Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з підстав, викладених в заяві. Просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.12.2010 року у розмірі 10053,20 грн. станом на 30.09.2020 року, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.. Ухвалою від 04.11.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 01.12.2020 року. 01.12.2020 року представник позивача в судове засідання не з`явився, але відповідно до клопотання (а.с.63), просить суд справу розглянути без участі представника банку, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в призначений час 01.12.2020 року в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією (а.с. 73) та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 72). Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання з невідомих причин, не подав відзив та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом при вивченні матеріалів справи встановлено, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 08.12.2010 року (а.с.16) позивачем АТ КБ"ПриватБанк" відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці (а.с. 15). Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку з певним строком дії, яка в подальшому перевипускалася, і строк дії останньої з них - травень місяць 2021 року, що підтверджується довідкою (а.с.14). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7000 грн. 00 коп.,що також підтверджено відповідною довідкою (а.с.15). Відповідач зобов`язаний був кожного місяця вносити платежі в рахунок погашення заборгованості, а також сплачувати проценти за користування кредитом, у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Умови кредитування та користування банківськими послугами викладені в «Тарифах банку» (а.с. 17) та «Умовах та правилах надання банківських послуг» (а.с. 18-42), які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.2.3, п. 2.1.2.4 Договору на підставі якого Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору - щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості. Але відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору, в зв`язку з чим, відповідно до наявного розрахунку заборгованості (а.с. 5-13), а також виписки за договором (а.с. 52-60) станом на 30.09.2020 року виникла заборгованість в розмірі 10053,20 грн., з яких: - 9842,82 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 210,38 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк"заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.12.2010 року у розмірі 10053,20 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд відповідно до частини 2 вказаної статті може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. За таких обставин, в силу умов Договору та ст.ст. 526, 625,1050 ЦК України, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором не надано. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 2102,00грн..

Outcome: approved