Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про стягнення грошових коштів, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. Позивач неодноразово збільшувала позовні вимоги. Згідно остаточних збільшенх позовних вимог від 06.03.2017 року, позивач просить суд стягнути з відповідача на корить позивача [PERSON] 1 000. грн. відшкодування вартості оплачених послуг з повірки та ремонту теплового лічильника; 1 000 грн. завданої моральної шкоди; 4816. 63 грн. сума безпідставно отриманих коштів сплачених за опалення «за нормативом» за період січень 2014 - квітень 2016 року, 696.16 грн. безпідставно отриманих коштів сплачених за рахунком «повірка лічильника», 791.25 грн., сплачених зайво за опалення листопад, грудень 2016 року у зв'язку із неправильним нарахуванням за одиницю виміру. Зобов'язати Відповідача зняти облікування заборгованості в сумі 2 751.91 грн. та внести відповідні записи про відсутність заборгованості позивача перед відповідачем за сплату житлово-комунальних послуг до бухгалтерського обліку, зобов'язати Відповідача зробити перерахунок вартості спожитих послуг з опалення за період листопад 2016 - січень 2017 року та стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.06.2012 року між [PERSON] та ДП «Дарниця-1», який є балансоутримувачем та експлуатуючою організацією житлового будинку [ADDRESS] було укладено договір №120 «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». 27.09.2016 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою (вимогою) про здійснення повірки лічильника обліку теплоенергії. 29.09.2016 року за заявою позивача слюсарем відповідача був знятий лічильник для передачі його на повірку, однак 21.10.2016 року позивачем було виявлено лічильник обліку тепла встановлений після повірки, але він не працював та не був підключений, крім того, акту повірки вказаного лічильника позивачу надано не було. Позивачем фактично були понесені витрати на повірку та ремонт теплового лічильника в той час, як законодавчо такий обов"язок покладений на відповідача. Крім того, позивач зазначає, що за період коли вона здійснювала повірку лічильника, позивач нараховував їй вартість послуг з теплопостачання не згідно лічильника, а за загальним показником у відповідності до площі квартири. Також, відповідачем за грудень 2016 року та січень 2017 року до рахунків на сплату жилого-комунальних послуг було включено нарахування за повірку теплового лічильника. Оскільки це не було передбачено умовами договору від 27.06.2012 року, позивач сплату нарахувань за повірку теплового лічильника не здійснювала. Крім того, станом на 13.02.2017 року, внаслідок безпідставного нарахування відповідачем сум за опалення, у позивача утворилась переплата, яка підлягає поверненню позивачу. Таким чином, відповідачем було порушено права споживачів, визначених ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити повністю вважаючи його необґрунтованим, безпідставним та недоведеним з підстав, наведених у письмових запереченнях. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2012 року між ДП «Дарниця-1» та [PERSON] було укладеного Договір № 120 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п.1 зазначених вище Договорів, ДП «Дарниця-1», яке являється посередником між виробником комунальних послуг та споживачем зобов'язується своєчасно надавати споживачеві поставлені виробником відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. 21.01.15 року комісією у складі представників ДП «Дарниця-1» начальника «Житлосервіс-1» [PERSON], стархого інженера ДП «Дарниця-1» [PERSON], слюсарем-сантехніком [PERSON], власником квартири № 120 [PERSON] було проведено планове обстеження вузла обліку теплоенергії [ADDRESS], внаслідок чого складено акт обстеження, відповідно до якого було встановлено, що тепловий лічильник згаданої квартири, при малій циркуляції теплоносія, видає помилку в роботі та не фіксує показники теплової енергії затраченої на обігрів квартири. На підставі акту обстеження було постановлено власнику квартири №120 [PERSON] провести повірку або замінити даний тепловий лічильник, про що повідомити ДП «Дарниця-1» про виконану роботу і що оплату витрат за опалення квартири №120 буде нараховуватись на загальних умовах, тобто згідно показників загальнобудинкового лічильника теплової енергії. 22.01.2015 року позивачу [PERSON] виписано припис з проханням провести повірку теплового лічильника та повідомити про виконану роботу «Житлосервіс-1» та повідомлення про те, що нарахування за теплову енергію буде проводитись згідно показників загально-будинкового лічильника теплової енергії за квадратний метр опалювальної площі квартири до моменту складання акту опломбування працівниками ДП «Дарниця-1»-«Житлосервіс-1» повіреного лічильника. Крім того, 03.03.2015 року, 01.04.2016 року, 16.04.2015 року, 30.10.2015 року, 30.12.2015 року, 10.10.2016 року ДП «Дарниця-1»-«Житлосервіс-1» повторно зверталось з приписами до позивача, але позивач від підпису відмовилась, про що свідчить запис диспетчера на приписах. 