Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] , яка діє у власних інтересах та у якості законного представника неповнолітнього [PERSON] і малолітнього [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] .. Свої вимоги мотивували тим, що внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] скоєно ДТП, та його визнано винним за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.. Протиправними діями відповідача позивачам та їх неповнолітнім дітям окрім матеріальної також було завдано моральної шкоди, яку вони оцінили в загальній сумі 50 000 грн, просивши стягнути з її відповідача. Ухвалою судді від 03 грудня 2020 року у справі відкрито провадження та ухвалено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивачі [PERSON] і [PERSON] , будучи належним чином сповіщеними про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились без повідомлення причин неявки. Від представника позивачів - адвоката Зятковського Т.В. через канцелярію суду надійшло клопотання з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник в суді позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Положеннями ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~ \~ \~ \~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~При цьому,\~за положеннями\~ст.ст.76-89\~ЦПК України\~визначено поняття\~доказів,\~їх належності,\~допустимості,\~достовірності та\~достатності,\~обов`язок\~доказування і\~подачі доказів,\~а також\~підстави звільнення\~від доказування,\~порядок подачі\~доказів,\~витребування доказів\~та оцінки\~доказів.Суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~ \~ \~ \~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Положеннями ст.264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Судом встановлено, що 01 вересня 2019 року 20.50 год. в смтКриве Озеро по вул.Шевченка, відповідач [PERSON] керував транспортним засобом, автомобілем марки "TOYOTA ESTIMA LUCIDA", реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки "RENAULT MEGANE", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку попереду нього, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2019 року в судовій справі №479/1208/19 [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо - транспортної пригоди. Постанова набрала законної сили 15 листопада 2019 року. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини відповідача у настанні дорожньо - транспортної пригоди, в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 3545 07 лютого 2019 року, встановлено, що власником автомобіля марки RENAULT, моделі MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] .. Згідно даних довідки ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" №17-12/282 від 21 січня 2020 року вказаною страховою компанією здійснено виплату [PERSON] страхового відшкодування майнової шкоди, заподіяної майну (різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо - транспортної пригоди) в сумі 50 865,56 грн. Відшкодування моральної шкоди регулюється нормативними положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України, в якій зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України. Згідно положень ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. На обґрунтування заподіяної їм моральної шкоди позивачі посилаються на те, що в момент дорожньо - транспортної пригоди, крім них в автомобілі знаходились їх неповнолітні діти 2006 та 2009 року народження, вказують, що внаслідок протиправних дій відповідача у дітей виникло відчуття страху не лише від перебування в автомобілі, а й під час пересування у якості пішоходів, дітей охоплює страх за життя, все це завдає їм великих душевних страждань. Крім цього у зв`язку із знищенням їх сімейного майна, позивачі [PERSON] та [PERSON] зазнали душевних страждань, були змушені змінити хід свого звичного життя, тому що їм необхідні додаткові зусилля та кошти для організації поїздок на роботу, до школи, до своїх батьків, поїздок за межі населеного пункту. Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року учасникам справи роз`яснено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.1, ч.3 ч.4 ст.12 ЦПК України). Письмові докази мають відповідати вимогам ст.95 ЦПК України. Разом з тим позивачами, їх представником не було надано жодних належних та допустимих доказів заподіяння внаслідок винної\~поведінки відповідача позивачам та їх неповнолітнім дітям моральної (немайнової) шкоди, не доведено глибину їх фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей як потерпілих або позбавлення можливості їх реалізації. \~ \~ \~ \~Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що\~\~заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, не доведені належними доказами, тому не підлягають задоволенню.\~\~ Згідно положень ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивачів.

Outcome: dismissed