Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Відкритого Акціонерного Товариства « Словянський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні трьох відсотків річних від простроченої суми, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював у відповідача укладальником пакувальником 2 розряду цеху плитки № 3 з 01.11.1989 року по 31.07.1999 рік. З 01 січня 1999 року ВАТ «Словянський керамічний комбінат» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Наказом (Розпорядженням) № 573 від 31 липня 1999 року він був звільнений з роботи. При його звільненні з підприємства відповідач був зобовязаний провести з ним повний розрахунок, однак, цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити йому заборговану заробітну плату, але кожний раз отримував відмову щодо цього через відсутність у нього нібито коштів. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні робітника виплата грошових сум, які йому належать, проводиться підприємством в день звільнення. У випадку спору про розмір сум, належних робітнику при звільненні, власник зобовязаний в зазначений вище термін в любому випадку виплатити суму, яку він не оспорює. На момент ї його звільнення такого спору між ним та відповідачем не було. На час його звільнення і по теперішній час заборгованість по заробітній платі відповідача перед ним складає 726 грн 46 коп згідно Листа арбітражного керуючого ВАТ «Словянський керамічний комбінат» вих № 15-04/33/41Б від 15 квітня 2015 року. В звязку з наведеним вважає, що відповідач повинен виплатити на його користь заборгованість по заробітній платі 726 гривень 46 коп. Крім зазначеного, незаконними діями відповідача йому була спричинена і суттєва моральна шкода, яка повязана з трудовими правовідносинами, яка виявилась у його моральних стражданнях і переживаннях через порушення відповідачем його законних прав і інтересів, що гарантовані Конституцією України та трудовим законодавством ( ст. 237-1 КЗпП України) в частині своєчасного отримання винагороди за свій труд. Порушення відповідачем його трудових прав привели до втрати налагоджених і нормальних життєвих звязків, через що він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Через провину відповідача він не зміг своєчасно і в повному обсязі оплачувати необхідні платежі, податки і збори, передбачені законодавством, нести витрати по утриманню житлового будинку, в якому мешкає, а також належним чином харчуватись і вдягатись, утримувати свою сімю тощо. Внаслідок чого він став нервовим, роздратованим та пригніченим, стан його здоровя погіршився, в т.ч. через тривалий час порушення відповідачем його законних прав і інтересів. Таким чином, причинену його відповідачем моральну шкоду він оцінює в 3000,00 грн. Згідно ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» та ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати» і відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати» підприємства, установи та організації всіх форм господарювання, які своєчасно не виплатили своїм працівникам заробітну плату, зобовязані під час цієї заборгованості заробітної плати нараховувати та виплачувати працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 ( із змінами, внесеними Постановою від 23 квітня 1999 року № 692). В звязку з наведеним вважає, що відповідач повинен виплатити на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі, а саме з 01 серпня 1999 року по 01 липня 2015 року 726 гривень 46 коп х 259,21% / 100% = 1883 гривень 06 коп. Вважає, що згідно ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені ст. 116 КЗпП, підприємство зобовязано виплатити його середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ»Про затвердження Порядку обчислення заробітної плати від 08.021995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно п. 8 вказаного порядку , середня заробітна плата за фактично відпрацьований протягом двох місяців робочі(календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до довідки № 1137 від 19.09.2000 року його середній заробіток за останні два місяці до звільнення складає 180,0 грн. Заробітна плата в червні 1999 року складає 180 грн., заробітна плата в липні 1999 року складає 180 грн. В червні 1999 року відпрацьовано 175 годин, в липні 1999 року відпрацьовано 176 годин. Годинна тарифна ставка складає ☹ 180 грн + 180 грн.)/( 175 год+ 176 год.) = 1 грн. 03 коп/ год. Середньоденна заробітна плата складає : 8,0 год. х 1 грн.03 коп/год = 8 грн. 24 коп. У відповідності до листа Міністерства праці та соціальної політики України «Про норму тривалості робочого часу» у період з 07.03.1999 року по 31.12.199 рік складає 105 робочих днів, а з 200 року по 2015 рік 3898 рабочих днів, тобто загальна кількість робочих днів складає : 4003 робочий день. . Вважає, що загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає: 32984 грн. 72 коп. Розрахунок трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі з 01 серпня 1999 року по 01 липня 2015 року. 726 гривень 46 коп х 39,75% /100% = 288 гривень 77 коп. Просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства « Словянський керамічний комбінат» міста Словянська, Донецької області, код ЄДРПОУ № 00204895, на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 726 гривень 46 коп, компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 1883 гривень 06 коп, середній заробіток за час затримки розрахунку призвільненні у сумі 32\~984 , 72 грн., три відсотки річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі у сумі 288 грн 77 коп, та компенсацію моральної шкоди у сумі 3000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав заяву до суду , про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити його вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Відкритого Акціонерного Товариства «Словянський керамічний комбінат» про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України . Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється судом на адресу відповідача ним не отримується ( а.с.13). Згідно до вимог абз 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: -юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; -фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач ВАТ «Словянський керамічний комбінат» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають\~\~частковому задоволенню\~\~з наступних\~\~підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] працював у ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат»з 02 .11.1989 року по 31 липня 1999 року та був звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. З листа арбітражного керуючого [PERSON] № 15-04/33/41 Б від 15.04.2015 р. вбачається, що\~\~постановою Господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року у справі 33/41Б припинено процедуру розпорядження майном ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», відкрито ліквідаційну процедуру по справі. ( а. с. 7) У зв'язку з набранням чинності\~Законом України від 22 грудня 2011 р. № 4212-VI "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначений Закон викладено в новій редакції. Закон набрав чинності 19 січня 2013 р. (за винятком окремих його положень). Згідно з пунктом 7\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"\~статтю 12 ГПК\~доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах, зокрема про стягнення заробітної плати з боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство (як і поновлення на роботі посадових і службових осіб боржника). Відповідно до\~Закону України від 2 жовтня 2012 р. № 5405-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань"\~розділ X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"\~доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 1-1розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вимоги статті 15ЦПК,\~статті 12 ГПК\~та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 р. Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 р., не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати, і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Оскільки ліквідаційну процедуру ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» відкрито 25.12.2008 року, тобто до набрання чинності\~Законом України від 22 грудня 2011 р. № 4212-VI "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" то відповідно до вимог пункту 1-1\~розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вимоги статті 15ЦПК,\~статті 12 ГПК, то дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Частиною 1\~ст. 116 КЗпП України, передбачається, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При звільненні з позивачем не було проведено повного розрахунку по заробітній платі\~\~і заборгованість по заробітній платі складає 726,46 грн., що підтверджується листом арбітражного керуючого\~\~(а.с.4-5 ),та довідкою ВАТ «Словянський керамічний комбінат» від 19.09.2000 року (а.с. 5) тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач просить стягнути з підприємства середній заробіток за час затримки з 01.08.1999 року по день постановлення рішення по справі , ним наведено розрахунок з якого вбачається, що з 01.08.1999 року по 27.02.2015 рік, загальна кількість робочих днів складає : 4003 робочий день. Та сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені складає : 32\~984 грн. 72 коп. Згідно ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені з ст. 116 КЗпП України, підприємство забовязано виплатити його середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин). Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України «Про норму тривалості робочого часу» у період з 01.08.1999 року по 17.11.2015 рік , загальна кількість робочих днів становить: 4160 робочий день. Отже, розрахунок сума середнього заробітку за весь час затримки виплати на день постановлення рішення, тобто на 17 листопада 2015 року складає 34\~278,40 грн. з розрахунку: 8 грн. 24 коп. (середньоденна заробітна плата) х 4160 (робочих днів). Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку підлягають задоволенню. Що ж стосується проведення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати після звільнення позивача, то законодавством проведення такої компенсації працівникам підприємством після припинення між ними трудових відносин не передбачено. Згідно із ч. 1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб, - у порядку, встановленому\~ст. 117 КЗпП України. Тому в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивач вибрав неправильний спосіб захисту порушення своїх прав на своєчасне отримання\~\~ним коштів при звільненні, а суд , відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішуються питання про стягнення з відповідача\~\~трьох процентів річних, то суд приходить до висновку, що позов в цій частині також не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом В даному випадку йдеться мова про кредитні зобов'язання, до яких трудові спори не відносяться, а тому не має підстав для застосування положень\~статті 625 ЦК\~у разі наявності між сторонами трудових, а не договірних зобов'язань. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як встановленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків(втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Компенсація завданої шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем, а має самостійне юридичне значення. Судом встановлено, що у період трудових відносин були порушені права позивача, а саме, право на оплату праці, оскільки заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена до теперішнього часу а тому позивач має право вимагати відшкодування завданої при цьому моральної шкоди. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача , суд приймає до уваги конкретні обставини - тривалий час неотримання належних сум при звільненні з підприємства, характер та глибину пов'язаних з цим моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу її життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль. Враховуючи обставини справи , глибину фізичних та душевних страждань внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати , суд приходить до переконання, що справедливою та достатньою для відшкодування моральної шкоди буде сума\~ в розмірі 1000 грн. Згідно з ч.3\~ст. 88 ЦПК України,якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з чим, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. за вимоги майнові характеру. На підставі наведеного,

Outcome: partial