Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до виконкому Яготинської міської ради, [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, в котрій зазначено, що [INFO] помер його батько - [PERSON], який проживав в м. Яготині Київської області. В передбачений законодавством шестимісячний термін він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та на день смерті останнього з ним не проживав. З дитинства він мешкав окремо від батька на значній відстані від м. Яготина, зрідка спілкувався з ним по телефону. Восени 2015 року його матір [PERSON] поїхала в м. Яготин та дізналася про те, що її колишній чоловік та його батько [PERSON] помер в 2005 році. Зі слів знайомих батька, його матері стало відомо, що спадщину після смерті батька прийняла [PERSON] - сестра померлого батька. При цьому, [PERSON] було відомо про його місцепроживання, однак вона не повідомила його про факт смерті батька, та під час подання заяви про прийняття спадщини не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців. Вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому просив визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача, позивач підтримали позовні вимоги, крім цього позивач пояснив, що у 2007, 2008 році він дійсно проживав у м. Яготин, але про смерть батька не знав, так як родичі приховали від нього ці обставини. Крім цього, на момент смерті батька та по 2012 рік він проживав у Росії, лише періодично приїздив на Україну. Представник відповідача Яготинської міської ради проти позову не заперечував. Відповідачка проти позову заперечувала та просила до позовних вимог застосувати строк позовної давності, мотивуючи це тим, що протягом тривалого часу вона опікувалась долею батька позивача, оскільки останній зловживав спиртним, та протягом декількох років перед смертю вона допомагала йому матеріально, доглядала за ним. Матір позивача та позивач не бажали підтримувати з [PERSON] будь-які відносини, не приїхали до нього на поховання, хоча їм було відомо про його смерть. Спадкове майно складалось з недобудованого будинку та господарських будівель. Так як на будинок не було документів про право власності, та їх оформлення та введення будинку в експлуатацію потребувало коштів, то вона звернулась до матері відповідача за допомогою, щоб в подальшому прийняти спадщину. Проте, матір позивача відмовилась з мотивів відсутності коштів. Через два роки після смерті брата вона пропонувала позивачеві прийняти участь у ремонті будинку, щоб продати його та поділити кошти. Спочатку позивач погодився, а потім відмовився, та більше не виявляв ніякої зацікавленості у долі спадкового майна. Весь цей час вона утримувала будинок, ремонтувала його, ніяких претензій до неї ніхто не пред"являв. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.ст. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В силу ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що її не прийняв…За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що позивач доводиться їй рідним братом. Їх батько зловживав спиртним, не приймав ніякої участі у житті своїх дітей, а тому вони з ним не спілкувались. Проте, за життя батька вона підтримувала відносини із його родичами, приїздила у м. Яготин до бабусі та дідуся, у м.Бровали до своєї хрещеної, яка була рідною сестрою батьку. Пізніше, коли вона народила дочку, то відповідачка під час розмови по телефону дала їй зрозуміти, що їй не потрібно приїздити у м. Яготин. Після чого їх відносини погіршилися, та вони не підтримували відносини. Потім вони з братом працювали та проживали у м. Москва, звідки повернулись у 2007 році. Про смерть батька їх матір випадково дізналась лише у минулому році. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що вона є донькою сестри відповідачки, яка була хрещеною [PERSON] Одразу після смерті [PERSON] вони повідомили про це матір позивач. Остання не приїхала на поховання, так як була зайнята на роботі, а позивач та його сестра знаходились у м. Москва. Матір позивача приїхала на поминки через рік, а у 2007 році на поминки приїздив позивач та вони всі разом їздили на кладовище, де поховані поряд бабуся, дідусь та батько позивача, а тому позивач не міг не знати про смерть свого батька. У 2007 році вона їздила у м. Шостку до [PERSON], у 2009 році [PERSON] була на її весіллі, та останній також було відомо про смерть батька. Свідок [PERSON], донька відповідачки у судовому засіданні дала показання аналогічні показанням свідка [PERSON] З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що вона тривалий час дружить із відповідачкою. [PERSON] доглядала за братом, годувала, одягала його, підтримувала будинок в належному стані, вкладала у ремонт кошти. Про смерть брата [PERSON] повідомляла матір позивача. Позивач після смерті батька спочатку обіцяв відповідачці, що допоможе відремонтувати його будинок для подальшого продажу, проте передумав. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що вона є сестрою бабусі позивача, жила поряд з нею. Про смерть [PERSON] була повідомлена по телефону матір позивача, яка приїхала на поминки свого колишнього чоловіка лише через рік. На другий рік після смерті свого батька позивач приїхав на "гробки". Відповідачка пропонувала відремонтувати будинок, щоб продати та поділити кошти. Позивач відмовився і близько 10 років останній з ними відносини не підтримував. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що у покійного [PERSON] троє дітей, він помер у березні 2005 року. Його дружина, відповідачка по справі, одразу повідомила про це матір позивача. Вони з дружиною за власні кошти поховали [PERSON], відбули поминки, поставили пам"ятник. Після смерті [PERSON] через рік на "гробки" приїздила матір позивача. В лютому 2006 року вони розмовляли з матір"ю позивача, яка повідомила, що останній бажає проживати у будинку батька. Потім, позивач мав намір відремонтувати "времянку", але передумав. З копії свідоцтва про народження (а.с.3) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Яготин та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 серпня 2004 року та прізвище дружини після реєстрації шлюбу-[PERSON]. З свідоцтва про смерть (а.с.6) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Яготин у віці 51 рік. З свідоцтва про смерть (а.с.19) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в м. Київ у віці 59 років. З виписки з рішення Яготинського районного суду Київської області від 25 червня 1985 року (а.с.26) вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та розділ майна задоволено. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.86) вбачається, що 01.06.2005 року Яготинською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO]. З копії спадкової справи померлого [INFO] [PERSON] (а.с.69-84) вбачається, що [PERSON] 1 червня 2005 року звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON], померлого [INFO]. Відомості про інших спадкоємців не зазначені. 11 лютого 2006 року [PERSON] звернулася з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], та належав [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20.12.2005 року на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після смерті останнього залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В силу ст. 1262 ЦК України відповідачка [PERSON] є спадкоємицею померлого брата за законом. В передбачений законодавством шестимісячний термін вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата та прийняла її, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 11 лютого 2006 року. Відомості про існування інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Разом з тим, на час смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги був також повнолітній його син - [PERSON], позивач по справі, який не подав заяву про прийняття спадщини оскільки перебував за межами України та працював і проживав в Росії, що суд розцінює як поважну причину пропуску терміну для прийняття спадщини. Разом із тим, позивач знав про смерть батька, у 2007 році повернувся з Росії, проживав у м. Яготин, був на могилі батька, мав намір прийняти участь у ремонті спадкового майна, яке оформила на себе відповідачка, для його подальшого продажу та поділу грошей, проте не скористався своїм правом, не оспорив видане на ім"я останньої свідоцтва про право на спадщину законом, не звернувся до суду з заявою про надання додаткового терміну достатнього для прийняття спадщини та пропустив строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, в зв"язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити. Дійшовши такого висновку суд приймає до уваги наступне. В судовому засіданні сторони не заперечували тих обставин, що діти померлого на момент смерті батька проживали та працювали в Росії, що на думку суду можна розцінювати як поважну причину пропуску строку для подання заяви у шестимісячний термін. Так, з показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що про смерть [PERSON] по телефону була повідомлена матір позивача, яка не приїхала на поховання та пояснила, що діти померлого знаходяться у Москві та також не можуть приїхати. З цих показів також витікає, що остання повідомила дітей про смерть батька. Покази зазначених свідків є послідовними, не суперечливими та такими, що не викликають у суду сумнівів. Разом з тим, сам позивач повідомив суду, що тимчасово проживав у м. Яготин у 2007 та 2008 роках, що узгоджується з показами вищеперелічених свідків у тій частині, що через два роки з дня смерті батька позивач був разом з ними на кладовищі, на могилі останнього. Покази вказаних свідків спростовують доводи позивача про те, що він дізнався про смерть батька лише у 2015 році. Суд також приймає до уваги, що лише сам по собі факт необізнаності позивача про смерть батька не є поважною причиною пропуску ним шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Так, [PERSON] помер у 2005 році та протягом 10 років, якщо брати до уваги покази позивача, він та його рідні мали можливість поцікавитись життям спадкодавця.

Outcome: dismissed