Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

31 березня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 94836 грн. 37 коп. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору № DNH4КS20820536 від 17 квітня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 23762,11 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачка станом на 10 березня 2015 року має заборгованість 216344 грн. 57 коп., яка складається з наступного: 23464,97 грн. заборгованість за кредитом; 73283,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 119596,31 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 126500,41 грн., яка була стягнута рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2011 року у сумі 89844,16 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 4492,21 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, 24.06.2015 року до канцелярії суду надійшла заява, в якій просив справу розглядати за відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. З листа Соколівського сільського голови за № 02-19/284 від 26 травня 2015 року вбачається, що вручити судову повістку [PERSON] не виявилося за можливе у звязку з тим, що останній на території Соколівської сільської ради зареєстрований, але не проживає і місце його перебування не відоме. Згідно даних відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області, [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою: [INFO]. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого не відоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов"язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі. Так, з належним чином посвідченої копії договору вбачається, що позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 23762,11 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 10 березня 2015 року має заборгованість 216344 грн. 57 коп., яка складається з наступного: 23464,97 грн. заборгованість за кредитом; 73283,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 119596,31 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 126500,41 грн., яка була стягнута рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2011 року у сумі 89844,16 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 4492,21 грн. штраф (процентна складова). Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем [PERSON] не виконувалися належним чином, відповідно до умов укладеного кредитного договору, зобовязання щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачені ним при предявленні позову судовий збір у розмірі 948 грн. 36 коп.

Outcome: approved