04.11.2016 року ДП «Дарниця-1» на лист позивача, відносно повірки квартирних лічильників гарячої води та теплової енергії повідомило, що у відповідності до Розпорядження КМДА № 603 від 22.06.2015 року про затвердження тарифів на теплову енергію для ДП «Дарниця-1», починаючи з 17.07.2015 року вартість повірки лічильників теплової енергії буде врахована протягом опалювального періоду рівними частинами на протязі міжповірочного інтервалу-4 роки та вказується в квитанції на сплату комунальних послуг; вартість повірки лічильників гарячої води врахована в тарифі на послуги з її постачання тільки починаючи з 17.07.2015 року. До цього часу, за попередні чотири роки, повірку лічильників гарячої води та теплової енергії виконує споживач за власний рахунок, так як в тарифах застосованих раніше вартість повірки лічильників не включено. 09.11.2016 року позивач звернулась до ДП «Дарниця-1» із заявою про прийняття копії свідоцтва про повірку засобу вимірюваної техніки №24-1-2к/4133 виданого 03.11.2016 року та здійснення нарахування вартості спожитої теплової енергії за показниками лічильника з дня подачі даної заяви. 10.11.2016 року представником ДП «Дарниця-1»- слюсарем [PERSON] та [PERSON] було складено акт опломбування лічильника після повірки. В зв'язку з тим, що строк заміни та повірки теплолічильника позивача перевищив 1 місяць, то нарахування за теплову енергію проводились відповідно до п. 15 Постанови КМУ від 21,07.2005 року № 630. Відповідно до п.16 Постанови КМУ від 21.07.2005р. № 630 у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Судом встановлено, що до жовтня 2014 року послуги з періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки були визначені складовими послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року N 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги". Водночас, в складових тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, витрати на повірку засобів обліку до тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не включалися. Верховною Радою України 10.04.2014 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" (надалі - Закон N 1198), яким, зокрема, внесено зміни до статті 19 Закону України "Про житлово- комунальні послуги" і визначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). 22.06.2015 року затверджено Розпорядження КМДА № 603 від «Про встановлення тарифів на теплову енергію, виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води та вартість витрат з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку теплової енергії ДП «Дарниця-1». Дане Розпорядження було затверджено відповідно до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанов Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року N869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", від 28.12.992 року N731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", з метою встановлення економічно обгрунтованих тарифів, в межах функцій органу місцевого самоврядування. Даним Розпорядженням встановлено зокрема: вартість витрат з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, що нараховуються ДП "Дарниця-1" як виконавцем послуг з централізованого опалення. Також вказаним Розпорядженням зазначено, що вартість витрат з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, нараховуються у складі послуги з централізованого опалення щомісяця протягом опалювального сезону (напротязі міжповірочного інтервалу рівними частинами) споживачам, квартири яких обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, залежно від кількостітаких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, вартості послуг з централізованого опалення. У відповідності до вищезазначених нормативно правових актів дана послуга є імперативною. Отже затвердженим тарифом починаючи з 22.06.2015 року передбачені витрати для надання послуги з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку теплової енергії теплопостачальною організацією ДП«Дарниця-1». До цього часу вищевказані роботи повинні виконуватись за рахунок споживача, так як витрати з даних робіт для теплопостачальної організації передбачено тільки починаючи з 22.06.2015 року. Несправність тепло лічильника була виявлена відповідно до акту обстеження вузла обліку теплової енергії 21.01.2015 року, тобто до затвердження тарифів від 22.06.2015 року. У відповідності до п.3 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" передбачено, що суб'єкти господарювання зобов'язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку. Крім того пункт 4. зазначеного Закону позивач трактує виключно в своїх інтересах, не враховуючи третій та четвертий абзац цього пукту, а саме: періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання; порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України, а саме тими нормативними документами на підставі яких і було затверджено тариф. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач моральну шкоду обґрунтовувала тим, що отримала моральні страждання, оскільки внаслідок несвоєчасної повірки лічильника у її квартирі не було опалення. Виходячи з того, що [PERSON] не подала доказів, що підтверджують факт завдання їй моральної шкоди саме з вини відповідача, тому у цій частині позовних вимог також необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати не підлагаєть стягненню з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed