Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Керівник Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до Черкаської міської ради, [PERSON] , в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 2-1095 від 20.09.2016 «Про передачу земельної ділянки у власність по [ADDRESS] гр. [PERSON] (вільна земельна ділянка); визнати незаконним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності від 25.10.2016 року № 17173762 на земельну ділянку загальною площею 0,1га (кадастровий номер земельної ділянки - 7110136700:02:005:0110) по [ADDRESS] за [PERSON] , внесеного державним реєстратором Департаменту організаційного забезбечення Черкаської міської ради Гнатиком А.І., стягнути з відповідачів судовий збір. Зазначили, що відповідно рішення Черкаської міської ради №2-1095 від 20.09.2016 [PERSON] ,(Відповідач 2) затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,1000 га (кадастровий номер 7110136700:02:005:0110). Також було встановлено, що згідно з документацією із землеустрою га висновками управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування № 4921-з від 11.04.2016 земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,1000 га потрапляє в заповідну територію «Черкаські берегові схили» та у відповідності до наявної містобудівної документації по м.Черкаси належить до лікувальної зони «Г-4» та перспективної зони зелених насаджень в санітарно-захисних зонах «С-6п». Як наслідок, за результатами проходження погоджувальної процедури, постійною комісією з питань земельних відносин на розгляд Черкаської міської ради було винесено проект рішення № 933-8-з «Про відмову в передачі земельної ділянки у власність по [ADDRESS] громадянину [PERSON] (вільна земельна ділянка)». Однак, в подальшому органом місцевого самоврядування незважаючи на наявні містобудівні обмеження, прийнято рішення про надання вказаної земельної ділянки у приватну власність. З метою набуття права власності на дану земельну ділянку, Державним реєстратором Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради Гнатиком А.І. від 31.10.2016 прийнято рішення, індексний номер: 32122119 про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] ділянки під кадастровим номером 7110136700:02:005:0110, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 17173762 від 25.10.2016. Таким чином, Черкаською міською радою порушено вимоги законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення про безоплатну передачу земель заповідної території «Черкаські берегові схили». Земельна ділянка належить до лікувальної зони «Г-4» та перспективної зони насаджень в санітарно-захисних зонах «С-6п». З огляду на той факт, що Головне Управління Держгеокадастру у Черкаській області у спірних відносинах наділене повноваженнями органу контролю по земельним ділянкам всіх категорій незалежно від форми власності, яким було проведено документальну перевірку спірного рішення Черкаської міської ради та було підтверджено його невідповідність вимогам Земельного кодексу України, прокурор в розумінні ст.23 Закону України «Про прокуратуру», визначив його позивачем, оскільки орган контролю не вжив всіх заходів в межах власної компетенції для усунення порушень з метою захисту інтересів Держави. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування. У свою чергу, планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, штанів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Частиною 1 ст. 17 Закону визначено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів (ч. 2 ст. 17 Закону). Позивач вважає, що Відповідачем 2 право власності на вказану земельну ділянку набуто з порушенням вимог діючого законодавства, а саме ст.17, 18, 21, 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.83, 118, 186-1 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.186-1 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент прийняття спірного рішення) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта подається на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч. 6 ст. 186-1 ЗК України в редакції, на момент прийняття рішення). Так, висновком начальника Управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 4921-з від 11.04.2016 [PERSON] вказано на відповідні обмеження містобудівного характеру. Таким чином, спірне рішення Черкаської міської ради № 2-1095 від 20.09.2016 прийнято без позивного висновку виконавчого органу Черкаської міської ради у сфері містобудування та архітектури. Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації. Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу на розробку землевпорядної документації може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Рішенням Черкаської міської ради № 2-1095 від 20.09.2016 фактично здійснено зміну функціональних можливостей використання земельної ділянки [ADDRESS] із земель лікувальної зони «Г-4» та перспективної зони зелених насаджень на землі житлової забудови. За результатами проведеної документальної перевірки контролюючим органом у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, яким вказано на порушення Черкаською міською радою вимог ч.4 ст.83 та ст.118 Земельного кодексу України. Зокрема, було зауважено про неможливість передачі у приватну власність земель комунальної форми власності за рахунок земель загального користування та в розріз діючій містобудівній документації. Отже, вказане рішення Черкаської міської ради прийнято всупереч чинного законодавства України та містобудівної документації по м. Черкаси, є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно підлягає визнанню незаконним та скасуванню у судовому порядку запис від 25.10.2016 року № про державну реєстрацію права власності від 19.11.2019 за №34252338 на земельну ділянку під кадастровим № 7110136700:02:005:0110. У січні 2021 року від Першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури надійшло уточнення позовних вимог, в яких позивач з метою обґрунтування та вибору способу захисту у спірних правовідносинах, посилаючись на спеціальні норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначив, що на час подачі позову визначалось, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» п.2 ч.6 ст.37 Закону до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. 16.01.2020 року набули чинності зміни до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка була викладена в новій редакції, зокрема, в абзаці 3 ч.3 ст.26 Закону було передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. А тому просили викласти п.3 прохальної частини в новій редакції, а саме: Скасувати державну реєстрацію права приватної властності на земельну ділянку загальною площею 0,1 га (кадастровий номер земельної ділянки - 7110136700:02:005:0110) за [PERSON] та припинити за ним набуте право приватної власності на вказану ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Стягнути судові витрати на користь Черкаської обласної прокуратури. В березні 2021 року надійшла заява Виконувача обов`язків заступника керівника Черкаської окружної прокуратури про залучення співвідповідача, зміну предмету позову, в якому зазначено, що згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.02.2021 року встановлено, що спірна земельна ділянка, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер - 7110136700:02:005:0110, 14 липня 2020 року перейшла у приватну власність [PERSON] , про що державним реєстратором Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопою Б.А. прийнято рішення №53110801 та 14.07.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис про реєстрацію речового права під номером 37302964. Підставою для переходу права власності на земельну ділянку державним реєстратором зазначено рішення Черкаської міської ради без будь-яких ідентифікуючих даних. За наслідками вивчення електронних документів в Державному реєстрі речових прав на об`єкт нерухомого майна №1070000971101 будь-яких рішень Черкаської міської ради, що надавали дозвіл [PERSON] набути право власності на земельну ділянку під кадастровим номером 7110136700:02:005:0110. За інформацією Черкаської міської ради від 31.03.2021 року встановлено, що органом місцевого самоврядування рішень про передачу на користь [PERSON] земельної ділянки під кадастровим номером 7110136700:02:005:0110 не виявлено. Зазначене свідчить про безпідставність та недобросовісність набуття [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку під кадастровим номером 7110136700:02:005:0110. З огляду на фактичну зміну титульного власника на спірну земельну ділянку під кадастровим номером 7110136700:02:005:0110 виникла процесуальна необхідність у залученні співвідповідачем по справі [PERSON] . За відсутності будь-яких цивільно -правових підстав для набуття [PERSON] земельної ділянки просили в порядку ст.387, 388 ЦК України витребувати її від недобросовісного набувача, яким виступає співвідповідач у справі - [PERSON] . З таких обставин, просили залучити співвідповідачем по справі [PERSON] , визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради №2-1095 від 20.09.2016 року «Про передачу земельної ділянки у власність по [ADDRESS] , громадянину [PERSON] (вільна земельна ділянка)». Витребувати у [PERSON] на користь територіальної громади м.Черкаси в особі Черкаської міської ради земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 7110136700:02:005:0110. Скасувати державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1 га (кадастровий номер земельної ділянки - 7110136700:02:005:0110) за [PERSON] та припинити за ним набуте право приватної власності на вказану ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Стягнути судові витрати на користь Черкаської обласної прокуратури. Відповідно до Наказів Генерального прокурора «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» №39 від 17.02.2021 року та «Про день початку роботи окружних прокуратур» №40 від 17.02.2021 року, «Черкаську місцеву прокуратуру» перейменовано у «Черкаську окружну прокуратуру», яка відповідно до п.4 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року розпочала свою роботу з 15.03.2021 року. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.03.2021 року залучено співвідповідачем (Відповідач -3) в справі [PERSON] , здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін на розгляд справи в порядку загального позовного провадження, з обов`язковим проведенням підготовчого провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.03.2021 заяву прокурора про забезпечення позову задоволено - накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 7110136700:02:005:0110, право власності на яке зареєстроване за [PERSON] на підставі Рішення Черкаської міської ради. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.06.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні прокурор Святокум О.С. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник Черкаської міської ради Слинько М.Г., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заперечували проти задоволення позову, вказували на законність рішення Черкаської міської ради № 2-1095 від 20.09.2016. Крім того, просили врахувати, що Рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану м.Черкаси та витягом з містобудівної документації м.Черкаси від 18.06.2021 року №5721-01-21 спірна земельна ділянка з кадастровин номером 7110136700:02:005:0110 має призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадібна ділянка). За вказаних обставин відсутні порушення права та інтересів позивача, що є підставою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, заяв, клопотань від нього не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, заяв, клопотань від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, суд дійшов наступних висновків. Згідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом. За положеннями частини 6 статті 123 наведеного Кодексу (у редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об`єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про планування та забудову територій», чинний на час прийняття оскаржуваного рішення), визначено, що до містобудівної документації відноситься: - проектна документація (затверджені текстові і графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, обємно-планувальні архітектурні конструктивні, технічні рішення, кошториси обєктів будівництва), генеральна схема планування території України, схема планування території відповідних адміністративно-територіальних одиниць, їх окремих частин, генеральний план населеного пункту, детальний план територій, проект забудови територій. Згідно з вимогами ст.ст. 10,19 Закону України «Про планування та забудову територій», планування територій на місцевому рівні забезпечується відповідними місцевими радами та їх виконавчими органами відповідно до їх повноважень, визначених законом, і полягає у розробленні та затвердженні генеральних планів населених пунктів, схем планування територій на місцевому рівні, іншої містобудівної документації, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень про дотримання містобудівної документації. На території населеного пункту відповідною радою встановлюється режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб. Режим забудови та іншого використання земель, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів або місцевих правилах забудови. Також, згідно з ДБН Б.1-3-97 «Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження генеральних планів міських населених пунктів» (в редакції на момент його застосування), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 25 вересня 1997 року № 164 визначено, що генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, яка встановлює функціональне призначення і будівельне зонування території, визначає принципові рішення щодо розміщення обєктів загальномсіського значення, організації дорожньо-вуличної мережі і дорожнього руху, інженерного обладнання, тощо. Пунктом 1.3 ДБН Б.1-3-97 установлено, що матеріали генерального плану використовуються як вихідні данні при рорзробленні, окрім іншого, місцевих правил використання і забудови території населеного пункту. Статтями 22, 26 Закону України «Про планування та забудову територій», місцеві правила забудови, розробляються для міст обласного значення та складаються із текстової та графічної частини, в яких визначається перелік переважних видів використання і допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок у межах окремих зон. Суб`єкти містобудування зобов`язані дотримуватись місцевих правил забудови. Для кожної окремої зони згідно з державними будівельними нормами встановлюються єдині умови та обмеження забудови та іншого використання земельних ділянок, у тому числі мінімальні відступи від червних ліній, ліній регулювання забудови, меж суміжних ділянок, вимоги до впорядкування доріг та під`їздів до будинків і споруд, місць паркування транспортних засобів, забезпечення експлуатації інженерно-транспортної інфраструктури, зеленення та впорядкування території. Як вбачається з матеріалів справи, п.п.1,2 рішення Черкаської міської ради №2-1095 від 20 вересня 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] громадянину [PERSON] . Передано громадянину [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,1000 га (кадастровий номер 7110136700:02:005:0110) безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі вказаного рішення державним реєстратором Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради Гнатиком А.І. 31.10.2016 прийнято рішення, індексний номер: 32122119 про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] ділянки під кадастровим номером 7110136700:02:005:0110, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 17173762 від 25.10.2016. Згідно з абз.2 п.2 рішення Черкаської міської ради №2-1095 від 20 вересня 2016 року документації із землеустрою та висновку управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування № 4921-з від 11.04.2016 на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,1000 га наявні містобудівні обмеження щодо землекористування, пов`язані з її розміщенням в межах заповідної території «Черкаські берегові схили». Земельна ділянка належить до лікувальної зони «Г-4» та перспективної зони насаджень в санітарно-захисних зонах «С-6п». Проект землеустрою на підтвердження наявності при ньому інших позитивних висновків та погоджень, окрім вищевказаного висновку управління № 4921-з від 11.04.2016 суду стороною відповідачів не надавався. Відповідно копії витягу з Генерального плану, який міститься в матеріалах справи вбачається, що земельна ділянка за адресою в [ADDRESS] відноситься до лікувальної зони «Г-4» та перспективної зони насаджень в санітарно-захисних зонах «С-6п». Тобто, фактично на час виділення спірної земельної ділянки [PERSON] (20.09.2016 рік) спірна земельна ділянка мала наступне визначення функціональної зони: лікувальна зона «Г-4» та перспективної зони насаджень в санітарно-захисних зонах «С-6п». Як вбачається з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області станом на 05.08.2019 року, земельна ділянка вже відноситься до земель житлової та громадської забудови. Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива, але порядок вирішення цього питання не встановлений. Виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі. Земельний кодекс України передбачає зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів для ведення фермерського господарства. Згідно з частиною третьою статті 20 ЗК України, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється згідно з Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2008 року № 502 та за ініціативою власників. Обов`язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (у випадку, якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі. Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (стаття 21 ЗК України). Підстави та проходження процедури погодження зміни категорії та виду використання земельної ділянки за адресою в [ADDRESS] із Земель лікувальної зони «Г-4» та перспективної зони насаджень в санітарно-захисних зонах «С-6п» на Землі житлової та громадської забудови суду стороною відповідачів не надавалися. Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Зконом. За вказаних обставин, суд вважає, що прокурором надано до справи належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження факту, що спірна земельна ділянка площею 0,1000 га (кадастровий номер 7110136700:02:005:0110) виділена [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відноситься до земель лікувальної зони «Г-4» та перспективної зони насаджень в санітарно-захисних зонах «С-6п». При цьому, суд критично відноситься до посилання представнників Черкаської міської ради на те, що у зв`язку із актуалізацією Генерального плану м.Черкаси відповідно до рішення Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану м.Черкаси» спірна земельна ділянка віднесена до земель житлової забудови, оскільки на момент прийняття спірного рішення Черкаської міської ради №2-1095 від 20 вересня 2016 року, зміна категорії та виду використання земельної ділянки за адресою в [ADDRESS] у належний спосіб проведена не була. Згідно із ст. 152 ЗК України та ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. За змістом ст.ст. 80, 83 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Діючи від імені територіальної громади міста Черкаси, Черкаська міська рада, приймаючи рішення щодо передачі у власність спірної земельної ділянки, в порушення вимог Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» діяла не в інтересах відповідної територіальної громади. Так, реалізація права в цивільних правовідносинах від імені територіальної громади міста відповідає її волі лише тоді, коли здійснюється на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це передбачено ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Отже, вибуття спірної земельної ділянки відбулось без волі власника - територіальної громади міста Черкаси. Тому належним способом захисту порушеного права власності є визнання незаконним та скасування рішення №2-1095 від 20.09.2016 року «Про передачу земельної ділянки у власність по [ADDRESS] , громадянину [PERSON] (вільна земельна ділянка)». Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.02.2021 року встановлено, що в подальшому, земельна ділянка, кадастровий номер - 7110136700:02:005:0110, по [ADDRESS] , 14 липня 2020 року перейшла у приватну власність [PERSON] , про що державним реєстратором Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопою Б.А. прийнято рішення №53110801 та 14.07.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис про реєстрацію речового права під номером 37302964. Підставою для переходу права власності на земельну ділянку державним реєстратором зазначено : рішення Черкаської міської ради, без будь-яких ідентифікуючих даних. В судовому засіданні встановлено та підтверджено представниками Черкаської міської ради, що будь-яких рішень Черкаської міської ради, що надавали дозвіл [PERSON] набути право власності на земельну ділянку під кадастровим номером 7110136700:02:005:0110 не приймалось. Відповідачем [PERSON] , який в судове засідання викликався, проте не з`явився, даний факт не спростований. Відповідно до положень статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до положень статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до положень ч.1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387, 388 ЦК України. Тобто, для вірного застосування ст. 387 та п. 3 ч.1 ст. 388 ЦК України необхідно встановити: хто саме є власником чи володільцем спірного майна на момент звернення з позовом до суду; хто саме був власником майна, якому передано майно у володіння, на момент такого вибуття вказаного майна поза волею наведеної особи; яким саме шляхом вибуло спірне майно з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, і що це вибуття вказаним шляхом сталося саме не з волі зазначених осіб. У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень. Судом встановлено, що вибуття спірної земельної ділянки відбулось без волі власника - територіальної громади міста Черкаси. Щодо добросовісності останнього титульного власника майна - [PERSON] , відсутні будь-які рішення Черкаської міської ради, якими надано дозвіл [PERSON] набути право власності на земельну ділянку під кадастровим номером 7110136700:02:005:0110. За таких обставин, позовні вимоги в частині витребування у [PERSON] на користь територіальної громади м.Черкаси в особі Черкаської міської ради земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 7110136700:02:005:0110 та скасування державної реєстрації права приватної власності на вказану земельну ділянку загальною площею за [PERSON] з припиненням за ним набутого права приватної власності на вказану ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягають до задоволення. Представники відповідача також вказували на відсутність у прокурора підстав для звернення до суду з таким позовом. Так, повноваження прокуратури регламентовані Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру», а також процесуальним правом. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27). Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави". При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи. Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України). Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й відокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції. За змістом ч.ч. 3-5 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної документальної перевірки контролюючим органом у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Черкаській області вказано на порушення Черкаською міською радою вимог ч.4 ст.83 та ст.118 Земельного кодексу України. Зокрема, було зауважено про неможливість передачі у приватну власність земель комунальної форми власності за рахунок земель загального користування та в розріз діючій містобудівній документації. Прокурор в розумінні ст.23 Закону України «Про прокуратуру», визначив ГУ Держгеокадастру у Черкаській області позивачем, оскільки орган контролю не вжив всіх заходів в межах власної компетенції для усунення порушень з метою захисту інтересів Держави. Суд вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до суду з даним позовом, прокурор у повному обсязі виконав вимоги зазначених вище норм матеріального і процесуального права. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог з відповідачів, слід стягнути судовий збір відповідного кола відповідачів у розмірі 4200, 20 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved