Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього 43131 грн. 38 коп., з яких: 8497 грн. 14 коп. - прострочений борг, 19640 грн. 60 коп.- прострочені проценти, 33 грн. 52 коп. - строкові проценти, 3942 грн. 40 коп. - прострочена плата за кредитне обслуговування, 9997 грн. 72 коп. - пеня за несвоєчасне погашення платежів, 1020 грн. 00 коп. - віндикаційні витрати, а також понесені судові витрати, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. В судове засідання представник позивача не з"явився, однак в матеріалах справи є його заява про слухання справи у його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідачки у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, у зв'язку з спливом строку давності. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне: 27 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № Г15.104.70108, за яким останньому надано кредит у сумі 8800 грн.00 коп. на 24 місяці, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,10 % річних, в порядку і в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту та відсотків. Відповідно до п. 2 ч. 1 кредитного договору № Г15.104.70108 від 27 лютого 2008 року банк надає кредит строком на 24 місяців, датою видачі кредиту є дата видачі коштів у готівковій формі через касу банку. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.5, 2.8 кредитного договору, позичальник щомісячно зобов'язувався здійснювати погашення частини кредиту та процентів згідно з графіком, який є невід'ємною частиною договору. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № Г15.104.70108 від 27 лютого 2008 року, свідчить про те, що [PERSON] має заборгованість перед позивачем ПАТ «Ідея Банк» у сумі 8497 грн. 14 коп. - прострочений борг, 19640 грн. 60 коп.- прострочені проценти, 33 грн. 52 коп. - строкові проценти, 3942 грн. 40 коп. - прострочена плата за кредитне обслуговування, 9997 грн. 72 коп. - пеня за несвоєчасне погашення платежів, 1020 грн. 00 коп. - віндикаційні витрати. Відповідачка [PERSON] зобов'язання виконала частково, кредит та відсотки в повному обсязі не повернула. 28 квітня 2014 року відповідачка [PERSON] та представник відповідачки [PERSON] звернулися до суду заявою про застосування строків позовної давності та просять застосувати загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 257 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.7 ч.13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно роз'яснень, що міститься у п.31 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення пункту 7 частини 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки із спливом строків позовна давність до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги, положення п.7 ч.13 ст. 11 Закону України "про захист прав споживачів" застосовується і до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Так, строк дії кредитного договору по даній справі розпочався 27 лютого 2008 року, а закінчився 27 лютого 2010 року, тобто, вже 27 лютого 2010 року розпочався строк позовної давності, який закінчився 27 лютого 2013 року. До вказаного періоду ПАТ «Ідея Банк» не звертався до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а звернувся до суду 30 вересня 2013 року з позовною заявою про стягнення заборгованості та пені по простроченому кредиту, тобто після спливу строку встановленої законом позовної давності. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю вказаних позовних вимог.

Outcome: dismissed