Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] в особі її представника, який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги адвоката Харченка К.С. від 25.08.2020 року, звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ», в якому просила суд скасувати запис №31312606 від 11.05.2018 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6325180500:04:007:0586 за договором оренди землі, серія та номер: б/н, видавник: [PERSON] /ТОВ «Агрофірма Престиж», внесений державним реєстратором Радіоновим Олександром Сергійовичем, Харківська районна державна адміністрація Харківської області, а також судові витрати у справі. На обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 6325180500:04:007:0586, площею 2,2980 га, що розташована на території Веселівської сільської ради, Харківського району, Харківської області, на підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 496 від 22.06.2018р. 13.08.2018 року; між нею та товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «РАССВЕТ» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком дії до 13.08.2028 року. Проте, під час реєстрації вказаного договору оренди земельної ділянки стало відомо, що вона начебто вже перебуває в оренді у товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ», на підставі договору оренди, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису 31312606 від 11.05.2018р. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6325180500:04:007:0586 за договором оренди землі, серія та номер: б/н, видавник: [PERSON] /ТОВ «Агрофірма Престиж», внесений державним реєстратором Радіоновим Олександром Сергійовичем, Харківська районна державна адміністрація Харківської області. Однак, [PERSON] не підписувала жодних договорів оренди та актів приймання-передачі земельної ділянки з відповідачем та її підписи, якщо вони містяться на вказаних документах, є підробленими. Дізнавшись про незаконну реєстрацію 11.05.2018 року підробленого договору оренди, разом з іншими власниками, які постраждали від дій відповідача, нею було подано заяву до Липецького відділення поліції Харківського ВП ГУНП в Харківській області, за результатом розгляду яких 16.06.2019р. було відкрито кримінальне провадження та внесені відповідні відомості до ЄРДР за номером №42019221430000182, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, досудове розслідування до цього часу триває. Оскільки об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, у зв`язку з існуванням вказаного запису про право відповідача на оренду земельної ділянки, внесеного на підставі договору, який позивач не укладала, вона позбавлена можливості зареєструвати договір оренди землі укладений 13.08.2018р. з ТОВ АФ «РАССВЕТ» та передати земельну ділянку останньому. Також, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно право оренди земельної ділянки зареєстровано 11.05.2018р., на підставі начебто укладеного договору оренди між позивачем та відповідачем. При цьому, саме ж право власності позивача на цю земельну ділянку зареєстровано 09.08.2018р., тобто майже через 3 місяці після реєстрації права оренди, що також ставить під сумнів правомірність начебто укладеного з відповідачем договору оренди та запису в Єдиному державному реєстрі речових прав. Отже, лише з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку вона може бути предметом договору оренди та у її власника виникає право на її передачу в оренду. Таким чином, на підставі вищевикладених норм зміст договору оренди землі від 11.05.2018р., навіть якщо б він був підписаний позивачем, суперечить Цивільному кодексу України, Земельному кодексу та Закону України «Про оренду землі», а Позивач не мав би необхідний обсяг цивільної дієздатності. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020р. по справі №145/2047/16-ц). Також, Велика Палата Верховного Суду вказаною постановою дійшла висновку, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Таким чином, для відновлення гарантованого ст.41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України права позивача передати в оренду належну йому земельну ділянку ТОВ АФ «РАССВЕТ» необхідно встановити неукладенність договору оренди між позивачем та відповідачем та скасувати запис №31312606 від 11.05.2018р. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.09.2020 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження і призначено проведення підготовчого засідання. 01.12.2020 року до суду надійшла заява представника [PERSON] адвоката Харченка К.С. про зміну предмета позову, в якій він просив скасувати рішення державного реєстратора Радіонова Олександра Сергійовича, Харківська районна державна адміністрація Харківської області, про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер: 46610822 від 23.04.2019 р., щодо державної реєстрації договору оренди землі, серія та номер:б/н, видавник: [PERSON] /ТОВ «Агрофірма Престиж», внесений державним реєстратором Радіоновим Олександром Сергійовичем, Харківська районна державна адміністрація Харківської області, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Журавель Д.М. проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що 11.05.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6325180500:04:007:0586, який був зареєстрований державним реєстратором Радіоновим О.С. Харківської районної державної адміністрації 11.05.2018 року. Для проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки реєстратору (нотаріусу) подається заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. До державного реєстратора Радіонова О.С. були надані всі належним чином оформлені документи згідно з визначеним переліком, які були перевірені реєстратором. За результатом перевірки поданих документів відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держаним реєстратором не було виявлено недоліків документів, які б могли призвести відповідно до ст. 23-24 Закону до зупинення чи відмови у задоволенні заяви про реєстрацію, а також ним було перевірено відповідність реєстраційних дій в доступних для нього державних реєстрах щодо права власності та обтяжень земельної ділянки, і, відповідно, було зареєстровано Договори оренди земельної ділянки. Тобто, записи про державну реєстрацію Договору були вчинені законно та відповідно до належних поданих документів. Представником Позивача зазначено, що Позивачем не підписувалися Договори оренди земельних ділянок, а також не було відомо взагалі щодо їх укладення, а відомо стало лише тоді, коли Позивач реєстрував договір оренди з ТОВ "Рассвет". У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що Позивач, не підписував договори оренди не було надано. Представник Позивача стверджує, що Позивачу не було відомо про укладення договорів оренди земельної ділянки, хоча його підпис був присутній на цих договорах, а також були добровільно надані всі належні документи для їх державної реєстрації. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на Позивача. Як зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц, за аналогічною справою: "Позивачу було відомо про укладення договорів оренди земельних ділянок, оскільки саме з такою метою він, ставши власником земельних ділянок у порядку спадкування та отримавши державні акти на земельні ділянки, надав копії цих державних актів, виданих на його ім`я, свої паспортні дані і свій ідентифікаційний код, без чого неможливо укласти договір оренди, і ці дані внесені в оспорювані договори оренди." Крім того, спори про оскарження рішення державного реєстратора, з огляду на наявність законного зареєстрованого речового права, повинні розглядатися за правилами адміністративного судочинства (наприклад, у постанові від 04.09.2018 р. у справі № 823/362/16). Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06.01.20201 року до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рассвет» та державного реєстратора Відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області. В своїх поясненнях від 11.02.2021 року ТОВ АФ «Рассвет» зазначило, що 13.08.2018 року між ТОВ АФ «Рассвет» та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 6325180500:04:007:0586, строком дії до 13.08.2028 року. Проте під час реєстрації договору оренди стало відомо, що земельна ділянка вже перебуває в оренді ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ». Однак, незважаючи на реєстрацію договору, начебто укладеного між позивачем і відповідачем, останній так і не приступив до його виконання, обробіток землі не здійснюється, а обробіток вказаної земельної ділянки здійснює ТОВ АФ «РАССВЕТ», а також здійснює відповідні платежі за оренду землі. За таких обставин вважають, що позов підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 22.03.2021 року підготовче провадження у справі було закрите і справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Харченко К.С. позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позові, зазначив, що позивачка жодних договорів з відповідачем не укладала, невідомо, як був зареєстрований договір оренди без права власності позивача, яке вона набула після реєстрації договору оренди. Обробіток землі здійснює АФ «РАССВЕТ», який сплачує позивачу орендну плату. Допит у якості свідка [PERSON] вважає недоцільним. Представник відповідача адвокат Чуб С.В. проти задоволення позову заперечував, зазначив, що не доведено яким чином персональні дані позивача були отримані відповідачем для укладання і реєстрації договору оренди, жодних доказів того, що позивач не підписувала договір оренди немає, договір оренди не наданий. ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» здійснює обробіток землі, орендна плата не сплачується. Представник третьої особи ТОВ «Агрофірма «Рассвет» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа державний реєстратор Відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіонов О.С. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області №496 від 22.06.2018 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок [PERSON] » затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населеного пункту на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, та виділено в натурі (на місцевості) та передано у власність [PERSON] земельні ділянки із земель КСП «Липці», які розташовані за межами населеного пункту на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: -№ [NUMBER] площею 2,8366 га рілля (кадастровий номер 6325180500:04:007:0585); -№ [NUMBER] площею 2,2980 га рілля (кадастровий номер 6325180500:04:007:0586); А також повідомлено про необхідність оформити [PERSON] право власності на земельні ділянки відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням з дотриманням вимог земельного, екологічного законодавства та згідно з постановою КМУ від 04.03.1997 року №209 «Про затвердження правил охорони електричних мереж". Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.08.2020, номер інформаційної довідки 221015766: -земельна ділянка кадастровий номер 6325180500:04:007:0586 має площу 2.298 га, дата державної реєстрації земельної ділянки: 24.04.2018, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Міськрайонне управління у Харківському районі та м.Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - 09.08.2018 року зазначена земельна ділянка на праві приватної власності була зареєстрована за [PERSON] . Підстава для державної реєстрації: розпорядження, серія та номер №496, виданий 22.06.2018, видавник:Харківська районна державна реєстрація Харківської області; -11.05.2018 державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіоновим О.С. була здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки, підстава для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, видавник: [PERSON] /ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ», підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46610822 від 23.04.2019, Радіонов О.С., Харківська районна державна адміністрація Харківської області, строк дії: договір укладений на 10 (десять) років, орендар: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ», орендодавець: [PERSON] . Згідно з детальною інформацією про юридичну особу 23.03.2011 року була проведена державна реєстрація юридичної особи ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. На підтвердження позовних вимог позивачем також надано копію договору оренди землі від 13 серпня 2018 р., який був укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ АГРОФІРМА «РАССВЕТ» стосовно оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею, 2,2980 га, кадастровий номер 6325180500:04:007:0586, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, на строк до 13 серпня 2028 року, який не зареєстрований. Згідно з копією Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.09.2020 року за заявою [PERSON] від 11.07.2019 року щодо підроблення посадовими особами ТОВ ««АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» договорів оренди землі 16.007.2019 року були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.366 КК України, номер кримінального провадження 42019221430000182. Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2020 був наданий тимчасовий доступ до договорів оренди землі, укладених з ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» стосовно земельних ділянок, в тому числі і стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6325180500:04:007:0586, має площу 2,2980 га, які перебувають у володінні ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ». Відповідно до копії листа директора ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» начальнику СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області за вих. №12/03-1 від 12.03.2020 - 06.03.2020 ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» була отримана ухвала Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2020. При транспортуванні вищезазначених документів, 10.03.2020 року під час вимушеної зупинки на відрізку дороги між с.Веселе та с.Липці, приблизно о 16.00, вони були викрадені з транспортного засобу, про що було заявлено в Липецький відділ поліції, у зв`язку з чим тимчасовий доступ до документів надати не мають можливості. Крім того, на обґрунтування позовних вимог позивачем також надана копія висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №27761/4126 за кримінальним провадженням №42019221430000182, який складений 20.02.2020 року. Згідно з висновком експерта підпис від імені [PERSON] в договорі оренди від 02.02.2019, кадастровий номер 63251800500:04:012:0451 в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» [PERSON] - виконаний не [PERSON] , а іншою особою під впливом штучних збиваючих факторів, а саме з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] . Також підпис підпис від імені [PERSON] в акті приймання-передачі земельної ділянки від 02.02.2019 в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» [PERSON] - виконаний не [PERSON] , а іншою особою під впливом штучних збиваючих факторів, а саме з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] . Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд оцінивши докази як кожний окремо так і в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Представник позивача зазначає, що договір оренди з відповідачем [PERSON] не укладала, підпис у договорі оренди не її, а отже правочин є неукладеним, а рішення державного реєстратора про державну реєстрацію договору оренди належної їй земельної ділянки з відповідачем порушує її право як власника земельної ділянки розпоряджатися своєю ділянкою на власний розсуд і передати земельну ділянку в оренду ТОВ АФ «РАССВЕТ». Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Спірні правовідносини у цій справі регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Згідно із частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ч.4 ст.3 цього Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Статтею 5 частинами 1-3 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» № 1952-ІV передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно зі статтею 3 Закону № 1952-IV однією з основних засад державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження та внесення відомостей до Державного реєстру виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. За змістом частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор серед іншого: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: -відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; -відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; -відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; -наявність обтяжень прав на нерухоме майно; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; Відповідно до ст.11 цього Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. У статті 27 Закону № 1952-IV визначені підстави для державної реєстрації прав. Так, відповідно до частини першої цієї статті державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 01 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом (частина друга статті 22 Закону № 1952-IV). Статтею 24 Закону передбачені підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень у разі якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. 2. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Позивачем не доведено, що перед проведенням реєстрації державний реєстратор реєстраційної служби не встановив відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. Позивач оскаржує рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Радіонова О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46610822 від 23.04.2019 року щодо державної реєстрації договору оренди, укладеного між [PERSON] та ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ», посилаючись на його неукладеність, так як [PERSON] договір оренди не підписувала, але жодних доказів на підтвердження неукладеності договору оренди не надав. Проте суд позбавлений можливості встановити чи є договір неукладеним, і правомірність вказаного рішення державного реєстратора, оскільки в матеріалах справи відсутній договір оренди, отже невідома дата його укладання, ким він був підписаний і на яких умовах, та на підставі яких документів приймалося рішення про його реєстрацію. Клопотань щодо витребування реєстраційної справи з реєстраційної служби позивачем чи його представником не заявлено. Також позивачем не зазначено будь-яких інших підстав для визнання договору неукладеним або для прийняття державним реєстратором рішення про відмову у державній реєстрації прав, передбачених ст.24 Закону "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень". Посилання позивача на порушене кримінальне провадження за №42019221430000182 від 16.07.2019 за ч.1 ст.366 КК України як на підставу для визнання договору оренди неукладеним і скасування рішення державного реєстратора суд вважає недоречними, оскільки кримінальне провадження порушено не за заявою позивачки, досудове розслідування триває і жодного документа, яким би було підтверджено підроблення договору оренди між сторонами немає. Висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні стосується справжності підпису [PERSON] в договорі оренди землі від 02.02.2019 року, який був укладений між нею та ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ», а не договору оренди з позивачкою. Також не може слугувати підтвердженням неправомірності рішення державного реєстратора або несправжності підпису в спірному договорі оренди і лист директора ТОВ АФ «ПРЕСТИЖ» начальнику СВ Липецького ВП Харківського ВП стосовно крадіжки договорів оренди з його транспортного засобу 10.03.2020 року. Надаючи оцінку наданої позивачем копії договору оренди від 13.08.2018 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ АГРОФІРМА «РАССВЕТ» і копії платіжного доручення №1034 від 15.10.2020 щодо сплати ТОВ АГРОФІРМА «РАССВЕТ» [PERSON] орендної плати за земельні паї 2020 р. в сумі 11827,47 грн., як на підтвердження неукладеності договору оренди позивачки з ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ», суд зазначає наступне. В судовому засіданні представник позивача і в своїх письмових поясненнях ТОВ АГРОФІРМА «РАССВЕТ» зазначили, що ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ», незважаючи на реєстрацію договору оренди, укладеного нібито між позивачем і відповідачем, не приступила до його виконання, обробіток землі не здійснила, обробіток вказаної земельної ділянки здійснює ТОВ АГРОФІРМА «РАССВЕТ» на підставі укладеного, але не зареєстрованого договору оренди і здійснює платежі за даним договором. Представник відповідача в судовому засіданні стверджував, що ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» здійснює обробіток земельної ділянки [PERSON] , претензій з часу реєстрації права оренди від неї до товариства або інших органів не надходило. В той час, згідно з ст.125 ЗК України, права і обов`язки за договором оренди у сторін такого договору виникають з моменту державної реєстрації цих прав. А отже посилання представника позивача на договір оренди, за яким у ТОВ АГРОФІРМА «РАССВЕТ» не виникло жодних прав і обов`язків, в тому числі і щодо обробки землі і сплати орендної плати, суд вважає недоречними і фактично вказані обставини жодними належними доказами не підтверджені. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 80, ст. 89 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем, оскільки позивачем не доведено суду обставин на які він посилається в якості підстав його звернення до суду з даним позовом, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed