Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Кіцманського районного суду м. Чернівці від 09.10.2013 року розірвано договір підряду укладений між ним та відповідачем [PERSON], стягнуто з [PERSON] на його користь збитки в розмірі 4148000 грн., 3 % річних в сумі 767431,85 грн., штраф 20740 грн., а всього 4936171,85 грн. та судові витрати по справі в сумі 3441 грн. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, яке знаходиться в провадженні ВПВ УДВС ГУЮ в Чернівецькій області, проте у запропонований державним виконавцем строк, відповідачем в добровільному порядку рішення суду виконане не було. Вказував на те, що в рамках зазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем встановлено, що у [PERSON] відсутнє майно на яке можна звернути стягнення, проте він є засновником ПП «Володимир-Буд», а тому вважає, що з метою задоволення його вимог слід звернути стягнення на частину майна ПП «Володимир Буд» пропорційно частці [PERSON] у статутному капіталі підприємства. Так, постановою державного виконавця від 20.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, накладено арешт на майнові корпоративні права засновника (учасника) в статутному фонді юридичних осіб, а саме: житлово-будівельний кооператив «Квітнева2010» код 36747051, Чернівецька обл.,Кіцманський район, м. Кіцмань, вул.Квітнева,5; Товариство з обмеженою відповідальністю «БУКРИБВОД», код 36720726 Чернівецька обл., Кіцманський район, м. Кіцмань, вул.Миколайчука, 2; Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАДА-ВВ». код 32399973, Чернівецька обл., Кіцманський район, с. Стрілецький кут; Приватне підприємство "ВОЛОДИМИР - БУД", код 33129437, Чернівецька обл., Кіцманський район, с. Стрілецький кут; Приватне підприємство "ЄВРОДОРБУД", код 34324570 Чернівецька обл., Сторожинецький район, м. Сторожинець, вул. Чугуніні,8, в межах суми звернення стягнення 4 936 171,85 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Вказував на те, що звернення стягнення на частину майна товариства, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його власними боргами можливе у разі недостатності у боржника іншого майна для задоволення вимог кредиторів, у звязку з чим він звертався до ПП «Володимр -Буд» з вимогою виділити частину майна товариства, пропорційну частці учасника товариства [PERSON] у статутному капіталі підприємства, проте від отримання такої вимоги підприємство відмовилось, а тому звернувся з даним позовом до суду. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, які регулюють корпоративні та майнові правовідносини, вимоги Закону України «Про виконавче провадження», норми ст. 149 ЦК України, просив виділити для звернення стягнення частину майна приватного підприємства «[PERSON] - Буд», а саме: обєкт незавершеного будівництва, житловий комплекс для суддів апеляційного та місцевих судів міста (1-а черга), який знаходиться за адресою Чернівецька обл., м.Чернівці, Смотрицький проїзд, будинок №2 та звернути стягнення на це майно його користь в обсязі необхідному для задоволення суми кредиторських вимог до [PERSON], які складають 4936171,85 грн. Сторони та представник третьої особи ПП «Володимир-Буд» в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях, в яких зазначала, що спірне майно перебуває в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк», який має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а тому задоволення вимог позивача призведе до порушення прав банку як іпотекодержателя. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 31.10.2013 року Кіцманським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист №718/1861/13-ц відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 4148000 грн. завданих збитків, 3 % річних простроченої суми 767431 грн., штраф 20740 грн. та судові витрати в сумі 3441 грн. (а/с 7). Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Постановою головного державного виконавця ВПВ УДВС ГУЮ в Чернівецькій області від 27.02.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа (а/с 8). В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на майнові корпоративні права боржника як засновника (учасника) у статутному фонді юридичних осіб, а саме: житлово-будівельний кооператив «Квітнева2010», Товариство з обмеженою відповідальністю «Букрибвод», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАДА-ВВ», Приватне підприємство "Володимир-Буд", Приватне підприємство "Євробуд" у межах суми звернення стягнення 4936171, 85 грн. та накладено заборону відчуження будь-якого майна, що належить боржнику (а/с 9). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Отже, способи захисту цивільних прав за своїм призначенням є визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення та обрання способу захисту порушених прав належить позивачу, при цьому відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд не вправі вийти за межі предявлених позовних вимог. Як вбачається з пояснень представників сторін в судовому засіданні та матеріалів справи, зокрема копії вище вказаного виконавчого листа, позивачем було обрано спосіб захисту свого порушеного права шляхом звернення до Кіцманського районного суду з позовом про розірвання договору підряду та стягнення грошових коштів. При цьому вимоги про звернення стягнення на майно боржника не заявлялись до того ж суду в минулому. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що на стадії виконання судового рішення про стягнення з відповідача на його користь боргу, державним виконавцем було встановлено відсутність у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення в рахунок погашення заборгованості, проте в порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували дану обставину. Крім того, вирішуючи даний спір по суті заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 17.09.2014 року №6-31цс14, у господарському товаристві статутний капітал поділений на частки, а майно при виході учасника розподіляється між його членами пропорційно часткам у статному капіталі, тобто виходячи з правовідносин спільної часткової власності з визначенням часток у порядку, визначеному законом і статутом товариства. Згідно зі статтею 149 ЦК України звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства в статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності в нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника в статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами. Звернення стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю припиняє його участь у товаристві. Отже, за змістом зазначених норм права майно товариства може бути виділено пропорційно частці боржника в статутному капіталі або виплачена його вартість пропорційно частці боржника в статутному капіталі товариства на вимогу кредитора, у тому числі з огляду на положення статті 15 ЦК України предявлено до суду.\~ Разом із тим виплата вартості частки майна або виділення частки майна боржника, пропорційної частці боржника в статутному капіталі, повинні проходити з дотриманням положень закону та статуту товариства ( стаття 148 ЦК України). Так, позивачем та його представником, не зважаючи на те, що судом розяснювався зміст ст.ст. 10,60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів того, що статутний капітал ПП «Володимир-Буд» поділений на частки. Не надано доказів тому, яка частка у статутному капталі ПП «Володимир-Буд» належить відповідачу відповідно до статуту вказаного підприємства, а також не надано доказів вартості майна, на яке позивач просить звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за вказаним вище виконавчим документом. У відповідності до ч. 1 ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, таким чином суд не наділений правом визначати частку боржника за позовом стягувача відповідно до ст. 15 ЦК України на стадії виконання судового рішення, а доказів того, що саме обєкт незавершеного будівництва, житловий комплекс для суддів апеляційного та місцевих судів міста (1-а черга), який знаходиться за адресою Чернівецька обл., м. Чернівці, Смотрицький проїзд, будинок №2 пропорційний частці [PERSON] у статутному капіталі ПП «Володимир-Буд» матеріали справи не містять. Крім того, судом встановлено, що 27.08.2008 року на спірне нерухоме майно було зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки від 27.08.2008 року та іпотекодержателем за даним договором виступає ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією відповідної Інформаційної довідки (а/с 10). Згідно ч. 1 ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про заставу», ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок спірного майна. Отже, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], треті особи ПП «Володимир-Буд», ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведений належними та допустимими доказами, а тому в його задоволенні слід відмовити з наведених вище підстав. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed