Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

22.09.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява Національної Акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу), в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - стягнути з Відповідача [PERSON], на користь Позивача, Публічне акціонерне товариство НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» суму страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги в розмірі 4941 грн. 79 коп. (чотири тисячі дев»ятсот сорок одна гривня 79 коп.); - стягнути з Відповідача, [PERSON], на користь Позивача, Публічне акціонерне товариство НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» сплачений судовий збір в розмірі 1378.00 (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00коп.).грн. 22.09.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 03.10.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 17.10.2016 року. В судове засідання, яке відбулося 17.10.2016 року, представник позивача, - Національної Акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» не з»явився, проте, в прохальній частині позовної заяви міститься письмова заява, в якій позивач просить суд слухати справу без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення, - в разі неявки в судове засідання відповідача. В судове засідання, яке відбулося 17.10.2016 року відповідач [PERSON] не з»явився, хоча повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], вул. 8 го Березня, 38, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. 15.01.2014 р. між [PERSON] та НАСК «ОРАНТА» укладений Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, (Поліс АС 7705195), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «ЗАЗ 11027», д.н. 37186КХ. 05.11.2014 р. у селі Липовець Кагарлицького району, Київської області, сталася автопригода за участю забезпеченого вищезазначеним полісом автомобіля «ЗАЗ 11027», д.н. 37186КХ, під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті зазначеного ДТП автомобілям було завдано пошкоджень, а їх власникам шкоди. Згідно Постанови Кагарлицького районного суду Київської обл. від 26.11.2014 року № 368/2159/14-п, №368/2160/14-п винними у спричиненні ДТП було визнано водія [PERSON], який самовільно залишив місце ДТП. Цивільна відповідальність водія транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить [PERSON], на момент скоєння ДТП була застрахована у страховій компанії в НАСК «ОРАНТА». Згідно звіту про оцінку автомобіля в № СА4787АМ-17.11/5 від 17.11.2014 року, вартість матеріального збитку, при пошкодженні автомобіля марки «Сітроен», державний номер д.н. [NUMBER], становить 5451 грн. 79 коп. Відповідно до страхового акту № ОЦВ 14 9569/1 від 25.12.2014 року, розмір затвердженого до виплати страхового відшкодування, за пошкодження транспортного засобу засобу марки «Сітроен», державний номер д.н. [NUMBER] становить 4941грн. 79 коп. (за мінусом франшизи 510 грн.) Згідно платіжного доручення № 4008 від 30 квітня 2014 року, ПАТ «HACK «ОРАНТА» виплатила страхове відшкодування потерпілій особі, власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER] в сумі - 4941 грн. 79 коп. 23 березня 2015 року та 13 листопада 2015 року винній у скоєнні ДТП особі, [PERSON] направлено вимогу про необхідність сплати коштів, а саме: страхового відшкодування за страховим випадком 05 листопада 2014 року в сумі 4941 грн. 79 коп., але відповідач залишив їх без задоволення. Згідно п. «в» п. 38.1.1, п. 38.1, ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо- транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування", до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пункту 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових від 09.07.2010 N 566, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 р. за N 689/17984 «Про деякі питання здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Із змінами, внесеними згідно з Розпорядженнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг N 708 від 28.11.2011 N 2591) встановлено обов'язкові ліміти відповідальності страховика за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: - за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 50000 гривень на одного потерпілого; - за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. Дане розпорядження прийнято на виконання вимог статті 7, пункту 9.5 статті 9, статті 11, пункту 49.2 статті 49, статті 55 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, статей 28, 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та вимог підпункту 11 пункту 4 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2010 року N 157 та з метою вдосконалення державного регулювання діяльності з надання страхових послуг з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У відповідності до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розгляд справ за позовами, що виникають при відшкодуванні шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у тому числі з урахуванням законодавства про страхування, має здійснюватись у точній відповідності із законом та в установлені для цього строки. Як зазначено у вказаній вище Постанові Пленуму ВСС України, відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, які можуть бути застосовані при вирішенні справ, урегульовано, зокрема, статтями 3, 27, 41, 68 Конституції України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ "Про дорожній рух"; від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР "Про страхування"; від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-ГУ); розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України" та іншими нормативно-правовими актами. Крім того, відповідно до статті 21 Закону № 1961-ІУ, і на цьому наголошується в пункті 16 вказаної вище Постанови Пленуму ВСС України, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Закон визначає, що володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим, як зазначено в Постанові Пленуму ВСС України, при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду також зазначено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-ІУ обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 16 Закону України „Про страхування" передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 4 Закону України „Про страхування " предметом договору страхування є майнові інтереси пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Цією ж статтею чітко передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Не зважаючи на те, що відповідно до частини 2 статті 9 зазначеного закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих встановлено 25500 гривень 00 коп. на одного потерпілого, самим полісом (договором страхування за формою встановленою Уповноваженим органом у сфері нагляду за страховою діяльністю) сторони погодили ліміт відповідальності страховика 50 000 гривень 00 коп. за шкоду заподіяну майну потерпілого та франшизу (частину збитку, яка не відшкодовується страховиком) у розмірі 0%. Частиною 1 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що . Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved