Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 15.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") та [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту №11333657000. Згідно з умовами договору банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті на загальну суму 25 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 13.04.2029 року згідно умов кредитного договору та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 9,5% річних. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-УІ від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4 кредитного договору відбувається з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. 10.07.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11333657000 від 15.04.2008 року, відповідно до умов якої було п. 1.3.1 кредитного договору викладено в новій редакції, а саме за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 14% річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Договір іпотеки № н/б від 15.04.2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно - трьохкімнатну квартиру, загальною площею 50,12 кв. м., житловою площею 36,31кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язання позичальник [PERSON] належним чином не виконує у зв'язку із чим станом на 25.02.2014 року має заборгованість по поверненню кредитної заборгованості, сплаті процентів за користування кредитом, що становить 20000 дол. США 95 цент., що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 180762 грн. 58 коп. , з яких: 19 523,11 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 176 444,01 грн. кредитна заборгованість; 477,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 4 318,57 грн. - заборгованість по процентам. Сума заборгованості відповідача по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит станом на 25.02.2014 року становить 389 дол. США 76 цент., що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 становить 3 522 грн. 53 коп., з яких: 98,40 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 889,31 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 291,36 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 2 633,22 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач [PERSON] відмовляється, позивач просить стягнути з нього. 20390,71 доларів США заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а також в рахунок погашення заборгованості за даним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності та стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на вищезазначені обставини,при цьому зазначив ,що право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості є виключним правом банку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення про відправлення та оголошення в газеті «Галичина». Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги банку не визнав та пояснив, що додаткова угода в 2007 році була укладена з порушенням договору у зв"язку з чим просить визнати договір іпотеки припиненим. [PERSON]Б.є відмінним від поручителів і вартість майна є значно меншою від суми кредиту,який отримав відповідач.Також пояснив,що прийнятий Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України ,наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" і спірна квартира підпадає під дію вказаного Закону. Також зазначив, що вагомою підставою на його думку для відмови у задоволенні позову є той факт, що договір іпотеки від 15 квітня 2008 року порушує права двох неповнолітніх дітей - [PERSON], 2012 року народження та [PERSON], 2014 року народження, які зареєстровані у помешканні відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Тому представник відповідачів просить відмовити в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] позовних вимог не визнала та просила відмовити банку у позові в частині звернення стягнення на квартиру в якій проживає. Суд,заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає до часткового задовольння, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 15.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") та відповідачем по справі, [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту №11333657000. (а.с. 8-14). У відповідності до п. 1.1. даного кредитного договору позивач зобов'язується надати позичальникові [PERSON], а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 25000,00 доларів США та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в даному договорі. Згідно п. 1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 13 квітня 2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 9,5% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці (п.1.3.1 кредитного договору). 10.07.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11333657000 від 15.04.2008 року, відповідно до умов якої було п. 1.3.1 кредитного договору викладено в новій редакції, а саме за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 14% річних. (а.с. 21). Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій. Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; - пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент нарахування. При цьому банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання за цим договором. Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку. Згідно п. 6.1.2 кредитного договору банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п. 1.2.2 цього договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. З розрахунку заборгованості за кредитом №11333657000 від 15.04.2014 року вбачається, що станом на 25.02.2014 року відповідач [PERSON] має заборгованість по поверненню кредитної заборгованості, сплаті процентів за користування кредитом, що становить 20 000 дол. США 95 цент., що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 180762 грн. 58 коп., складений Банком у відповідності до умов кредитного договору ,тобто відповідно до ст.60 ЦПК України є належним доказом. (а.с. 49-56). За змістом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 33,39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Однак 07.06.2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України,наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року №1304-У11 вбачається, що протягом дії цього Закону :не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. -не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника)інше майно (май нові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника ,зазначеного у підпункті 1 цього пункту ,при недостатності коштів ,одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки)предмета застави (іпотеки); - кредитна установа не може уступити (продати,передати)заборгованість або борг визнаний у підпункті 1 цього пункту на користь (у власність ) іншої особи. Суд вважає, що даний закон розповсюджується на правовідносини, які склались між сторонами спору. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що 15.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") та відповідачем по справі, [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту №11333657000 у банку в іноземній валюті в розмірі 25000,00 доларів США зі строком погашення до 13 квітня 2029 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах встановлених договором. З метою забезпечення виконання зобов"язань позичальника Банком приймається застава нерухомості- трьохкімнатна квартира, загальною площею 50,12 кв.метрів, що знаходиться в [ADDRESS] та являється власністю відповідачів по справі. В судовому засіданні з пояснень відповідачки [PERSON] та представника відповідачів встановлено, що вищевказана квартира використовується відповідачами як місце постійного їх проживання, оскільки іншого житла вони не мають. Даний факт також підтверджується даними довідки № 02063 від 08.09.2014 року виданої ТзОВ фірма "Долина-Сервіс" та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 04.10.20104 року . Таким чином, загальна площа предмету іпотеки не перевищує 140 кв.метрів, це нерухоме майно використовується як місце постійного проживання відповідачів, кредит одержаний в Банку в іноземній валюті зі строком погашення до 13 квітня 2029 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах встановлених кредитним договором, іншого житла відповідачі не мають, відомостей про наявність іншого житла у відповідачів суду не надано. Таким чином суд вважає, що в задоволенні вимоги банку про звернення стягнення на спірну квартиру слід відмовити з підстав передбачених Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"від 03.06.2014 року №1304-У11 , який набрав чинності з 07.06.2014 року. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати судом покладаються на відповідача. На підставі викладеного та ст.ст. 526,527,530,612,1054 ЦК України,ст.ст.33,39 Закону України "Про іпотеку", Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України,наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті",

Outcome: approved