Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~16.04.2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до публічного акціонерного\~товариства комерційний\~банк \~"ПриватБанк" треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача (Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області та Локачинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управліня юстиції у Волинській області) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що 17.03.2018\~року в\~Локачинському районному\~відділі державної\~виконавчої служби\~головного територіального\~управління юстиції\~у Волинській\~області позивач\~взнав про\~існування та\~отримав копію\~оскаржуваного виконавчого\~напису вчиненого\~приватним нотаріусом\~Дніпропетровського міського\~нотаріального округу\~[PERSON],\~зареєстрований 10.10.2017\~року в\~реєстрі №9763\~на кредитному\~договорі № V021G204751542 від 17.07.2007 року про задоволення вимог відповідача ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до позивача у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 3 147,38 доларів США; залишок заборгованості за відсотками - 1 901,48 доларів США; комісія - 240,59 доларів США; пеня - 209 доларів США, що всього становить 7 380 (сім тисяч триста вісімдесят) доларів США 55 центів, що за курсом НБУ станом на 25.09.2017 року (1/26,1562 грн.) становить 193 826,77 грн. Витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. Всього, з урахуванням витрат пов'язаних з вчиненням виконавчого напису - 196 824,77 грн. Строк за який проводиться стягнення, - десять років два місяці вісім днів, а саме з 17.07.2007 року по 25.09.2017 року. На підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса начальником Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області [PERSON] відкрито виконавче провадження та винесено відповідну постанову від 17.03.2018 року ВП №55992781. \~ \~ \~ \~Як зазначено в оскаржуваному нотаріальному написі - «десять років два місяці вісім днів, а саме з 17.07.2007 року по 25.09.2017 року». Тобто вчинено виконавчий напис про виконання збов'язання, що виникло за 10 років до вчинення виконавчого напису на зобов'язанні. Вказана обставина прямо суперечить вимогам ст.88 Закону України «Про виконавче провадження» де передбачено - «Нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. \~ \~ \~ \~Вимоги відповідача до позивача за кредитним договором на якому вчинено виконавчий напис в сумі 4289,24 доларів США були предметом спору у справі № 2-202/11/0307 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON], ОСОБА 2, ОСОБА 3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, по якому ухвалено рішення суду від 29 вересня 2011 року та Локачинським ДВС 19.10.2011 року постановою відкрито виконавче провадження №29341817 №29341817 при цьому відповідно до довідок від 12.12.2017 року №355 та 12.12.2017 року №1114 на даний момент за позивачем відсутня заборгованість за виконавчими провадженнями. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 20.10.2017 року зареєстрований в реєстрі №9763 на кредитному договорі № V021G204751542 від 17.07.2007 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував щодо їх задоволення. Від нього надійшов відзив на позов, який він мотивував тим, що здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року V» 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відтак, виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХН. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. Для вчинення виконавчого напису, банк надав нотаріусу вказані документи. Крім цього, жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що для вчинення виконавчого напису, нотаріус зобов'язаний витребовувати інші документи. Вважаю, що позивач не навів доказів, які б підтверджували, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Позивачем надано\~заперечення на\~відзив відповідача,\~де зазначено,\~що у порушення вимог ст.88 Закону України «Про виконавче провадження» нотаріус вчинив виконавчий напис у справі за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Вказана обставина підтверджується записом на оспорюваному виконавчому написі - "Строк за який проводиться стягнення, - десять років два місяці вісім днів, а саме з 17.07.2007 року по 25.09.2017 року. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.6 Закону України "Про нотаріат" нотаріус дав присягу - виконувати обов'язки нотаріуса чесно і сумлінно, згідно з законом і совістю. Тому нотаріус повинен був відмовити у вчиненні нотаріальної дії з підстав, передбачених статтею 49 Закону України «Про нотаріат», оскільки, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, і нотаріус в силу вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» не міг вчинити виконавчий напис. Отже, вчинення виконавчого напису всупереч приписів ст.88 Закону України "Про виконавче провадження" є порушенням закону і присяги, відповідно, передбачає притягнення нотаріуса до дисциплінарної відповідальності. Саме у звязку із можливим притягненням нотаріуса до дисциплінарної відповідальності за результатами розгляду справи залучено третьою особою Головне управління юстиції. \~ \~ \~ \~Заперечує твердження відповідача - "Відтак, позивач не наводить у позові жодного аргументованого доказу, згідно, якого можна дійти висновку, що банк при проведенні розрахунку заборгованості допустився помилки, яка вплинула на його правильність і коректність". Помилковим є повторне стягнення в безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса коштів за період з 17.07.2007 року по 15.09.2011 року, оскільки, за вказаний період усі вимоги банку задоволені рішенням суду та виконані ДВС. З огляду на вказане вище незрозумілою є природа вимог позивача за період з 15.09.2011 року по 25.09.2017 року, оскільки, заборгованість за кредитом (основний борг) 3278,21 доларів США стягнуто за рішенням суду. \~ \~ \~ \~Зауваження відповідача - "Водночас, правовідносини, у яких застосовується позовна давність, мають місце виключно на стадії судового процесу не заслуговують на увагу. Згідно зі ст.88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. На думку позивача дана норма зумовлена тим, що вимоги із строком більше трьох років не є безспірними, оскільки, стосовно них є право боржника уникнути відповідальності у звязку із спливом позовної давності. Лише в цьому контексті можна говорити про строки позовної давності у даній справі, позивач для обґрунтування своїх вимог і даній частині посилається лише на норму матеріального права ст.88 Закону України «Про нотаріат». \~ \~ \~ \~Заперечення відповідача про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредиторів не припиняє правовідносин сторін кредитного договору не стосується даної справи. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, головного територіальне\~управління \~юстиції \~у Дніпропетровській\~області надійшла заява, в якій він просив ухвалити законне і обгрунтоване рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що виконавчим\~написом приватного\~нотаріуса Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу [PERSON],\~ який\~зареєстрований 10.10.2017\~року в\~реєстрі №9763\~на кредитному\~договорі № V021G204751542 від 17.07.2007 року задоволено вимоги відповідача ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до позивача (а. с. 6). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Як вбачається з копії оспорюваного виконавчого напису, у ньому зазначено відомі дані боржника, а також, що стягнення заборгованості проводиться за період з 17.07.2007 року по 25.09.2017 року. Сума заборгованості включає: залишок заборгованості за кредитом - 3 147,38 доларів США; залишок заборгованості за кредитом - 3 147,38 доларів США; залишок заборгованості за відсотками - 1 901,48 доларів США; комісія - 240,59 доларів США; пеня - 209 доларів США, що всього становить 7 380 (сім тисяч триста вісімдесят) доларів США 55 центів, що за курсом НБУ станом на 25.09.2017 року (1/26,1562 грн.) становить 193 826,77 грн. Витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. Всього, з урахуванням витрат пов'язаних з вчиненням виконавчого напису - 196 824,77 грн. (а.с. 6). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно з п.п.283, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України№20/5 від 03 березня 2004 року для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувана та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком. Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від заявника первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції про сплату передбачених кредитним договором платежів тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також сума процентів, зазначена у написі, є безспірними. Розрахунок боргу, наданий банком щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, який не згоден з таким розрахунком. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі №6-887цс 17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Стороною відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» не додано доказів того, що між сторонами існує домовленість про збільшення строків позовної давності. Таким чином, при розрахунку заборгованості мають застосовуватися загальні строки позовної давності передбачені законом, адже умовами договору інших строків не обумовлено. Крім того, суду не надано доказів того, що нотаріус з'ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. З виконавчого напису вбачається, що строк за який проводиться стягнення «десять років два місяці вісім днів, а саме з 17.07.2007 року по 25.09.2017 року». Однак, при вчинені виконавчого напису не взято до уваги той факт, що вимоги відповідача до позивача за кредитним договором на, якому вчинено виконавчий напис в сумі 4289,24 доларів США були предметом спору у справі № 2-202/11/0307 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON], ОСОБА 2, ОСОБА 3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, по якому ухвалено рішення суду від 29 вересня 2011 року та Локачинським ДВС 19.10.2011 року постановою відкрито виконавче провадження №29341817 №29341817 при цьому відповідно до довідок від 12.12.2017 року №355 та 12.12.2017 року №1114 на даний момент за позивачем відсутня заборгованість за виконавчими провадженнями ( а.с. 7-15). Отже, нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а відтак оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконанню. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 704, 80 гривень.

Outcome: approved