Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач ПАТ Комерційний банк " Приватбанк" звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області, [PERSON] про звільнення заставленого майна з під арешту, мотивуючи тим, що 24.09.2007р. між банком та [PERSON] було укладено кредитнозаставний договір №DN 81AR03110180 рухомого майна, в забезпечення зобов»язань в заставу позивачу був переданий автомобіль марки ВАЗ, модель 210700-20, рік випуску 2007р.,тип ТЗ, легковий № кузова/шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] За повідомленням УДАІ м. Києва автомобіль знаходиться під арештом відповідно до постанов ВДВС м. Біла Церква від 19.01.2010р. та від 26.03.2012р. У зв»язку з неналежним виконанням своїх зобов»язань за кредитно заставним договором [PERSON], позивач має намір звернути стягнення на заставлене майно, але у зв»язку з накладеними арештами виникли складнощі. Посилаючись на те, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, позивач є заставодержателем, , пріоритет зареєстрованого обтяження у позивача виник з 29.09.2008р., а тому накладення арешту та заборони на відчуження на заставлене майно є порушенням інтересів обтяжувача з вищим пріоритетом, просив суд позов задовольнити та скасувати арешт, накладений Відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в частині арешту майна [PERSON], а саме автомобіля марки ВАЗ модель 210700-20, рік випуску 2007р.,тип ТЗ, легковий № кузова/шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] В судовому засіданні представник позивача за довіреністю від позову не відмовився, пояснив, що ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» є обтяжувачем з вищим пріоритетом, оскільки згідно з ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Також уточнив позовні вимоги та просив суд зняти арешт з заставленого майна, накладений відповідачем згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.01.2012р. Відповідач - Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області в особі представника за довіреністю в судовому засіданні позов визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача за довіреностями, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що дійсно 24.09.2007 року між сторонами ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN 81AR03110180 на купівлю автотранспортних засобів. Відповідно до п. 7.1 цього договору банк зобов»ячався надати позичальникові кошти на строк з 24.09.2007р. по 23.09.2014р. включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 48914,80грн. на наступні цілі : 32850грн. на купівлю автомобіля, 34грн. на сплату за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна , на сплату страхових платежів, договором особистого страхування, інших платежів. Відповідно до п.7.3 договору - забезпечення виконання позичальником зобов»язань за даним договором виступає автомобіль ВАЗ 210700-20. Відповідно до договору застави рухомого майна від 24.09.2007р. ПАТ КБ «Приватбанк» як заставодержатель та [PERSON] як заставодатель домовилися, про те, що предметом цього договору є надання заставодателем в заставу майна, опис якого зазначений в п. 34.4 цього договору. А згідно з п. 34.4 -в заставу передано автомобіль марки ВАЗ, модель 210700-20, рік випуску 2007р.,тип ТЗ, легковий № кузова/шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Згідно з п. 15.7.2. договору застави - у разі порушення заставодавцем обов»язків, передбачених цим договором, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання забезпечених заставою зобов»язань, а у разі їх невиконання / неналежного виконання - задовольнити свої вимоги, що випливають з забезпечених заставою зобов»язань, шляхом звернення стягнення на предмет застави. Судом встановлено, що згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 28.09.2007року було зареєстровано реєстратором Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» обтяження рухомого майна з типом обтяження -застава рухомого майна за договором застави від 24.09.2007р. Відповідно до ст. 572 ЦК України - в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов"язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з ч.3 цієї ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. А згідно з ч.4 цієї статті - моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Згідно з ст.12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"- взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.14 Закону - якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Відповідно до ст.15 Закону обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Правило визначення пріоритету згідно з цією статтею застосовується за умови, що обтяження, встановлене на користь продавця товару в кредит, було зареєстроване протягом п'яти днів із дня продажу і відповідний обтяжувач у зазначений строк письмово повідомив про виникнення в нього вищого пріоритету всіх інших обтяжувачів майна боржника, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження. Як вбачається з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 28.09.2007р. зареєстровано приватне обтяження обтяжувала - ПАТ КБ «Приватбанк» строком до 28.09.2012р., яке було змінено строком до 20.08.2017р. Представником позивача звернуто увагу суду на те, що обтяження щодо накладення арешту на все майно боржника - [PERSON] також було накладено згідно з постановою державного виконавця Міського відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області від 18.01.2012р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Враховуючи викладене, суд вважає, що так як застава автомобіля боржника [PERSON] обтяжувачем ПАТ КБ «Приватбанк» була зареєстрована 28.09.2007р., а доказів реєстрації обтяження за постановою державного виконавця Міського відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області від 18.01.2012р., а тому в даному випадку це обтяження не має пріоритету перед обтяженням банку. А так як правові підстави позову, на які посилається позивач не спростовують цих висновків суду, а тому є законні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» -звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. А згідно з ч.3 цієї статті - для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Також, згідно з ч.4 цієї статті - про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Outcome: approved