Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

у січні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Київського міського центру зайнятості про встановлення факту дискримінації та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона працює на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської філії Київського міського центру зайнятості. 13 листопада 2018 року її було звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року задоволено позов [PERSON] . Постановлено поновити [PERSON] на вказаній посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач зазначає, що на підставі судового рішення її було поновлено на посаді, проте через умови праці, які створені з метою систематичного порушення її трудових прав, що вчиняються директором Оболонської філії Київського міського центру зайнятості, вона не має можливості в повному обсязі продовжувати здійснювати свої посадові функції. На її неодноразові службові записки із повідомленням про труднощі та прохання надати пояснення причин невстановлення необхідних для роботи програм, а також налаштування її доступу до системи служби зайнятості відповіді надано не було. Наказом № 64 від 16.09.2019 року «Про організацію сектору регламенту відділу взаємодії з роботодавцями в Оболонській філії КМНЗ» на позивача покладено відповідальність за надання спектру послуг роботодавцям та пошук роботи, що вимагає обов`язкового доступу до системи ЄІАС. Станом на 27 січня 2020 року позивач не може повноцінно виконувати покладені на неї посадові функції та обов`язки, адже досі у неї немає встановлених усіх необхідних програм для роботи на робочий комп`ютер. Позивач вважає, що такі дії порушують її права, як працівника. Зловживання зі сторони директора Оболонської філії Київського міського центру зайнятості полягають в умисному створенні їй перешкод для виконання свої посадових обов`язків, створення обмежень шляхом надання вказівок заборони іт-спеціалістам у доступі для неї до програм, з якими вона безпосередньо зобов`язана працювати. на думку позивача, причиною цієї ситуації є її поновлення на місці роботи у судовому порядку. Крім цього, працюючи кожного дня у таких умовах, вона зазначає моральних страждань, втратила душевний спокій, у зв"язку з чим протягом тривалого часу перебуває у пригніченому стані, що, як наслідок, вимагає від неї значних додаткових зусиль для організації свого життя. За таких підстав позивач просить суд: - встановити факт дискримінації зі сторони Київського міського центру зайнятості по відношенню до [PERSON] , яка полягає у порушенні рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставик, - стягнути з Київського міського центру зайнятості на користь [PERSON] 10000,00 грн. на відшкодування моальної шкоди. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. (а.с. 30) 26 лютого 2020 року третя особа Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості надала до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 37) Просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що на виконання наказів КМЦЗ від 21 серпня 2019 № 452 «Про недопущення порушень та недоліків у роботі, спрямованій на вирішення питань зайнятості населення» та від 09.2019 № 467 «Про підвищення ефективності діяльності Київської міської служби зайнятості» Оболонською районною філією КМЦЗ видано наказ від 16.09.2019 № 64 «Про організацію роботи сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями в Оболонській районній філії КМЦЗ», де зазначено напрямки роботи за відповідальними фахівцями сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями. Відповідно до наказу провідний фахівець з питань зайнятості сектору рекрутингу [PERSON]. відповідальна за надання переліку послуг роботодавцем. Для виконання покладених завдань для позивача визначено робоче місце, яке забезпечене персональним комп`ютером з вільним доступом до мережі Інтернет та доступом до мережевих папок з базою резюме пошукачів роботи. Жодних претензій до позивача щодо виконання нею покладених на неї трудових функцій не пред"являлось.Наказом Оболонської районної філії КМЦЗ від 14.01.2020 р. № 4/278-02/20 "Щодо впровадження в роботу Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості інституту "консультант роботодавця" та після проведення навчання фахівців відділу взаємодії щ роботодавцями Оболонської районної філії по "програмі надання фахівців відділів взаємодії з роботодавцями районих філій Київського міського центру зайнятості" 31.01.2020 р. було скасовано наказ від 16.09.2019 року № 64 «Про організацію роботи сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями в Оболонській районній філії КМЦЗ». 02 березня 2020 року відповідач Київський міський центр зайнятості надав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 45) Просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту дискримінації, які полягають в умисному створенні перешкод для виконання посадових обов"язків, систематичного тиску зі сторони керівництва, обмеження права як працівника, заборони спілкування. Головним управлінням Держпраці в Київській області досліджувалось питання в частині невиконання щодо визначення працівникові робочого місця, забезпечення його необхідним для роботи засобами та позивачу надано обгрунтовану відповіднь щодо дотримання вимог законодавства про працю Оболонською філією КМЦЗ. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Київського міського центру зайнятості в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи - Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом Київського міського центру зайнятості від 25.05.2018 р. № 159-к позивача переведено на посаду провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості. Наказом Київського міського центу зайнятості № 322-к від 08.11.2018 р. позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з 13.11.2018 р. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, частково задоволено позов [PERSON] . Постановлено поновити [PERSON] на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з 13 листопада 2018 року Стягнути з Київського міського центру зайнятості на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 88 949,97 грн. та 9 023,81 грн. на відшкодування моральної шкоди. (а.с. 10) Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що її було поновлено на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської філії Київського міського центру зайнятості, проте через умови праці, які створені з метою систематичного порушення трудових прав позивача, що вчиняється директором Оболонської філії Київського міського центру зайнятості, [PERSON] не має можливості в повному обсязі здійснювати свої посадові обов"язки. Такі дії вважає порушенням свої прав. Позивач вказує про те, що директор Оболонської філії Київського міського центру зайнятості умисно створює перешкод для виконання її посадових обов`язків шляхом надання вказівок заборони іт-спеціалістам у доступі для неї до программ, з якими вона безпосередньо зобов`язана працювати. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно посадової інструкції, затвердженої наказом директора Київського міського центру зайнятості від 28 вересня 2018 № 391, провідний фахівець питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями: збирає дані про попит на робочу силу (ваканції) на підприємствах, організаціях та установах; організовує підбір фахівців на замовлення роботодавців; здійснює пошук необхідних кандидатів на заміщення вакантних посад замовника кадрів і заняття вільних робочих місць за допомогою резюме, власних інформаційниз баз, інформаційних баз ринку праці, засобів масової інформації, Інтернету, за допомогою індивідуальних, групових та інформаційно-масових заходів. Основним завданням провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями є надання роботодавцям комплексу якісних послуг, направлених на задоволення їх актуальних та перспективних кадрових потреб. Надання службою зайнятості послуг роботодавцям із застосуванням елементів рекрутингу спрямоване на розширення та налагодження ефектних комунікацій з роботодавцями, застосування нових, сучасних форм роботи, що сприяють вирішенню проблеми дефіциту кадрів, залученню до системної співпраці максимальної кількості роботодавців. Київським міським центром зайнятості видано наказ від 02 вересня 2019 № 467, де п. 3.4 наказано директорам районних філій забезпечити надання комплекту послуг для роботодавців, спрямованих на задоволення їх кадрових питань. На виконання вищезазначеного наказу, Оболонською філією Київського міського центру зайнятості видано наказ № 64 від 16 вересня 2019 «Про організацію роботи сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями в Оболонській районній філії КМНО», де закріплено відповідальних осіб сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями за напрямками роботи. Відповідно до наказу за позивачем [PERSON] закріплено надання спектру послуг роботодавцям, по шукачам роботи (обробка резюме на різноманітних інтернет-ресурмах, направлених їх на розгляд роботодавців тощо) з відкритого ринку праці; щоденне розподілення резюме на user-post з папки « Актуальні » в папку «Резюме» за сферою пошуку роботи та на globai в папку «загальна база резюме» по категоріям; щотижневий аналіз резюме осіб, отриманих списком від відділу надання соціальних послуг, реєстрацію яких припинено та переміщувати їх в папку «Зняті з обліку». З наказом [PERSON] була ознайомлена 17 вересня 2019 року під особистий підпис. (а.с. 58) Наказом від 31 січня 2020 року № 6/278-02/20, виданим директором Оболонської районної філії КМЦЗ, скасовано Наказ № 64 від 16 вересня 2019 року у зв`язку з провадженням в роботі Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості Концепції Інституту «Консультант роботодавця», затвердженої наказом № 15 Київського міського центру зайнятості від 10 січня 2020 та наказу Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості. Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості зазначає, що для виконання покладених завдань, для фахівця [PERSON] визначено робоче місце, яке забезпечене персональним комп`ютером з вільним доступом до мережі Інтернет та доступом до мережевих папок з базою резюме пошуків роботи. Встановлено, що керівництвом Оболонської філії КМЗК не пред`явило жодних претензій до [PERSON] щодо виконання нею покладених на неї трудових функцій. Дисциплінарних стягнень позивач не має. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту дискримінації, які полягають в умисному створенні перешкод для виконання посадових обов`язків, систематичного тиску зі сторони керівництва, обмеження права як працівника, заборони спілкування. З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Держпраці у Київській області досліджувалось питання в частині невиконання щодо визначення працівникові робочого місця, забезпечення його необхідним для роботи засобами та позивачу надано обґрунтовану відповідь щодо дотримання вимог законодавства про працю Оболонською філією КМЦЗ. За вимогами ч. 1,3, ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав то обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч. 2 ст. 81 ЦПК України передбачено, що у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують,що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Отже, в даному випадку саме на позивача покладено процесуальний обов`язок наведення фактичних даних, які підтверджують, що дискримінація мала місце. Згідно з ч.1,2 ст. 24 Конституції України громадянина мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Заборона дискримінації гарантується Європейською конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, відповідно до ст. 14 якої «користування правами та свободами, визначеними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою». Стаття 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. Поняття дискримінації міститься у п. 2 ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні». Так, під дискримінацією слід розуміти ситуацію, за якою особа та/або група осіб за їх знаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статті, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазначає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивну обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. При цьому, у с. 1 ст. 5 ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» визначено такі форми дискримінації: пряма дискримінація: непряма дискримінація; підбурювання до дискримінації; пособництво у дискримінації; утиск. Позивач у позовній заяві вказує, що по відношенню до неї має місце непряма дискримінація, непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належним та необхідними, однак дії та рішення (накази) відповідача не можуть вважатися дискримінаційними, оскільки самі по собі не свідчать про упередженість роботодавця, до позивача як фахівця і не свідчить про неправомірність жій та рішень відповідача. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. [PERSON] не довела належним чином факт заподіяння моральної шкоди, оскільки відповідні рішення щодо встановлення вини відповідача відсутні. Оскільки позивачем не надано жодних доказів, яким чином та за яких підстав проявляються дискримінація чи утиск зі сторони відповідача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed