Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

у липні 2018 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 20 березня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3883, про звернення стягнення на квартиру, загальною площею 59,90 кв.метрів, житловою площею 39,70 кв.метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 69 499,96 доларів США, що складається з кредиту у розмірі 49 712,01 доларів США та відсотків у розмірі 19 787,95 доларів США. Позивач вважає виконавчий напис незаконним, та таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку з моменту настання права вимоги, чим порушено ст. 88 Закону України "Про нотаріат", дев"яностоденний строк, визначений п. 4.5 кредитного договору почав свій перебіг 11.05.2008 р., адже 597 дол. США по тілу кредиту підлягало сплатити до 10.05.2008 р., чого зроблено не було. Зазначений строк сплив 09.08.2008 р. Також виконавчий напис не містить необхідних відомостей, визначених ст. 89 Закону України "Про нотаріат". За таких підстав, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12.03.2018 р. приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 3883. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 р. дана справа передана на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. (а.с. 30) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 37) 19 жовтня 2018 року відповідач ПАТ "Укрсоцбанк" подав відзив на позовну заяву. (а.с. 52) Просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що ПАТ "Укрсоцбанк" були надані всі необхідні документи на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Позивачем не спростовано розрахунок заборгованості та суму боргу за виконавчим написом. Кінцевий строк повернення кредиту за кредитним договором № 44.05-774/І - до 22.03.2029 р., а тому доводи позивача на сплив строку для звернення до нотаріуса, на думку відповідача, не заслуговують на увагу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач ПАТ "Укрсоцбанк" в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 23 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладеного договір кредиту №44.05-774/1 (а.с. 11). Відповідно до п. 1.1. договору кредиту, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 157 500,00 доларів США зі сплатою 11,7 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку №1 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною, на умовах, визначених цим договором. Порядок погашення та надання кредиту передбачено п.п. 1.1.1, 1.1.2 та статтею 2 цього Договору. 23 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір №44.02-1057/18, відповідно до умов якого в іпотеку передано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). У п. 4.1 іпотечного договору зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.5 іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя за своїм вибором звернути стягнення на предмет іпотеки в один із перелічених способів, зокрема на підставі виконавчого напису нотаріуса. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до цих норм такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вимогою про усунення порушень від 07 шоудня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» повідомлено позивача про існуючу станом на 06.10.2017 р. заборгованість за договором кредиту в сумі строкової заборгованості - 49 712,01 доларів США, строкової заборгованості по нарахованих процентах у розмірі 7 589,15 доларів США та простроченої заборгованості по нарахованих процентах у розмірі 12 198,80 доларів США. Водночас було повідомлено про пропозицію погасити існуючу заборгованість достроково (а.с. 58). Позивачем не було вчинено жодної дії, спрямованої на виконання вимог іпотекодержателя. 12 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3883, за яким запропоновано звернути стягнення на належну позивачу квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 01 квітня 2015 року по 06 жовтня 2017 року, а саме: строкова заборгованість - 49 712,01 доларів США, строкова заборгованість по нарахованих відсотках у розмірі 7 589,15 доларів США та прострочена заборгованість по нарахованих відсотках у розмірі 12 198,80 доларів США. (а.с.8). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Проте, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З викладеного слідує, що нотаріус не перевіряє розрахунок заборгованості, Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем було надано всі документи нотаріусу, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису. Суд погоджується з доводами позивача, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис після спливу трьох років з дня виникнення у відповідача права вимоги за кредитним договором. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Відповідно до виписки по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2000 р. по 04.03.2011 р. від 29.01.2018 р., яка була надана банком поззичальнику, останній ще з травня 2008 року виконував свої зобов"язання неналежним чином, оскільки сума, яка ним спплачувалась для погашення суми основної заборгованості не відповідала взначеній у п. 1.1 кредитного договору сумі платежу. Так, 08.05.2008 р. позичальник замість суми в розмірі 597 доларів США (як це визначено п. 1.1 кредитного договору) сплатив банку всього 154Ю53 доларів США. Потім 03.06.2008 р. позичальник замість суми в розмірі 597 доларів США та недоплаченої попереднього місяця суми в розмірі 442,47 доларів США (597-154,53=442,47) сплатив всього 1,13 доларів США. Наступного місяця, 02.07.2008 р., замість щомісячного платежу за червень 2008 року в сумі 597 доларів США, залишку платежу за квітень 2008 р. та повного платежу за травень 2008 р., позичальник сплатив банку всього 97,44 долари США. Відповідно до пункту 4.4 договору кредиту №10-29/7762 від 04.07.2008 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених підпунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Дев"яностоденний строк, визначений п. 4.5 кредитного договору, почав свій перебіг 11.05.2008 р. (адже 597 доларів США по тілу кредиту потрібно було сплатити до 10 травня 2008 року, чого зроблено не було, що свідчило про неналежне виконання позичальником обов'язків, покладених кредитним договором, а тому за визначенням пункту 4.4 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто 11.05.2008 р. Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено 11.05.2008 р., то саме з цього моменту в банку виникло право вимоги за кредитним договором, а відповідно і право на звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, однак банк звернувся до нотаріуса із зазначеною заявою лише 12 березня 2018 року, з пропуском строку, зазначеного у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи, що банк звернувся до нотаріуса з пропуском строку для вчинення виконавчого напису, а тому оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства. За таких підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved