Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

Позивач звернувся із заявою, яку в судовому засіданні повністю підтримав повноважний представник і просив суд ухвалити рішення про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором лізингу. В обґрунтування заяви зазначив, що відповідач [PERSON] (далі за текстом відповідач 1) уклав з позивачем договір лізингу і виконував таке зобовязання певний час. З січня 2015 року припинив виконувати зобовязання в зв'язку з чим виникла певна заборгованість, яку позивач і просить стягнути. Представник відповідача 1, вимоги не визнав та просив суд їх відхилити. Заперечення ґрунтувались на наступному. На переконання такого представника розрахована сума заборгованості не відповідає дійсності адже зобовязанням зафіксовано курс долару США до гривні і тому підвищення курсу долару не може підвищувати розмір платежів, що і відбулось з січня 2015 року. За твердженнями представника відповідача 1, здійсненими платежами він переплатив загальну і узгоджену суму навіть на день останнього і здійсненого платежу. Інші учасники розгляду справи не з'явились, будучи належним чином завчасно та неодноразово повідомленими про дату час та місце слухання справи і жодних клопотань стосовно такої справи на адресу суду не направляли, в зв'язку з чим та враховуючи відсутність заперечень зі сторони присутніх учасників, судом було вирішено проводити розгляд справи у відсутність таких сторін. Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними матеріали, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 22 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем 1 був укладений договір лізингу. Даним договором, серед іншого, визначено, що курс продажу це безготівковий курс продажу долара США, встановлений на офіційному сайті ПАТ "Укрсоцбанку" (або банку, який буде його правонаступником) на дату, що передує даті платежу або іншій даті, визначеній в такому договорі (розділ визначення термінів договору). Періодичні лізингові платежі сплачуються після передачі предмета лізингу у користування лізингоодержувачу за курсом продажу та включають в себе: а)відшкодування вартості предмету лізингу, що розраховується за курсом, встановленим у відповідному додатку до договору; б)комісію лізингодавця, яка є такою, що змінюється та розраховується як різниця між розміром періодичного лізингового платежу, який визначений у стовбці "лізинговий платіж" та перерахований в гривню, та розміром відшкодування вартості предмету лізингу у гривні, розрахованого згідно п. 5.3.2.(а) договору. Мінімальний розмір комісії лізингодавця не може бути менший ніж одна гривня (пункт 5.3.2. договору). Додатками до договору лізингу визначено тарифи за оформлення документів (а.с.20) та предмет лізингу (а.с.22). Останній додаток містить фіксований курс щодо авансового платежу та комісії за організацію, який становить 8,1360 гривень за 1 долар США. Авансовий платіж та комісія за організацію були сплачені при укладені правочину 22 квітня 2013 року, в розмірі еквівалентному 13 996, 36 та 1 119, 71 доларів США, відповідно (а.с.23). 26 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем 1 був укладений акт прийому передачі предмету лізингу (а.с.26). 22 квітня 2013 року між позивачем, з одного боку, та відповідачами, в тому числі відповідачем 1 були укладені договори поруки по забезпеченню виконання згадуваного зобовязання відповідачем 1 (а.с.27 34). 6 березня 2015 року позивач направляв поручителям вимоги щодо виконання зобовязання (а.с.35, 36). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Кодексу). Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Кодексу). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 Кодексу.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Кодексу). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 Кодексу). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 Кодексу). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1-2 ст. 554 Кодексу). Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі (п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг"). Проаналізував зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову виходячи з наступного. Правочин між позивачем та відповідачем 1 на день розгляду справи не був визнаний недійсним або частково недійсним, щонайменше про це належних та допустимих доказів подано не було. Так само, у суду не було підстав вважати правочин повністю або частково нікчемним. Укладеним правочином визначено, що розрахунки здійснюються у гривні, однак з привязкою до курсу долару США, наявним в певному банку. Дійсно, деякі складові розрахунків між позивачем та відповідачем були здійснені за обумовленим курсом. Тому, суд частково погоджується із доводами представника відповідача 1 проте, що правочином обумовлено фіксований курс. Так, фіксований курс у розмірі 8,1360 гривень за долар США було застосовано до авансового платежу і комісії за організацію (пункти: 5.3.1.; 5.3.2.; 6.2. договору та додаток (а.с.22-23). Однак, такий фіксований курс, як йдеться із оголошених норм договору, не застосовується до усіх складових платежів. Лізинговий платіж, відповідно до пункту 5.3. договору, складається з авансового платежу та періодичних платежів. Періодичні платежі, в свою чергу складаються з відшкодування вартості предмету лізингу та комісії лізингодавця (пункт 5.3.2. договору). Періодичні лізингові платежі сплачуються за курсом продажу. Таким чином, усі подальші платежі за лізингом і що було обумовлено правочином, мали здійснюватись в гривні, однак за курсом до долару США в певному банку. З такими умовами договору відповідач 1 погодився і певний час їх виконував навіть після зміни курсу гривні до долару США про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. За таким розрахунком вбачається, що з 25 лютого 2014 року розмір платежу збільшився з середньомісячного більш як в 26 тисяч гривень до сплаченого останній раз в повному обсязі в грудні 2014 року в розмірі 50 467, 59 гривень. Курс долару, відповідно в цей час збільшився з 8,44 гривень за 1 долар США до 15,8443 гривень за 1 долар. Таким чином та підсумовуючи наведене, суд вважає доводи заперечення представника відповідача 1 такими, які не заслуговують на увагу, а позов обґрунтованим та таким, який підлягає до задоволення. Враховуючи, що позов підлягає до повного задоволення, з відповідачів в дольовому порядку підлягають до стягнення на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Такі витрати, як виходить з суті наявного у справі платіжного доручення, становлять 3 452, 16 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved