Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У червні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14.12.2007 року між Банком та відповідачем укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 21600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки [PERSON] не виконував належним чином свої зобовязання, станом на 19.05.2016 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 32401 грн. 79 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 15430 грн. 60 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 3357 грн. 45 коп., пеня 11099 грн. 77 коп., нараховані штрафи 1050 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1519 грн. 13 коп., з яких 555 грн. 16 коп. внесено коштів на погашення заборгованості. Просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проти позову заперечує, вважає позовні вимоги Банку безпідставними з огляду на те, що кредитний договір між ним та Банком не укладався, лише була підписана заява, на підставі якої отримано кредитну картку, з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку ознайомлений не був, також перед укладенням договору не був в письмовій формі ознайомлений з умовами кредитування, Банк безпідставно змінив розмір кредитного ліміту, невірно нарахував відсотки, а також пропустив спеціальний строк позовної давності, встановлений для вимог про стягнення штрафів та пені. Наголошував на тому, що строк дії кредитної картки закінчився у жовтні 2015 року, нову картку він не отримував. Просив в задоволенні позову відмовити Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 14.12.2007 року [PERSON] заповнено та підписано заяву, адресовану ПАТ КБ "ПриватБанк", на підставі якої отримано платіжну карту, відкрито картковий рахунок, на який зараховано суму кредитного ліміту у розмірі 250 грн. 00 коп. В заяві визначено про встановлення базової процентної ставки 22,8 % з розрахунку 360 днів у році, розміру комісії за кредитне обслуговування 1 % від суми заборгованості, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, а також конкретизовано порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, а так само списанням Банком коштів з дебетної карти 462708173793204. Згідно заяви [PERSON] ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді, своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування Приватбанку та його місцезнаходження; погоджується з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. З огляду на вищезазначене, суд вважає доведеним, що договір між сторонами по даній справі укладений у формі заяви, додатком до якої є Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку. При цьому, відповідачем факт підписання заяви 14.12.2007 року не оспорюється, як і факт отримання кредитної картки, користування кредитними коштами та здійснення часткового погашення боргу; крім того, відповідачем питання про визнання недійсним цього договору не ставилось, відтак він є чинним та оскільки зміст заяви свідчить про те, що при її оформленні відповідач був ознайомлений з документами, які є додатками до неї та складовою договору про надання банківських послуг, підстав для визнання обґрунтованими його відповідних заперечень, наведених під час судового розгляду справи, суд не вбачає, у звязку з чим вважає їх непереконливими і такими, що не заслуговують на увагу. В п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено обовязок Клієнта погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У відповідності до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку Клієнт зобовязаний виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. За змістом п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг, на власника картки покладений обовязок слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що встановлено в п. 2.1.1.12.13 Умов та правил надання банківських послуг. В п. 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Як встановлено в п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг, за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує Банку відсотки у розмірі 0,01 % від суми операції за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, у якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). У разі, якщо в дату нарахування відсотків Клієнт використав всю суму кредиту, Сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. В п. 2.1.1.3.3 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що Клієнт доручає Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених Клієнтом або його довіреними особами операцій, а також вартість послуг, визначених Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобовязань згідно п.п. 2.1.1.3.5 Клієнт доручає Банку списувати з його рахунків відкритих у валюті кредитного ліміту у межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим договором, при настанні термінів платежів, списання грошових коштів з рахунків Клієнта у разі настання термінів платежів за іншими договорами Клієнта в розмірах. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт доручає Банку списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в тому числі з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. У відповідності до п. 2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій Банком частки в разі невиконання Клієнтом своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право Банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, а також змінювати розмір наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) в однобічному порядку за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно, Банк при зміні розміру кредитного ліміту діяв в порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг. Крім того, в заяві від 14.12.2007 року, підписаній відповідачем [PERSON], визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. З довідки ПАТ КБ "Приватбанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON], вбачається, що розмір кредитного ліміту, змінювався та встановлювався: 23.11.2007 року в розмірі 21600 грн. 00 коп., 16.02.2010 року знижений до 6500 грн. 00 коп., 20.04.2011 року 13700 грн. 00 коп., 05.07.2011 року 15000 грн. 00 коп., 01.12.2014 року 1378 грн. 97 коп. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON], наданого ПАТ "Приватбанк", відповідач користувався коштами кредитного ліміту, який у встановленому договором порядку та строки не погасив, в результаті чого станом на 19.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитним договором у розмірі 32401 грн. 79 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 15403 грн. 60 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 3357 грн. 45 коп., пеня 11099 грн. 77 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1519 грн. 13 коп., з яких 555 грн. 16 коп. внесено коштів на погашення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи викладене, позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості з тіла кредиту та заборгованості по процентам, нарахованим за користування кредитом, є обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафами, суд виходить з наступного. В п. 1.1.7.13 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. При цьому, судом достовірно встановлено, що строк дії кредитної картки, на яку Банком нараховано кредитні кошти, сплинув у жовтні 2015 року. Згідно змісту розрахунку заборгованості відповідача по кредитному договору, наданого суду позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк", часткове погашення заборгованості здійснювалось відповідачем до 02.10.2015 року, коли внесено платіж в сумі 42 грн. 99 коп. При цьому, штраф в сумі 1050 грн. 00 коп. нараховано в період з липня 2015 року по травень 2016 року включно, а пеню в сумі 11099 грн. 77 коп., починаючи з 01.10.2015 року, після закінчення строку дії картки. З даним позовом до суду Банк звернувся 03.06.2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст.ст. 252 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто, пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Вищевказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року у справі № 6-3006цс15 та постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-1138цс15. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що нарахування пені та штрафів, які є предметом позову, розпочато в межах 12-місячного строку, протягом якого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення цих сум, підстави для застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] пені та штрафів відсутні. Разом з тим, вирішуючи позов в цій частині, суд враховує наступні обставини. В п. 2.1.1.12.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що у разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування, при цьому, відсотки за користування Кредитом Клієнт не сплачує. У разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн. Клієнт відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, яка нараховується в день нарахування процентів. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у відповідності до встановлених Тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Відповідно до п. 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг у разі непогашення у термін, встановлений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди заборгованість у частині вчасно непогашеної суми вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого в заяві на приєднання до цього договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення зазначеного простроченого зобовязання протягом 30 календарних днів усі платежі, що сплачуються після зазначеної дати, є пенею, крім платежів, що направляються з урахуваннями встановленої договором черговості погашення тіла кредиту. У період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються. За змістом положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, які разом з заявою позивача про надання кредиту складають договір про надання банківських послуг та приєднані позивачем до позову, визначено загальний порядок та підстави нарахування пені та штрафу за невиконання кредитних зобовязань. При цьому, вказаний документ не містить розміру ставок пені та штрафів, визначає, що вони визначаються Тарифами банку. Зміст заяви [PERSON] про надання кредиту свідчить про те, що складовою договору з позивачем є також Тарифи банку. Разом з тим, вказаний документ позивачем суду не надано, у звязку з чим він позбавлений можливості його дослідити. Порядок погашення заборгованості відповідача визначений в його заяві від 14.12.2007 року, згідно якої воно здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, а так само списанням Банком коштів з дебетної карти 462708173793204. У вказані заяві конкретизовано базову процентну ставку та розмір комісії за кредитне обслуговування 1 % від суми заборгованості. Доводи відповідача про те, що він перед укладенням договору не був повідомлений про умови кредитування, спростовуються наявними у справі доказами. Так, в день оформлення кредитного договору 14.12.2007 року Банком надано [PERSON] Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", з якою він був ознайомлений, що підтверджується підписаною позичальником, справжність якого він не оспорював. Відповідно до змісту вказаної довідки [PERSON] отримав кредитну картку, на яку встановлена відновлювальна кредитна лінія, визначений пільговий період користування кредитним коштами 55 днів, базову процентну ставку, розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування 1 % на залишок заборгованості, непогашений у звітному періоді, розмір щомісячного платежу 7 % віл заборгованості,але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, який сплачується до 25 числа місяця, наступного за звітним, визначено також розмір комісії за зняття готівки, за несвоєчасне погашення заборгованості при наявності прострочки на суму більше 50 грн., за моніторинг неактивної карти та безготівковий платіж в системі Інтернет-банкінг. Зміст вищезазначеної довідки не містить даних про нарахування пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та, відповідно, не визначає розмір таких нарахувань. При цьому, не викликає сумніву, що поняття комісія та пеня не є тотожними, оскільки пеня та штраф є заходом забезпечення виконання зобовязання та розглядаються як цивільно-правова відповідальність за невиконання обовязку, тоді як комісія за своїм змістом є операційним доходом банку, затратами за наданими або отриманими послугами, отримується (сплачується) під час надання конкретних послуг, тобто фактично це плата за послуги банку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що навіть включення до Тарифів банку (за наявності у позивача такого документу) пені та штрафу, за умови відсутності даних про розмір нарахування цих платежів в Умовах та правилах надання банківських послуг та відповідного застереження про необхідність сплати пені та штрафів за порушення умов виконання зобовязання у заяві про надання кредиту і довідці про умови кредитування, підписаних позичальником [PERSON] 14.12.2007 року, є безпідставним та необґрунтованим. Позивачем не надано суду жодних доказів, які містять відомості про зміну умов кредитного договору, укладеного зі [PERSON] 14.12.2007 року, взяття ним обовязку зі сплати пені та штрафів, які позивач просить стягнути, з зазначенням розміру ставок цих санкцій. З огляду на вищезазначене, виходячи з принципу диспозитивності, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за пенею в сумі 11099 грн. 77 коп., а також штрафом (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп. і штрафом (процентна складова) 1519 грн. 13 коп. Зі змісту позову вбачається, що внаслідок невиконання відповідачем належним чином своїх зобовязань станом на 19.05.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 32401 грн. 79 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 15430 грн. 60 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 3357 грн. 45 коп., пеня 11099 грн. 77 коп., нараховані штрафи 1050 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1519 грн. 13 коп., з яких 555 грн. 16 коп. внесено коштів на погашення заборгованості. Таким чином, кошти в сумі 555 грн. 16 коп., сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості у червні, липні та жовтні 2015 року, фактично не враховані позивачем в рахунок погашення заборгованості з виду. Як встановлено в п. 2.1.1.4.10 Умов та правил надання банківських послуг кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості, насамперед, направляються для погашення штрафів, згідно розділів 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.8.1 і 2.1.1.16.1 цих Умов, далі комісії, далі пені згідно розділу 2.1.1.12.6.1, далі відсотків по овердрафту, тіла овердрафту, далі штрафів згідно розділів 2.1.1.12.6.2 і 2.1.1.12.7.4 цих Умов, далі простроченого тіла кредиту, далі відсотків до сплати кредиту, далі тіла кредиту до оплати, частині суми (в т.ч. суми, наданої позичальником понад суми щомісячного платежу) спрямовується на погашення заборгованості за кредитом. Враховуючи викладене, вирішуючи питання про розмір сум, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк", беручи до уваги той факт, що судом визнано безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення пені та штрафів, виходячи з черговості погашення заборгованості, визначеної Банком, вважає за доцільне зарахувати кошти в сумі 555 грн. 16 коп. в рахунок боргу по процентам, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь Банку підлягають кошти в загальній сумі 18232 грн. 89 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 15430 грн. 60 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 2802 грн. 29 коп. (3357 грн. 45 коп. 555 грн. 16 коп.) А тому позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні до суду, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial