Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] у чякому просила стягувати аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що з 9 червня 2012 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідач з нею жодних стосунків не підтримує, не приймає участі у вихованні сина та не надає матеріальної допомоги на утримання сина В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила задоволити, розглянути справу без її участі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина визнав частково у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття так як на його утриманні перебувають двоє непрацюючих батьків пенсіонерів. Згідно ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення відповідача суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 9 червня 2012 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ №069930 , видане 09 червня 20012 року, актовий запис № 17. Під час шлюбу в позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕЛ №136883 видане 14 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції, актовий запис № 57 Як зазначено в позовній заяві, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, жодних заперечень з приводу цієї обставини від відповідача не надходило. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН "Про права дітей" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу приписів частини 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 30% прожиткового мінімуму на одну дитину Як встановлено судом, відповідач [PERSON]В працює враховуючи дану обставину, аліменти на утримання дитини слід присудити у частці від доходу відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів ", при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, визнання позовних вимог відповідачем, суд виходить з вимог ст. 182 СК України, вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подала її 15 березня 2016 року. Таким чином, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 15 березня 2016 року. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 ( п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 20 копійок.

Outcome: partial