Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

15.09.2020 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, поданою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , яким просить визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки. В обгрунтування заяви зазначила, що з 1.06.2013р. перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від подружнього життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Всі вони разом проживали у будинку, який належав на праві приватної власності її матері, за адресою: [ADDRESS] . В 2019р. [PERSON] почав вести себе агресивно, спостерігалися випадки спалахів неконтрольованого, немотивованого гніву із застосуванням до неї фізичного насильства. Після одного з таких випадків - 15.12.2019р. вона зверталась до травмпункту Київської міської клінічної лікарні № 7. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , під час розгляду якого вона випадково дізналась про відчуження, на її думку, шахрайським шляхом за участю [PERSON] шляхом підробленої довіреності від імені її матері будинку, в якому вони проживали. 6.07.2020р., напередодні розірвання шлюбу між ними виник конфлікт, який супроводжувався погрозами застосування сили, приниженням та словесними образами [PERSON] вимагав, щоб вона залишила будинок, в якому вони проживали, оскільки лише він має право перебувати в ньому на підставі договору оренди з новим власником. 13.07.2020р., не дивлячись на те, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться справа з приводу незаконного, на її думку, відчуження будинку, та не дивлячись на вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, [PERSON] з групою чоловіків в кількості 5-6 осіб, виламавши двері проникли в будинок, де вона знаходилась разом з малолітньою донькою, заволоділи належним їй майном, документами та грошовими коштами, погрожуючи здоров`ю, шляхом застосування до неї насильства, вигнали її з будинку. З даного приводу в Києво-Святошинському ВП ГУ НП України в Київській області перебуває кримінальне провадження. З того часу вона разом з малолітньою донькою проживає за місцем реєстрації. Проте [PERSON] переслідує її з дитиною, ходить на роботу, постійно пише повідомлення, в яких містяться погрози, образливі слова та приниження. 25.08.2020р. він зустрів її разом з дитиною, почав погрожувати, а коли вона почала все записувати на телефон - вирвав з її рук телефон та почав його топтати. Коли вона намагалась забрати телефон, він штовхнув її на тротуарну плитку. Все це дуже налякало доньку, яка почала плакати та кричати. Їй відомо, що [PERSON] протягом останнього року перебував на лікуванні з приводу психічних розладів, тому вона побоюється, що на даний час існує реальна загроза продовження домашнього насильства щодо неї з боку колишнього чоловіка, тобто існують ризики настання більш тяжких наслідків для її психічного та фізичного здоров`я та їх малолітньої доньки, що стало підставою звернення до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Заінтересована особа [PERSON] подав відзив, згідно якого проти заяви заперечує, посилаючись на те, що твердження заявниці про вчинення ним насильства не підтверджується належними доказами, оскільки це сама заявниця поміняла замки в будинку, заборонила бачитись з дитиною, а спір з приводу майна не може бути підставою для встановлення припису. В судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] проти заяви заперечував з підстав, зазначених у відзиві. Заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, про день розгляду повідомлялась належним чином, а тому її неявка не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При розгляді справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 1.06.2013р. було зареєстровано шлюб, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 7.07.2020р. розірвано (а.с. 6, 13). Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Встановлено, що сторони проживали в будинку [ADDRESS] , який належав на праві приватної власності [PERSON] - матері заявниці (а.с. 8-9). З грудня 2019р. відносини між подружжям стали поступово погіршуватись, у зв`язку з чим стали виникати сварки, під час яких, як зазначає заявниця, [PERSON] почав застосовувати до неї фізичне насильство, що стало приводом для її звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Згідно довідки № 16726 [PERSON] зверталась до травмпункту 16.12.2019р. у зв`язку з спричиненням їй тілесного ушкодження (а.с. 10). В подальшому у сторін виник конфлікт з приводу незаконного, на думку заявниці, відчуження будинку [ADDRESS] та безпосередньої участі у цьому її колишнього чоловіка, з приводу чого в теперішній час в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа (а.с. 14-18). Так, 13.07.2020р., не дивлячись на вжиття Києво-Святошинським районним судом Київської області заходів забезпечення позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним шляхом накладення арешту на будинок [ADDRESS] , [PERSON] з групою чоловіків в кількості 5-6 осіб, виламавши двері проникли в будинок, де знаходилась заявниця разом з малолітньою донькою, заволоділи належним заявниці майном, документами та грошовими коштами, погрожуючи здоров`ю, шляхом застосування до неї насильства, вигнали її з будинку. Під час даних подій заявниці було заподіяно тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона зверталась до травмпункту Святошинського району м. Києва. Даний факт підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту потерпілої [PERSON] , довідкою № 825 травмпункту Святошинського району м. Києва, висновком спеціаліста № 76 від 24.07.2020р., витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 19-30). Свою присутність під час вказаних подій підтвердив [PERSON] , а також допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який пояснив, що у конфлікт він не вмішувався, оскільки не може прийняти ні одну, ні іншу сторону. Після цього в будинку залишився проживати [PERSON] , а заявниця з малолітньою дитиною вимушені були переїхали до кв. [ADDRESS] , що підтверджується заявницею та зацікавленою особою. Крім того, з оглянутого в судовому засіданні відео підтверджуються неодноразові факти фізичного насильства відносно [PERSON] зі сторони [PERSON] , що відбувались під час їх конфліктів, в тому числі в присутності малолітньої дитини (доданий до справи флеш-накопичувач). В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що вказані дії були ним вчинені у зв`язку з забороною заявниці бачитись з донькою. Як вбачається з заяви, 20.07.2020р. [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з приводу визначення способів участі у вихованні дитини, однак на даний час Службою проводяться підготовчі дії з метою прийняття відповідного рішення з цього приводу (а.с. 45-47). З висновку № 104 від 11 вересня 2020року психологічного обстеження вбачається, що в даний час тип взаємодії в сім`ї конфліктний, неповнолітня [PERSON] має ознаки сильного страху, в розмові з психологом описує батька як « грубіяна », «ругает, непонятно за что» та зазначає, що не любить «если кто-то обижает меня или маму» та рекомендовано, зокрема, батькам не залучати дитину до вирішення конфлікту дорослих, не ображати один одного в присутності дитини, так як це негативно впливає на психічний розвиток дівчинки (а.с.89-92). Згідно долученої до матеріалів справи переписки, [PERSON] постійно надсилає [PERSON] повідомлення, в тому числі і такі, що містять образи та погрози (а.с. 31-44). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що сім`я [PERSON] та [PERSON] була зразковою, конфлікти виникли лише у зв`язку з розірванням шлюбу. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов"язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов"язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців. Враховуючи те, що у [PERSON] та [PERSON] внаслідок розірвання шлюбу та виникнення майнового спору, а також з приводу участі батька у спілкуванні з дитиною виникла конфліктна ситуація, у зв`язку з чим [PERSON] вчиняє, в тому числі, фізичні дії відносно [PERSON] , а також дії, пов`язані з словесними образами, погрозами, приниженням, переслідуванням, залякуванням та те, що заявниця неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу незаконних дій відносно колишнього чоловіка, доводи заявниці щодо наявності фізичного та психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо неї знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому суд, враховуючи конкретні обставини справи, що конфліктна ситуація, яка виникла між батьками в даний час негативно впливає на психічний стан малолітньої доньки сторін, дійшов висновку про часткове задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] строком на 2 місяці з метою попередження вчинення насильства до вирішення спору щодо участі батька у вихованні дитини у встанвленому порядку. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial