Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до суду\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 січня 1999 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання відповідач систематично виїздив на заробітки за кордон, залишав її дбати про дітей, вести домашнє господарство. Більше двох рокі вони з відповідачем не мають спільного побуту, бюджету, давно припинили ведення спільного господарства, що в цілому і призвело до стійкого розладу подружніх стосунків. Відповідач не зможе виправити свою поведінку і своє ставлення до неї, що унеможливлює їхнє спільне проживання. Діти проживають разом з нею і відповідач погоджується з цим, оскільки працевлаштований за кордоном, змушений виїздити за кордон на заробітки, не може приділяти належної та постійної уваги дітям. Донька є повнолітньою, а щодо сина, то відповідач повинен надавати кошти на його утримання. Відповідач має значні доходи, працевлаштований за кордоном, однак розмір його доходу їй не відомий. Враховуючи викладене, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, починаючи з часу подачі заяви і до його повноліття. 15 вересня 2021 року ухвалою Тячівський \~районний суд\~Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Позивачка [PERSON] , та її представник [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] , в судовому засіданні частково заперечив проти заявлених позовних вимог та зазначив, що відповідач [PERSON] , визнає позовні вимоги частково в розмірі 2 000 гривень, які він згоден щомісячно надавати на утримання неповнолітнього сина. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який укладено 30 січня 1999 року та зареєстровано виконкомом Новоселицької сільської ради Тячівського району Закарпатської області України, за актовим записом № 15 (а.с.5). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка на\~даний час\~вже є\~повнолітньою,\~згідно паспорту\~серії [NUMBER] \~та сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком якого значиться відповідач (а.с.6-7). Відповідно до довідки № 611 від 11 серпня 2021 року виданої Нересницькою сільською радою Тячівського району Закарпатської області Новоселицького старостинянського округу №2, встановлено, що до складу сім`ї позивачки [PERSON] , 1981 року народження входять: чоловік [PERSON] , 1972 року народження, дочка [PERSON] , 1999 року народження та син [PERSON] , 2009 року народження (а.с.8). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2\~ст. 150\~СК України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України,\~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1\~ст. 184 СК України. У відповідності до ч. ч. 1, 2\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~ 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~ 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~ 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~ 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; \~4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2\~ст.\~182\~СК України,\~встановлено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивачкою та її представником не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які вона несе на утримання сина та, відповідно, обґрунтованість заявленого ними до стягнення розміру аліментів. Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України проте, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина, в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2021 року, і до його повноліття, оскільки\~така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial