Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до відповідачів, зазначивши в ньому, що 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення. 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір про відступлення прав вимоги. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 04.09.2007 року № 433/2-07 позичальником згідно якого є відповідачка [PERSON] Вказав, що 04.09.2007 року ПАТ «АК ПІБ» та відповідачка [PERSON] уклали кредитний договір № 433/2-07. Відповідно до умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 45000,00 гривень, а відповідач [PERSON] зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у сумі 45000,00 гривень. 05.09.2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я та зареєстрований в реєстрі за № 3379, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с. Теково по вул. Дружби 257, Виноградівського району. У порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконувала, в результаті чого банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно в рахунок погашення боргу. 16.05.2011 року Виноградівським районним судом ухвалено заочне Рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, позовні вимоги було задоволено частково. Вказаним рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно Іпотечного договору від 05 вересня 2007 року, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", в особі філії „Відділення Промінвестбанку в м. Іршава Закарпатської області" предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст.38 Закону України "Про іпотеку", з метою погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ Промінвестбанком за кредитним договором №433/2-07 від 4 вересня 2007 року у розмірі 55679,63 грн. та 676,80 грн. судових витрат. В решті позову відмовлено. Після ухвалення рішення стало відомо, що в будинку, який є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи малолітніх дітей. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї № 02-10/123 від 13.06.2017 року в будинку № [ADDRESS], зареєстровані: - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] Таким чином, подальша реєстрація вказаних осіб в будинку що є предметом іпотеки, унеможливлює його реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотекодержателя. Позивач просить виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], що діє через законного представника - [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з житлового будинку, знаходиться за адресою; [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи органу опіки та піклування Виноградівської РДА в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексуУкраїни, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людиниу справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria SandersS.A.v.Spain).Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справиє порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§66-69рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з'явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення. 17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір про відступлення прав вимоги. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 04.09.2007 року № 433/2-07 позичальником згідно якого є відповідачка [PERSON]. Вказав, що 04.09.2007 року ПАТ «АК ПІБ» та відповідачка [PERSON] уклали кредитний договір № 433/2-07. Відповідно до умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 45000,00 гривень, а відповідач [PERSON] зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у сумі 45000,00 гривень. 05.09.2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я та зареєстрований в реєстрі за № 3379, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними споруда позначений на плані літерою «А», матеріали стін будинку - саман, загальною площею кв. м., житловою площею 39,9 кв. м., рік побудови 1976 рік, до житлового будиі відносяться надвірні споруди: Б) літня кухня, В) сарай, Г) свинарник, Д) вбиральн колодязь, 2-3) огорожа. У порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконувала, в результаті чого банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно в рахунок погашення боргу. 16.05.2011 року Виноградівським районним судом ухвалено заочне Рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, позовні вимоги було задоволено частково. Вказаним рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно Іпотечного договору від 05 вересня 2007 року, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", в особі філії „Відділення Промінвестбанку в м. Іршава Закарпатської області" предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст.38 Закону України "Про іпотеку", з метою погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ Промінвестбанком за кредитним договором №433/2-07 від 4 вересня 2007 року у розмірі 55679,63 грн. та 676,80 грн. судових витрат. В решті позову відмовлено. Після ухвалення рішення стало відомо, що в будинку, який є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи неповнолітню [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї № 02-10/123 від 13.06.2017 року в будинку № [ADDRESS], зареєстровані: - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] Таким чином, подальша реєстрація вказаних осіб в будинку що є предметом іпотеки, унеможливлює його реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотекодержателя. Як вбачається зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 ст. 39 Закону передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. За нормами ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин від 30 червня 2005 року) звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що єдиним власником предмету іпотеки, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с.Теково по вул. Дружби 257, Виноградівського району являється відповідач [PERSON], що підтверджується копією Іпотечного договору від 05.09.2007 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.09.2007 року (а.с.10-15). При цьому у вказаній квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та неповнолітня [PERSON], [INFO](а.с.64). Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, як зазначено у ч. 6 ст. 203 ЦК України, у протилежному випадку такий правочин є нікчемним. Однак майнові права малолітньої [PERSON], [INFO], на спірний будинок відсутні, що стверджується п.п. 2.1.1, 2.1.7, 2.1.8 Іпотечного договору від 05.09.2007 року (а.с.10-13). Укладаючи договір іпотеки, відповідач [PERSON] гарантував, що спірний житловий будинок належить йому на праві приватної власності. Судом встановлено, що спірний житловий будинок, який є предметом іпотеки, був придбаний за рахунок кредиту. Крім того, рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки, а тому виселення відповідачів з малолітньою дитиною відповідає порядку, встановленому законом, що дає суду підстави для задоволення позову. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі по 320 грн. з кожного. Враховуючи викладене та

Outcome: approved