Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку загальною площею 1,7695 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], розташовану на території Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,6252 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], розташовану на території Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,3251 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], розташовану на території Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, у суд звернувся [PERSON] до Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивачів про розгляд справи за його відсутності; - заява за підписом сільського голови Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівській області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER]. Після смерті [PERSON] Козелецькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа згідно з якою: -15.09.2011 року [PERSON] залишив заповіт відповідно якого все своє майно де б воно не було та з чого б не складалося заповідав внуку [PERSON]; -05.10.2016 року [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадкового майна після смерті [PERSON]; -05.10.2016 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки виданої виконкомом Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області [PERSON] на день смерті ([INFO] року) проживав та був зареєстрований з 1976 року за адресою: [ADDRESS], Козелецького району Чернігівської області, та мав такий склад сім'ї: дружина [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], внука [PERSON], внук [PERSON]. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 26 серпня 2002 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Білейківської сільської ради від 22 березня 2001 року № 24 виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 2,40 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. 29 серпня 2002 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення 17 сесії ХХІІІ скликання Біликівської сільської ради від 29 жовтня 2001 року виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,33 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 2,3947 га, з яких: рілля - 1,7695 га (кадастровий номер [NUMBER]), пасовище - 0,6252 га (кадастровий номер [NUMBER]); - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,3251 га ([NUMBER]). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02 грудня 2016 року за земельною ділянкою (кадастровий номер: [NUMBER]) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02 грудня 2016 року за земельною ділянкою (кадастровий номер [NUMBER]) зареєстровані відомості про оренду, суборенду за ТОВ «Баришівська зернова компанія», земельна ділянка площею 1,7695 га; відомості про обмеження у використанні не зареєстровані. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02 грудня 2016 року за земельною ділянкою (кадастровий номер [NUMBER]) зареєстровані відомості про оренду, суборенду за ТОВ «Баришівська зернова компанія», земельна ділянка площею 0,6252 га; відомості про обмеження у використанні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки.

Outcome: approved