Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з Відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач є його батьком. Відповідач добровільно аліменти не сплачує, жодним іншим чином допомоги по утриманню дитини не надає, є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має. Тому просила суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? від всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника надійшла заява про відкладення розгляду справи. Також від представника відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких сторона відповідача частково заперечує проти позову, зокрема просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; а в задоволені позову про стягнення аліментів на утримання [PERSON] - відмовити в повному обсязі. Заперечення проти позову вмотивовані тим, що: відповідач працював, але тепер офіційно не працевлаштований, однак шукає роботу; відповідач не ухиляється від обов"язку по утриманню дитини, однак його дружина виїхала на постійне місце проживання до м. Кривого Рогу, тому він не може повноцінно піклуватись про дитину; крім того у відповідача є на утриманні інша дитина від іншого шлюбу- [PERSON]., [INFO].н., якого він теж утримує. Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи ті обставини, що Відповідач ознайомлений з матеріалами справи у повному обсязі, копію позову отримував, 24 лютого 2014 року розгляд справи відкладений за його заявою, та заявою його представника - для ознайомлення з матеріалами справи, відповідач сповіщений про необхідність явки до суду, однак просить час для мирного врегулювання спору. Крім того, відповідачем надано заперечення проти позову, в яких він частково визнає позов. Згідно з положеннями ст. 157 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи що позов подано до суду 19 січня 2015 року, відповідачеві надавався час для ознайомлення зі справою, надання заперечень, вважає, що за час, наданий для ознайомлення зі справою (з 24 лютого 2015 року по 23 березня 2015 року) у відповідача було достатньо часу самостійно, або через свого уповноваженого представника врегулювати спір про аліменти мирним шляхом, а також надати докази в обгрунтування своїх заперечень проти позов. Крім того, відповідачем подана зустрічна позовна заява "Про розірвання шлюбу" однак суд її не прийняв в даному провадженні, про що постановлена ухвала, оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів хоча й витікають з сімейних правовідносин, але вимоги за позовами не можуть зараховуватися, та задоволення зустрічного позову не виключає задоволення первісного позову, також первісний позов про стягнення аліментів обмежений строками розгляду справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач і Відповідач 26 квітня 2013 року зареєстрували в Хутір-Бурдилівській сільській раді Снятинського району Івано-Франківської області шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 02 (а.с. 5). Від шлюбу у сторін [INFO] року народився син [PERSON], - свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Батьком записано Відповідача у справі (а.с.6). Також судом встановлено, що позивач фактично проживає в місті Кривий Ріг на території Дзержинського району (а.с. 7). Як вбачається з заперечень проти позову, відповідач визнає той факт що працював в ТОВ "Епіцентр К", однак доказів звільнення відповідачем не представлено (копії наказу, копія записів з трудової книжки), тому суд вважає не доведеною обставиною те, що на момент розгляду справи відповідач не працевлаштований. Вирішуючи спір, що виник між сторонами у справі з приводу утримання малолітньої дитини, суд враховує, що в Декларації прав дитини зазначається, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. При цьому, виходячи зі змісту ст. 3 Конвенція про права дитини від 20.11.1989р. (дата підписання Україною: 21.02.1990 р., дата набрання чинності для України 27.09.1991 р., дата ратифікації 27.02.1991р.) держава зобов'язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Так, відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України також встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 182 Сімейного кодексу України містить перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед них: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідач дійсно не утримує свою дитину, яка знаходиться на утриманні позивачки, тому, відповідно до ч. 2 ст. 180 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом встановлено, що мати дитини перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, отримує допомогу з Управління соціального захисту населення в розмірі 810,00грн. на місяць. Згідно з ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Так з матеріалів справи вбачається, що відповідач має ще одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO].н. Разом з тим, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що він здійснює утримання цієї дитини, зокрема шляхом сплати аліментів на користь [PERSON], зокрема рішення суду про стягнення аліментів, виконавчих листів, довідок про заробітну плату, тощо. У зв"язку з викладеним, суд відхиляє доводи відповідача про те, що в нього на утриманні перебуває двоє дітей. Також відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того, що останній намагався надавати добровільно допомогу своїй малолітній дитинв, про стягнення аліментів на яку заявлено позов. Суд вважає, що відповідач не довів належними засобами доказування наявність в нього скрутного матеріального становища та відсутності доходів. З урахуванням наведеного, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною здоровою особою; матеріальне становища позивача, який не має можливості працевлаштуватись, оскільки доглядає малолітню дитину, яка не досягла трьох років; відсутність доказів перебування на утриманні у відповідача інших дітей; вік малолітньої дитини, яка постійно потребує необхідного одягу, харчування, іграшок, тощо, суд вважає необхідним з відповідача стягувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини і до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне. Згідно з ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності зі ст. 77, 79 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач - [PERSON], згідно наказу № 005/1-В від 08 січня 2014 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач отримує виплати по народженню дитини у розмірі 810грн. на місяць. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працездатний, позовні вимог не визнав у повному обсязі, позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, отримує соціальні виплати, тому вважає доцільним задовольнити позовні вимоги в цій частині частково, а саме у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України ""Про судовий збір"" з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів . На підставі наведеного, 75, 77, 79, 84, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial