Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що КП «Білоцерківтепломережа» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідач не сплачує своєчасно кошти за надані послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами, в зв'язку з чим за ним рахується заборгованість перед КП «Білоцерківтепломережа» в сумі 4879 грн. 98 коп. за період з 01.01.2008 року по 01.04.2014 року, позивач просить суд стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача по дорученню підтримав позовні вимоги. Відповідач позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього боргу по оплаті коштів з централізованого опалення за останні три роки в межах строку позовної давності, щодо боргу за послуги з гарячого водопостачання, то в липні 2009 року працівниками позивача у його квартирі було знято лічильник гарячої води, при цьому не було встановлено перехідник для постачання гарячої води по трубі, що позбавило його можливості як споживача використовувати гарячу воду, а оскільки цією послугою він не користувався, то нарахування оплати за гаряче водопостачання є необґрунтованим. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оглянувши матеріали даної справи, цивільну справу № 357/15640/13-ц 2-н/357/2439/13, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є співвласником 1/4 частини квартири [ADDRESS], на його ім'я в КП БМР «Білоцерківтепломережа» відкрито особовий рахунок № 56051-1 щодо оплати послуг з опалення та підігріву води по даній квартирі. Іншими співвласниками квартири є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за кожним із співвласників зареєстровано право власності на 1/4 частину даної квартири. Наведені обставини стверджуються копією свідоцтва на право власності на житло від 19.11.2002 року № 33912 /а.с.28/, копією витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ від 11.12.2006 року /а.с.29/, розрахунковим листом абонента /а.с.5-6/. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти того, що позов пред'явлено тільки до нього, інших співвласників до участі у справі в якості співвідповідачів просив не залучати. З матеріалів справи також вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за послуги з опалення та гарячого водопостачання перед КП "Білоцерківтепломережа" в сумі 4879 грн.98 коп. за період з 01.01.2008 року по 01.04.2014 року, що слідує з розрахункового листа абонента, наданого позивачем. Згідно ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. На підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунковий лист відповідача за період з 01.01.2008 року, з якого слідує, що відповідачем проводилася і проводиться частково оплата за надані послуги на рахунок КП «Білоцерківтепломережа» на підставі квитанцій, наданих та оформлених позивачем, що підтверджує той факт, що між сторонами існують певні відносини з приводу надання послуг з опалення та гарячого водопостачання та оплати цих послуг. Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за № 388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м.Біла Церква є КП "Білоцерківтепломережа", що слідує з копії цього рішення /а.с.8/. Згідно із Законами "Про місцеве самоврядування в Україні" і "Про місцеві державні адміністрації" регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги теплопостачання. Ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» також передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Як передбачено Законом «Про місцеве самоврядування в Україні» /ст.5/ до системи органів місцевого самоврядування належить міська рада і виконавчий комітет ради. Отже, суд вважає, що тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м.Білій Церкві запроваджені органами місцевого самоврядування, що не суперечить вимогам діючого законодавства. А за ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов'язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. А тому згідно вищенаведених правових норм обов'язком відповідача, як споживача послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. При вирішенні спору суд враховує наступне. Як вбачається з матеріалів справи, у квартирі відповідача було встановлено лічильник обліку гарячої води та взято його на абонентський облік КП «Білоцерківтепломережа», 28.07.2009 року цей лічильник розпломбовано для державної повірки, найменування лічильника «Метрон», заводський номер 6475713, що слідує з копії акта № 27007, складеного контролером КП БМР «Білоцерківтепломережа» Ферт М.М. в присутності абонента /а.с.26/ В п.9 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, на які вказано вище, передбачено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що в липні 2009 року працівниками позивача у його квартирі було знято лічильник гарячої води, при цьому не було встановлено перехідник для постачання гарячої води по трубі, з того часу гарячою водою він не користується. Для обґрунтування своїх заперечень, відповідач надав фотографії /а.с.36-37/, які свідчать про відсутність лічильника гарячого водопостачання в його квартирі. Але суд вважає, що ці фотографії не можуть підтверджувати факту відсутності лічильника ГВП в квартирі відповідача за період з липня 2009 року, інших безспірних доказів щодо цього суду не було надано. В матеріалах справи є копія акта від 19.03.2014 року /а.с.32/, з якого вбачається, що у відповідь на заяву відповідача представниками КП БМР «Білоцерківтепломережа» проведено огляд технічного стану гарячого водопостачання у квартирі за місцем проживання відповідача, при цьому встановлено, що лічильник ГВП демонтований, є видимий розрив, вентиль ГВП опломбований, відтиск на пломбі прочитати неможливо, гарячою водою не користуються, акт опломбування вентиля відсутній. Отже, як встановлено безспірно в судовому засіданні і підтверджено доказами, 28.07.2009 року лічильник ГВП в квартирі відповідача було розпломбовано, акти про демонтаж цього лічильника працівниками позивача та про опломбування вентиля ГВП відсутні, той факт, що послугами з гарячого водопостачання відповідач не користується, встановлено тільки 19.03.2014 року по заяві відповідача. Як вбачається із службової записки від 14.03.2014 року на ім'я заступника директора КП «Білоцерківтепломережа», лічильник ГВП «Метрон» № 6475713 згідно бази даних абонвідділу було розпломбовано для державної повірки 28.07.2009 року, замовлення від абонента на демонтаж цього лічильника не поступало, самим абонентом цей лічильник на повірку в лабораторію також не здавався. Згідно посадової інструкції контролера теплової інспекції КП БМР «Білоцерківтепломережа» /а.с.42-46/, в його обов'язки не входить виконання робіт по демонтажу квартирних лічильників ГВП, контролер від виконавця повинен зняти останні показання лічильників, розпломбувати їх та скласти акт про розпломбування, що і було зроблено в даному випадку контролером 28.07.2009 року. Лічильники води, так само як і інші засоби вимірювальної техніки, відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», повинні проходити періодичну повірку через встановлені міжповірочні інтервали. Для звичайних квартирних лічильників холодної та гарячої води, що використовуються для побутових та комунальних потреб, такий інтервал складає 3 роки. Після закінчення 3-х років експлуатації лічильників, якщо виконавець не звернеться із вимогою повірки водомірів, тоді споживач сам має письмово звернутися до нього з проханням здійснити повірку лічильників. Відповідно до закону, виконавець повинен здійснити монтаж повірених водомірів, опломбувати їх і скласти відповідний акт. А саме таких доказів суду і не було надано. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і посилання відповідача на те, що він неодноразово звертався до позивача по питанню повірки лічильника. Так, на заяву відповідача в березні 2014 року проведено відповідну перевірку і складено акт, на його інфрмаційний запит від 10.04.2014 року надано відповідь 20.05.2014 року /а.с.27/. В судовому засіданні оглянуто Журнал обліку особистого прийому громадян в КП «Білоцерківтепломережа» за період з липня 2009 року, відомості про звернення відповідача відсутні. Відповідно до п.29 вказаних вище в рішенні Правил, споживач має право на: несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Згідно п.30 Правил споживач зобов'язаний, зокрема, забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу. А як передбачено п.32 Правил, виконавець зобов'язаний відновлювати надання послуг за письмовою заявою споживача шляхом зняття пломб протягом доби; забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку; звільняти від плати за послуги у разі їх ненадання та виплачувати компенсацію за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт; тощо. Отже, аналіз вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати про те, що припинення та відновлення водопостачання шляхом пломбування вентилів можливе тільки за письмовою заявою споживача, саме обов'язком споживача є забезпечення цілісності квартирних засобів обліку. Відповідачем не надано жодних доказів того, що за період з липня 2009 року по березень 2014 року він звертався до позивача по питанню демонтажу лічильника ГВП та припинення надання послуг з відповідною заявою, що саме працівники позивача виконували у квартирі відповідача роботи по демонтажу лічильника на повірку, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, в ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, яким чином мають оформлятися претензії споживача в разі відмови працівників виконавця надати відповідні документи, а саме: акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Щодо нарахування оплати за послуги з гарячого водопостачання, то суд виходить з наступного. Відповідно до п.10 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. А згідно п.15 Порядку засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. Вище в рішенні вказано на те, що прилад обліку ГВП в квартирі відповідача було розпломбовано в липня 2009 року, а потім взагалі виявлено його відсутність, згідно розрахункового листа абонента нарахування за послуги з гарячого водопостачання проведено починаючи з жовтня 2009 року за середніми нормами споживання. Норми витрат питної води затверджено рішеннями органів місцевого самоврядування /а.с.47-54/, це 120 л/добу, нарахування відповідачу проведено на 2-х осіб /зареєстровано в квартирі 3 особи/, оскільки він має 100 % пільгу на послуги як інвалід війни, на що вказано в розрахунковому листі абонента, також підтверджено копіями посвідчень на ім'я відповідача /а.с.25/. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач як споживач послуг зобов'язаний оплачувати на користь позивача послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за затвердженими тарифами та згідно середніх норм споживання, оскільки з відповідною заявою про припинення надання послуг відповідач до виконавця послуг не звертався. При цьому суд вважає, що починаючи з 19.03.2014 року оплата за послуги з гарячого водопостачання відповідачу не повинна нараховуватися, оскільки працівниками позивача зафіксовано факт відсутності цих послуг після звернення відповідача з письмовою заявою. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.01.2008 року по 01.04.2013 року в сумі 4879 грн.98 коп. Відповідач просить суд застосувати при вирішенні спору строки позовної давності. Згідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В ч. 1 ст. 264 ЦК України вказано, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу чи іншого обов"язку. В ч. 3 цієї ж статті вказано, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву зареєстровано в суді 23.06.2014 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки за ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 11.02.2014 року скасовано судовий наказ від 02.12.2013 року за заявою Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та підігріву води з [PERSON], що підтверджується копією цієї ухвали /а.с.7/, із заявою про видачу судового наказу заявник звернувся 30.10.2013 року, тобто, також з пропуском строку позовної давності, що вбачається з матеріалів цивільної справи № 357/15640/13-ц 2-н/357/2439/13. Але відповідно до вимог ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову, а не у разі звернення до суду особи із заявою про видачу судового наказу. А тому з врахуванням всіх вищенаведених правових норм суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги за період з липня 2011 року в межах строку позовної давності в сумі 3282 грн.95 коп. /4879,98 грн. за мінусом 1551,29 грн., при цьому за послуги з ГВП за березень 2014 року має бути враховано суму 63,18 грн. за 18 днів/. Відповідно до ст.88 ЦПК України, ст..4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 163 грн.21 коп., що становить 67 % від сплаченої позивачем суми судового збору - 243 грн. 60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial