Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

26.12.2019 [PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області із заявою, заінтересована особа Миколаївський РС УДМС України в Миколаївській області, у якій просив встановити факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області Шаронової Н. О. дану справу передано на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва. 03.02.2020 року матеріали справи надійшли до Заводського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Гаврасієнко В.О. від 07.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. 02.03.2020 року на адресу суду надійшла уточнена заява [PERSON] , у якій останній просив встановити факт його постійного проживання у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування доводів заяви заявник зазначив, що він народився [INFO] у м. Котовськ Республіка Молдова. У 1989 році разом із матір`ю [PERSON] переїхав на постійне місце проживання до України, де і проживає до теперішнього часу. Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2006 року його було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ст. 115 КК України. 19.01.2016 року був звільнений по відбуттю строку. Заявник звернувся до Миколаївського РС УДМС України в Миколаївській області щодо встановлення до належності громадянства України та отримання паспорту громадянина України, проте за результатами розгляду заяви не встановлено його належності до будь-якої держави, внаслідок чого відмовлено в документуванні паспортом громадянина України. Також заявнику було роз`яснено, що йому потрібно звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Зазначені обставин і стали підставою для звернення заявника із зазначеною заявою до суду. До судового засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Миколаївського РС УДМС України в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив здійснити розгляд справи без участі представника УДМС України в Миколаївській області з урахуванням письмових пояснень. 25.02.2020 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника Миколаївського РС УДМС України в Миколаївській області, у яких просив суд вирішити справу на розсуд суду та зазначив, що [PERSON] станом на 1991 рік було 3 роки тому місце проживання заявника встановлювалось відповідно до місця проживання та реєстрації батьків чи одного з них. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Котовськ Котовського району МССР. Його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно будинкової книги будинку [ADDRESS] мати заявника [PERSON] 19.09.1990 року була зареєстрована за вказаною адресою. Із домової книги [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою заявник [PERSON] та його мати [PERSON] були зареєстровані 28.03.1992 року. Згідно довідки завідувача ДНЗ «Вербичка» смт Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області заявник [PERSON] відвідував Олександрівський дошкільний навчальний заклад №1 «Вербичка» з 01.03.1991 року по 30.08.1995 року. Із письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] дійсно відвідував Олександрівський ДНЗ №1 «Вербичка» та проживав у [ADDRESS] . Факт проживання заявника за вказаною адресою також підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки КЗ «Вознесенський районний центр ПМСД» від 17.08.2017 року [PERSON] з 03.04.1991 року про 1996 рік перебував на обліку в Олександрівській АЗПСМ. Згідно додатку до свідоцтва про базову загальну середню освіту [PERSON] закінчиу у 2003 році середню загальноосвітню школу-інтернат №3 м. Миколаєва. Згідно довідки про звільнення серії [NUMBER] [PERSON] засуджений 07.08.2006 року Заводським районним судом м Миколаєва за ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнений 19.01.2016 року по відбуттю строку покарання. Відповідно до висновку за результатами проведення процедури встановлення особи від 07.07.2017 року прийнято рішення: особу [PERSON] встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави, що є підставою для оформлення довідки про встановлення особи. Згідно довідки Миколаївського РС УДМС України в Миколаївській області від 22.07.2017 року виданої [PERSON] , проведеною перевіркою встановлено особу заявника, що станом на 24.08.1991 року перебував в громадянстві колишнього СРСР але на теперішній час належності до громадянства будь-якої держави не встановлено. Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до п. 7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 8 Порядку встановлення належності до громадянства України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Встановлення вказаного факту має для [PERSON] юридичне значення, адже від цього залежить визнання належності його до громадянства України та можливість отримання паспорта. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved