18.01.2017 року, реєстраційний номер лоту 191667 та протокол проведення електронних торгів. Крім того, позивач [PERSON] вказує, що відносно судового наказу № 466/8363/14ц, виданого 26 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] в користь ЛКП «Балатон~409» заборгованості у сумі 3159 грн. 80 коп. є судове рішення. По виконанню виконавчого провадження по виконавчому листу №2-3758, виданого Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], 31 грудня 1999 року народженням, в розмірі ? частки із всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2006 року, судового рішення немає, про що позивач зазначив у своїй позовній заяві від 23 січня 2017 року. Окрім того, позивач зазначає, що з 2008 по 2016 рік відповідачем [PERSON] відділом державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ніяких дій щодо стягнення з позивача заборгованості по аліментах не здійснювалось. Відповідач [PERSON] відділ державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області не приймав заходів щодо зясування доходів позивача, адже з 2006 по 2008 рік [PERSON] не працював і у нього заборгованості по аліментах не було. У 2008 році позивач став інвалідом другої групи і йому була призначена державна соціальна допомога по інвалідності, яка входить до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, і інших осіб. Тобто, [PERSON] мав дохід і відповідач повинен був це зясувати і проводити стягнення з наданої державної соціальної допомоги у розмірі 1\\4 її частки. Однак відповідач цього не вчинив, а лише в подальшому став накопичувати заборгованість з аліментів. Однією з підстав проведення опису належного [PERSON] майна, а саме: квартира за № 4 у будинку 70 по вулиці Замарстинівській у м.Львові, її арешту, а в подальшому реалізації з електронних торгів є розрахунки заборгованості по аліментах, які знаходяться у матеріалах виконавчого провадження, а саме: від 9 вересня 2016 року на суму 66903 гривні 20 копійок, від 20 листопада 2016 року на суму 70732 гривні 66 копійок, 20 січня 2017 року на суму 73012 гривень 70 копійок. Розрахунки заборгованості по аліментах від 9 вересня 2016 року на суму 66903 гривні 20 копійок, від 20 листопада 2016 року на суму 70732 гривні 66 копійок, 20 січня 2017 року на суму 73012 гривень 70 копійок, здійснені доповідачем на підставі ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України, яка зазначає, що «Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначання її розміру, вона обчислюється ВИХОДЯЧИ із середньої заробітної плати працівника для місцевості, що нарахована згідно з даними Державної служби статистики України», що є незаконно, оскільки [PERSON] не працюючи в силу того, що був інвалідом другої групи, разом з тим мав дохід у вигляді державної соціальної допомоги, на що відповідач повинен був проводити стягнення. Окрім цього, позивач вказує, що відповідач зобовязаний був не накопичувати заборгованість по аліментах, а проводити стягнення, починаючи з 1 січня 2008 року - часу отримання ним як інвалідом другої групи державної соціальної допомоги 1/4 її частини, що за період з 1 січня 2008 року по 9 вересня 2016 року на час опису квартири, її арешту та на момент передачі майна на реалізацію 20 листопада 2016 року не становила суму 66903 грн.20 коп. та 70732 грн.62 коп., яка б перевищувала 20 розмірів мінімальної заробітної плати, що передбачена ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», а заборгованість по аліментах за 2008 по 2017 роки становила в середньому біля 40 тисяч гривень. В частині здійснення відповідачем [PERSON] відділом державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області розрахунків по заборгованості по аліментах від 9 вересня 2016 року на суму 66903 гривні 20 копійок, від 20 листопада 2016 року на суму 70732 гривні 66 копійок, від 20 січня 2017 року на суму 73012 гривень 70 копійок, його дії слід вважати незаконними і в силу цього як одну з підстав визнання недійсними проведення електронних торгів з продажу квартири [ADDRESS]. З врахуванням вищевикладеного, змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат [PERSON], згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та уточненнях до неї. Просили позовну заяву з урахуванням уточненої позовної заяви від 11.05.2017 року задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечили в повному обсязі, вважаючи такі безпідставними, підтримавши письмові заперечення, долучені до матеріалів справи та просили у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник відповідача Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та проводити розгляд справи у його відсутності. Третя особа [PERSON] просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В останнє судове засідання не прибув, однак надіслав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першоютретьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу . Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 20.03.2007 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, належить на праві приватної власності однокімнатна квартира №4 загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Замарстинівська, 70, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 19366452 (а.с.13-14). На виконанні у [PERSON] відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження ВП №52383587 з виконання: - виконавчого листа №2-3758, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 12.12.2006 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2006 року до досягнення дитиною повноліття; - судового наказу №466/8363/14-ц, виданого 26.11.2014 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] в користь ЛКП «Балатон-409» заборгованості у розмірі 3159,80 грн. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Так, в ході виконання зведеного виконавчого провадження ВП №52383587, старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» проведено опис належного позивачу на праві власності нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], згідно акту опису й арешту майна від 27.09.2016 року серія ЗВП №52383587 (а.с.120-121). Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] від 29.09.2016 року про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, з метою визначення вартості описаного та арештованого майна призначено суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання ФОП [PERSON] (а.с. 123). Згідно з супровідним листом від 29.09.2016 року за №В-19/23669, державним виконавцем копію постанови про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 29.09.2016 року направлено сторонам виконавчого провадження до відома, зокрема позивачу [PERSON] та субєкту оціночної діяльності для виконання (а.с. 122). Відповідно до звіту про оцінку майна від 03.11.2016 року, виконаного субєктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON] - ринкова вартість обєкта оцінки, а саме квартири № 4 в будинку № 70 на вул. Замарстинівській Львові, яка належить [PERSON], станом на 31.10.2016р. становить 368 000,00 грн. (три шістдесят вісім тисяч) грн. 00 копійок без ПДВ (а.с. 130-131). 08.11.2016 року за вих. №В-19/26918 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] відповідно до ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження», сторонам виконавчого провадження (рекомендованим листом) було надіслано повідомлення про результати визначення оцінки майна боржника, а також роз'яснено порядок оскарження таких результатів. (а.с.132). Згідно з пунктом 3 розділу ІІ "Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів" затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення десятиденного строку для подання заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна, у разі відсутності таких заперечень готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, і направляє його начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі до Системи для проведення реалізації майна. 21.11.2016 року державним виконавцем сформовано пакет документів щодо подальшої передачі на реалізацію нерухомого майна, що належить [PERSON] (а.с. 136). Відповідно до частини першої статті 61 Закону Украй «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Відповідно до частини другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Також, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 було затверджено Порядок реалізації арештованого майна. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, державне підприємство «СЕТАМ» уповноважене на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних , що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим цим наказом. У відповідності до ч.3 ст.61 ЗУ "Про виконавче провадження" початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону, тобто на підставі звіту про оцінку арештованого майна. Стартова ціна лота становила 368000.00 грн. Так, позивач, на обґрунтування вимог посилається на ту обставину, що спірні електроні торги було проведено з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо належного повідомлення позивача, як боржника у виконавчому провадженні, про оцінку спірного майна, котра є заниженою. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Таким чином, правова природа продажу майна з електронних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна (надалі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. У постанові від 18 листопада 2015 року (справа № 6-1884цс15) Верховний Суд України зазначив, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, установлених частиною першою ст.215 ЦК України. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням. Таким чином, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину. Приписами ч. 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій ст. 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Порядок проведення електронних торгів з реалізації нерухомого арештованого майна передбачений приписами Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Так, згідно з пунктом 1 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо вартість майна боржника визначено в рішенні суду, виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки майна, крім рішень про конфіскацію майна. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку, електронні торги розпочинаються у визначений в інформаційному повідомленні про електронні торги день. Електронні торги проводяться протягом одного робочого дня з 9-ї до 18-ї години. Якщо остання цінова пропозиція надійшла за 5 хвилин до завершення строку, визначеного в абзаці першому цього пункту, електронні торги автоматично продовжуються на 10 хвилин від часу подання останньої цінової пропозиції, але пізніше 22-ї години. Електронні торги підлягають продовженню також у випадку, якщо остання цінова пропозиція надійшла за 5 хвилин до закінчення десяти хвилинного часу їх продовження, але не довше часу, встановленого в абзаці другому цього пункту. Протокол електронних торгів з повною інформацією про переможця торгів є підставою для складання державним виконавцем акту про проведені електронні торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, а у випадку придбання нерухомого майна документом, на підставі якого нотаріусом видається свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Отже, акт про проведення, який складений за результатами торгів, стосується оформлення правового результату торгів, наслідком яких є виникнення цивільних прав та обов'язків, у зв'язку з чим торги є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України. З огляду на це, порушення встановлених Порядком прав проведення торгів є підставою недійсності прилюдних торгів. Позивач, як на одну з підстав звернення до суду з даним позовом, посилався на те, що він не погоджується із ціною продажу квартири, оскільки об'єкт оцінки було досліджено не повно, з порушенням діючого законодавства, що призвело до заниження ринкової вартості майна. Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку передбачено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч. 3, 5, 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акту опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. Як вбачається з висновку про вартість майна, він складений суб'єктом оціночної діяльності - фізичною особою підприємцем [PERSON] та на день проведення торгів даний висновок був дійсний. Крім того, суд враховує, що оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Стверджуючи, що ціна продажу не відповідала меті електронних торгів, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів про те, що вартість спірної квартири на момент проведення електронних торгів була значно більшою та не відповідала проведеній оцінці. Що стосується порушень вимог статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених цим Законом, щодо визначення вартості чи оцінки (уцінки) майна до призначення торгів, то такі дії (бездіяльність) виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом. Позивач, будучи боржником у виконавчому провадженні, не реалізував своє право на оскарження звіту про оцінку майна, тому його незгода з таким звітом не може слугувати підставою для визнання результатів торгів недійсними. Окрім того, щодо дій державного виконавця при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна, не стосуються правил проведення прилюдних торгів та є такими, що мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Також судом встановлено, що на офіційному Веб-сайті Організатора електронних торгів було розміщено інформаційне повідомлення про проведення електронних торгів з продажу квартири № 4 в будинку № 70 на вул. Замарстинівській у м Львові, яку було передано в реалізацію за заявкою [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Стартова ціна квартири (лоту № 191667) була визначена в розмірі 368000,00 грн. Реалізація вказаного майна відбувалась в рамках виконавчого провадження шляхом проведення електронних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що затверджений наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5. Так, 18.01.2017 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України відповідно до вимог вказаного вище Порядку у період з 09:00 год. по 18:21 год. проведено електронні торги з реалізації лоту № 191667, а саме: квартири № 4 в будинку № 70 на вул. Замарстинівській у м Львові. Згідно протоколу № 229442 електронні торги з реалізації лоту № 191667 відбулися 18.01.2017 року. Переможцем торгів став [PERSON], РНОКПП: 238981602, паспорт серія КА № 100659, що зареєстрований за адресою: [INFO], з ціновою пропозицією 478400, 00 грн. (а.с.144-145). Дані торги відбулися згідно приписів Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року. Переможцем зазначених електронних торгів став [PERSON], який своєчасно сплатив кошти за придбаний лот, а саме: квартиру № 4 загальною площею 31,5 кв.м. в будинку № 70 на вул. Замарстинівській у м Львові. Верховний Суд України у своїй постанові від 13.04.2016р.у справі №6-2988цс15 приходить до правового висновку, що "головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними". При цьому, суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. А тому системний аналіз наданих учасниками судового розгляду доказів, дозволяє суду дійти висновку, що позивач не обґрунтував і не довів, як описані ним навіть ймовірні порушення вплинули на результат торгів. Окремо суд наголошує на безпідставності доводів позивача, що він не був обізнаний про хід виконавчого провадження та спірні електронні торги. Дані твердження спростовуються матеріалами виконавчого провадження. Так у відповідності до ч.5 ст. 57 закону України «Про виконавче провадження» (далі закону) встановлюється наступна презумпція - сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Проте, обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідачів, способом захисту якого є визнання електронних торгів недійсними. Що стосується посилань позивача на те, що на виконанні у відділі відсутні судові рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості, що перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, то необхідно зазначити, що аліменти відносяться до категорії періодичних платежів, і з часом сума заборгованості збільшується в залежності від їх сплати чи несплати. Відповідно до частини другої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Згідно з частиною четвертою цієї ж статті виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Так, державним виконавцем неодноразово обчислювався розрахунок заборгованості по аліментах, що стверджується відповідними даними в матеріалах виконавчого провадження, з якими боржник був ознайомлений, а саме: від 09.09.2016р., 21.11.2016р. та 20.01.2017 року. Станом на вересень 2016 року, тобто та момент опису квартири боржника заборгованість по сплаті аліментів становила 66903,20 грн., тобто боржник не сплачував аліменти з 2008 року. Станом на момент передачі майна на реалізацію, заборгованість становила 70732,62 грн. Крім того, судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09.11.2017 року, у задоволенні скарги [PERSON] на неправомірність дій старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON], заінтересовані особи [PERSON]О, ЛКП «Балатон-409» про визнання незаконними розрахунки старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] від 09.09.2016 року на суму 66903 гривні 20 копійок, від 20 листопада 2016 року на суму 70732 гривні 66 копійок, 20 січня 2017 року на суму 73012 гривень 70 копійок та зобовязання старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] скасувати розрахунки від 09.09.2016 року на суму 66903 гривні 20 копійок, від 20 листопада 2016 року на суму 70732 гривні 66 копійок, 20 січня 2017 року на суму 73012 гривень 70 копійок відмовлено. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що порушень порядку проведення електронних торгів, які відбулися 18.01.2017 року, за якими права позивача зазнали б обмежень і шкоди, не було. Проведені прилюдні торги відповідали Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №28310/5 від 29.09.2016 року. А відтак в задоволенні вимог про визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна, а саме квартири № 4 загальною площею 31,5 кв.м. в будинку № 70 на вул. Замарстинівській у м Львові, які відбулись 18.01.2017 року, слід відмовити. Відтак, оскільки судом не встановлено правових підстав для визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна[ADDRESS] загальною площею 31,5 кв.м. в будинку № 70 на вул. Замарстинівській у м Львові, вимоги про визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів № 229442 від 18.01.2017 року та визнання незаконними розрахунки [PERSON] відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 9 вересня 2016 року на суму 66903 гривні 20 копійок, від 20 листопада 2016 року на суму 70732 гривні 66 копійок, від 20 січня 2017 року на суму 73012 гривень 70 копійок, як однієї з підстав для проведення електронних торгів з реалізації квартири за № 4 у будинку 70 по вулиці Замарстинівській у м.Львові, які є похідними від вимог про визнання недійсними електронних торгів, також є безпідставними та не підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, у зв'язку із ненаданням позивачем належних доказів на підтвердження свої вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Outcome: dismissed