Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], який обґрунтовувався тим, що 02.09.2015 року на перехресті вул. [PERSON] Жуйка в м. Житомирі, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21150, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Хюндай, державний номер [NUMBER]. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 21.10.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами застрахована в АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" згідно полісу. У результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Хюндай, державний номер [NUMBER], власником якого є позивач. Згідно акту виконаних робіт від 11.11.2015 року вартість ремонту цього автомобіля становить 44104 грн. У відповідності до умов договору про врегулювання страхового випадку №0229, АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 20261,31 грн. без урахування ПДВ 20% на суму 4152,26 грн та франшизи. Виходячи із наведеного, посилаючись на ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, позивач просив стягнути із [PERSON] залишок не відшкодованої майнової шкоди у сумі 23 842,69 грн, з урахуванням невиплачених страховою компанією сум податку на додану вартість у сумі 4152,26 грн. Представник позивача у судовому засіданні поданий позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували. Представник третьої особи - АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ" у судове засідання не зявився, направив до суду письмові пояснення, в яких вказував про виконання своїх зобовязань за полісом та умов договору про врегулювання збитків (а.с. 58-61). Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02.09.2015 року о 10 год. 40 хв. в м. Житомирі на перехресті вул. [PERSON] Жуйка, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21150, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Хюндай, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 21.10.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП (а.с. 24,25). Власником автомобіля Хюндай, державний номер [NUMBER] є [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АМС №061299 (а.с. 6). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № А1/078150 від 09.10.2014 року. 04.09.2015 року [PERSON], як власник пошкодженого автомобіля, звернувся до АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" із повідомленням №1389 про факт ДТП за участю застрахованого транспортного засобу. 09.09.2015 року представником страховика був складений акт огляду транспортного засобу № 2938 автомобіля Хюндай, державний номер [NUMBER] (а.с. 68,69). Згідно звіту № 2938 з оцінки транспортного засобу від 09.09.2015 року, складеного оцінювачем ФОП "[PERSON]С.", коефіцієнт фізичного зносу деталей автомобіля Хюндай, державний номер [NUMBER] становить 0,52, а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 24 913,57 грн (а.с.63-67). Листом АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" №254 від 03.03.2016 [PERSON] було повідомлено, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) зменшується на суму податку на додану вартість за ставкою 20%, тобто до суми 20 761,31 грн. (а.с.17). 11.11.2015 року ФОП "[PERSON]О." та [PERSON] було підписано акт виконаних робіт №АК-000151, згідно якого вартість ремонту автомобіля Хюндай, державний номер [NUMBER] склала 44 104 грн. (а.с. 8,9). 22.03.2016 року між [PERSON] та АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" був укладений договір про врегулювання страхового випадку №0229/15, відповідно до умов якого сторони узгодили розмір страхового відшкодування в порядку, передбаченому п.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у розмірі 20 261,31 грн. (а.с. 62). Відповідно до п. 1.3. вказаного договору №0229/15 від 22.03.2016 року розмір страхового відшкодування, що становить 20 261,31 грн. розрахований як різниця розміру завданого збитку 20 761,31 грн. та розміру встановленої франшизи 500 грн. 23.03.2016 року АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" здійснив перерахування зазначеної суми страхового відшкодування на користь [PERSON], що представником позивача у судовому засіданні не заперечувалося. 24.06.2016 року [PERSON] звернувся до АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" з заявою про виплату доплати, а саме розміру понесеного податку на додану вартість при проведенні ремонту автомобіля в ФОП "[PERSON]О." на суму 4 152,26 грн. (а.с. 19), однак згідно з відповіддю від 22.07.2016 року, у проведенні такої виплати було відмовлено з посиланням на підписання сторонами договору про врегулювання страхового випадку (а.с. 20). Вказуючи на право повного відшкодування шкоди, понесеної позивачем на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля, останній вважає, що відповідач як особа, винна у скоєнні ДТП, має відшкодувати залишок не відшкодованої страховою компанією майнової шкоди у сумі 23 842,69 грн, що також включає суму податку на додану вартість у сумі 4 152,26 грн. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдавала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Частиною другою ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При цьому, суд звертає особливу увагу, що зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"). Вказані положення ст. 1192 ЦК України щодо розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, за змістом кореспондуються з положеннями статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якої - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством. Так, позивач як підставу для відшкодування завданої йому шкоди внаслідок пошкодження в результаті ДТП автомобіля Хюндай, державний номер [NUMBER] - посилається на акт виконаних робіт №АК-000151 від 11.11.2015 року, підписаний ФОП "[PERSON]О." та [PERSON] на загальну суму 44 104 грн. Однак, слід відзначити, що вказаний акт виконаних робіт від 11.11.2015 року, складений ФОП "[PERSON]О." з зазначенням переліку складових частин (матеріалів) без врахування зношеності пошкоджених деталей автомобіля, а виконавець ремонтних робіт ФОП "[PERSON]О." вибраний позивачем одноособово та на власний розсуд, за відсутності будь-якого погодження зі страховиком чи особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що згідно звіту № 2938 з оцінки транспортного засобу від 09.09.2015 року, складеного оцінювачем ФОП "[PERSON]С.", коефіцієнт фізичного зносу деталей автомобіля Хюндай, державний номер [NUMBER] становить 0,52, а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 24 913,57 грн (а.с.63-67). Саме з урахуванням вказаного звіту з оцінки транспортного засобу № 2938 від 09.09.2015 року АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ", як страховиком відповідача, була виплачена вказана сума страхового відшкодування на користь [PERSON] Крім того, як вже зазначалося, 22.03.2016 року між [PERSON] та АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" був укладений договір про врегулювання страхового випадку №0229/15, відповідно до умов якого сторони узгодили розмір страхового відшкодування в порядку, передбаченому п. 2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у розмірі 20 261,31 грн. (а.с. 62). Статтею 36.2. цього Закону передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, акт виконаних робіт №АК-000151 з ремонту автомобіля Хюндай, державний номер [NUMBER] був складений ще 11.11.2015 року на суму 44 104 грн (разом з ПДВ 20%), однак позивач 22.03.2016 року підписав зі АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" договір про врегулювання страхового випадку №0229/15, узгодивши розмір страхового відшкодування лише на суму 20 261,31 грн. Виходячи з аналізу вказаних норм матеріального права, суд вважає, що акт виконаних робіт №АК-000151 від 11.11.2015 року, підписаний ФОП "[PERSON]О." та [PERSON] є неналежним доказом, оскільки шкода, заподіяна у результаті ДТП у цьому випадку підлягає встановленню відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З огляду на те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено завдання матеріальних збитків, внаслідок пошкодження в результаті ДТП автомобіля Хюндай, державний номер [NUMBER], у більшому розмірі, ніж визначено у звіті з оцінки транспортного засобу № 2938 від 09.09.2015 року, а також враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" згідно полісу № А1/078150 від 09.10.2014 року, якою уже здійснена виплата суми страхового відшкодування згідно умов договору про врегулювання страхового випадку №0229/15 від 22.03.2016 року на суму 20 261,31 грн., що була безпосередньо узгоджена з позивачем, суд дійшов висновку про безпідставність доводів [PERSON] в цій частині. Так само суд вважає безпідставними вимоги [PERSON] щодо відшкодування за рахунок відповідача [PERSON] суми податку на додану вартість у розмірі 4 152,26 грн, на яку АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" було зменшено виплату позивачу розмір страхового відшкодування, оскільки таке зменшення проведено відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та закон не покладає на відповідача обовязку щодо відшкодування суми податку на додану вартість. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що страхове відшкодування, виплачене АТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" на користь [PERSON] було зменшено на суму франшизи у розмірі 500 грн. згідно полісу № А1/078150 від 09.10.2014 року. Відповідно до абзацу другого п. 12.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно положень п. 36.6. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Враховуючи викладене, суд вважає наявними правові підстави для стягнення з відповідача як особи, що несе відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, суми франшизи, на яку було зменшено страхове відшкодування у розмірі 500 грн. на користь позивача. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір у сумі 11 грн. 56 коп. (551 грн. 20 коп. х 500 грн. / 23842,80 грн.)).

Outcome: partial