Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 01.10.2014 року ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 500961210. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач зобов'язується надати Відповідачеві кредит у сумі 36879,91 грн. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 36879,91 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача. У порушення умов Договору Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24.06.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 36474,67 грн., за відсотками 1469,37 грн., по комісії 2736,16 грн. та пеня 1400,00 грн. Відповідачем суду було надано заперечення на позов, в якому вона зазначила, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, оскільки умови кредитного договору несправедливі, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на її шкоду як споживача. Девальвація гривні поставила її в скрутне становище, оскільки вона живе лише на одну пенсію, яка за останні роки не зросла. Крім того вона частково виконувала кредитні зобовязання і продовжує їх виконувати, сплачує комунальні послуги та проживає разом з донькою та малолітніми онуками. А також з 14.04.2014 року введено мораторій на нарахування пені та штрафних санкцій особам, що проживають на території проведення АТО. В судове засідання представник позивача не зявився, однак в позовній заяві просив розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 01.10.2014 року ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 500961210. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач зобов'язується надати Відповідачеві кредит у сумі 36879,91 грн. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 36879,91 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача. У порушення умов Договору Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24.06.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 36474,67 грн., за відсотками 1469,37 грн., по комісії 2736,16 грн. та пеня 1400,00 грн., що підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості та розрахунком заборгованості. З договору від 01.10.2014 року № 500961210 вбачається, що сторони, підписавши його, досягли згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для кредитних договорів, в тому числі щодо валюти кредитування, валюти повернення кредитних коштів та відсотків за його користування, комісії. Підписанням кредитного договору № 500961210 позичальник підтвердив, що банк належним чином ознайомив його із умовами кредитного договору. В п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року надане роз'яснення про те, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі ст.652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору і позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також отримання кредиту в національній валюті. Отже перед укладенням оспорюваного позивачем кредитного договору, банк на виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» надав позивачу повну та достовірну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а позичальник засвідчив особистим підписом про те, що він ознайомився з правилами надання кредиту, а отже - попереджений про валютні ризики під час виконання зобов'язань за договором. Таким чином в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання позивача, на істотний дисбаланс договірних прав та девальвації гривні по відношенню до долару США, як на підстави для відмови в задоволенні позов. Однак суд зауважує, що відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість по пені-штрафу в розмірі 1400,00 грн. яку позивач просить стягнути з відповідача, виникла з 02.11.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.1 та ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З огляду на вищезазначене банком не виконано вимоги ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тому штрафні санкції в розмірі 1400,00 грн. стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Крім того з наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що нею частково виконуються кредитні зобовязання перед позивачем розмір заборгованості вказано станом на 24.06.2015 року. З наданого розрахунку вбачається, що його зроблено з урахуванням здійснених платежів відповідачем до липня 2005 року. Враховано останній платіж у розмірі 160 грн. здійснений відповідачем 08.06.2015 року. Платежі на загальну суму 1400,00 грн., здійснені відповідачем за період з 13.07.2015 року по 05.01.2016 року позивачем в наданому розрахунку не зазначено. Не дивлячись на отримання позивачем заперечень на позов, уточнення позовних вимог суду не надано, уточненого розрахунку позову також, а тому суд вважає, що розмір суми основної заборгованості повинно бути зменшено на суму здійснених відповідачем платежі, про що було надано квитанції, а саме на 1400,00 грн. Тобто з відповідача підлягає стягненню прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 35074,67 грн., за відсотками 1469,37 грн., по комісії 2736,16 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при зверненні до суду було сплачено 420,80 грн. в якості судового збору, оскільки суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 392,80 грн. в якості судових витрат.

Outcome: partial