Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом у виді житлового будинку [ADDRESS], Коростенського району Житомирської області. Вона в установленому законом порядку прийняла спадщину, так як на час смерті чоловіка проживала разом із ним та була зареєстрована разом із спадкодавцем. З метою реалізації спадкових прав, звернулась до органів нотаріату за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на будинок, оскільки надана довідка про належність будинку спадкодавцю [PERSON], згідно свідоцтва [NUMBER] на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, не є правовстановлюючим документом. Рішенням суду просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], а саме житловий будинок [ADDRESS] В підготовче засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. В наданій суду заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує, представник відповідача в своїй заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує, що відповідно до статті 200 ЦПК України надає суду підстави для ухвалення рішення. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] у віці 59 років в с.Грозине Коростенського району, Житомирської області помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] З довідки Сингаївської сільської ради Коростенського району №1264/02-26 від 06.08.2018 року слідує, що житловий будинок [ADDRESS] належить, згідно свідоцтва [NUMBER] на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, [PERSON] (рік забудови 1980). Позивач є спадкоємцем [PERSON] 1 черги позакону, як дружина померлого, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори №1086/16/02-14 від 21.08.2018 року слідує, що на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину 23.01.2008 року відкрито спадкову справу 25/2008 рік та видано на ім"я останньої свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку приватизованої квартири [ADDRESS] та легковий автомобіль марки "ВАЗ-21011". У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] відмовлено із-за відсутності правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок, що стверджується листом завідувача Коростенської районної державної нотаріальної контори № 1086/16/02-14 від 21.08.2018 року. підставою відмови зазначено відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухому майно. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. Державна реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилась. Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Коростенське МБТІ», інвентаризація будинку проведилась 18.09.2014 року. З роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Однак, враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз'яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у разі визнання відповідачем позову. На підставі вищевказаних норм Закону понесені судові витрати по сплаті судового збору на підставі квитанції № 0.0.1101285207.1 від 06.08.2018 року в сумі 1645,94 гривень, у розмірі 50 відсотків підлягають поверненню на користь позивача з державного бюджету. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved