Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно у суд звернулися [PERSON] та [PERSON] до Стависької сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті матері позивачів - [PERSON], яка померла [INFO] року, залишилося спадкове майно, а саме земельні ділянки площами 1,9533 га, 0, 8752 га, 0, 3692 га, 2,9299 га, 1,0754 га та 0, 5395 га, які як спадщину у визначений строк позивачі прийняли та оформити право власності на вищевказані земельні ділянки не можуть з огляду на те, що державні акти на ці земельні ділянки були втрачені. В судове засідання з'явилася позивач [PERSON] та наполягала на задоволенні позовних вимог. В матеріалах справи міститься: - клопотання позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності; - заява за підписом голови Стависької сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог. - заяви відповідача [PERSON] про не можливість з'явитись на судові засідання та про перенесення розгляду справи. Враховуючи, що відповідач [PERSON] двічи поспіль не з'явилася в судові засідання, не надала суду жодних доказів про поважність причин неприбуття в судові засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача [PERSON], представника Стависької сільської ради Козелецького району Чернігівської області (з урахуванням поданих ними заяв) та відповідача [PERSON] (на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельних ділянок. Після смерті [PERSON] Козелецькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що після смерті [PERSON] шляхом подання відповідних заяв спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON]. 13 грудня 2001 року [PERSON] залишила заповіт, за яким все своє майно заповідала сину [PERSON], донці [PERSON] та сину [PERSON] (за станом на день смерті заповідлача заповіт не відмінявся та не змінювався). [PERSON] помер [INFO] року, тобто, раніше, аніж відкрилася спадщина, що б мала ним спадковуватися після смерті матері [PERSON]. Тому 1/3 частина спадкового майна, яка заповідалася [PERSON], має успадковуватися іншими спадкоємцями за законом. Отже, 1/3 спадкового майна за законом переходить спадкоємцям першої черги після смерті [PERSON], згідно зі ст. 1261 ЦК України, а саме: [PERSON] та [PERSON], а також за правом представлення покійного [PERSON], згідно зі ст. 1266 ЦК України, його дітям. З матеріалів справи вбачається, що лише [PERSON] за правом представлення звернулась до нотаріально контори щодо прийняття спадщини після покійної баби [PERSON]. А тому, на 1/3 частину спадкового майна, яка заповідалась [PERSON], за законом наразі мають право [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 22 серпня 2002 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Стависької сільської ради народних депутатів від 15 березня 2001 року № 20 було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких 1,95 га - рілля, 0,88 га - сіножать, 0,38 га - пасовище /Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 025629/. 18 червня 2004 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 27 листопада 2003 року № 498 було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4,5448 га для ведення особистого селянського господарства, з яких 0,5395 га - пасовище, 1,0754 га - сіножать, 2,9299 га - рілля /Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 118278/. Позивачі просять визнати за ними право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти було втрачено, про що мається оголошення в пресі. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії: ІІ-ЧН № 025629 було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 1,9533 га, кадастровий номер 7422089100:84:060:0129; 0,3692 га, кадастровий номер 7422089100:84:039:0129, та 0,8752 га, кадастровий номер 7422089100:84:038:0129; ЧН 118278 було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 2,9299 га, кадастровий номер 7422089100:04:001:0493; 1,0754 га, кадастровий номер 7422089100:04:002:0493; 0,5395 га, кадастровий номер 7422089100:04:003:0493. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (номер витягу НВ-7401278002014, НВ-7401278062014 та НВ-7401278112014) від 02.06.2014 року за вказаними вище земельними ділянками відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.06.2014 року щодо земельної ділянки - кадастровий номер 7422089100:04:001:0493, площа 2,9299 га - зареєстровані відомості про оренду, суборенду - ПП «Агрофірма Ставиське», строком на 10 років; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.06.2014 року щодо земельної ділянки - кадастровий номер 7422089100:04:002:0493, площа 1,0754 га - зареєстровані відомості про оренду, суборенду - ПП «Агрофірма Ставиське», строком на 10 років; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.06.2014 року щодо земельної ділянки - кадастровий номер 7422089100:04:003:0493, площа 0,5395 га - зареєстровані відомості про оренду, суборенду - ПП «Агрофірма Ставиське», строком на 10 років; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачами в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки, а саме по 1/3 частині за заповітом та по 1/9 частині за законом, а всього по 4/9 частині за кожним.

Outcome: approved