Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки. Свої позовні вимоги мотивував тим, що постановою Жовківського районного суду від 26 травня 2016 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 1,2 КУпАП. Вказав, що [PERSON], будучи наділеним повноваженнями депутата Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області згідно постанови Туринківської сільської виборчої комісії від 04.11.2010р. всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», під час засідання 23-ї сесії Туринківської сільської ради 6-го демократичного скликання не повідомив колегіальний орган про наявність у нього реального конфлікту інтересів при голосуванні за прийняття рішення № 30 «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS] [PERSON].», яким передавалась у власність особисто йому земельна ділянка площею 0.20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, по [ADDRESS], а також в ході голосування за вказане рішення проголосував «ЗА» прийняття такого рішення шляхом підняття руки, відтак, згідно пояснень головуючого на засіданні сесії та секретаря Туринківської сільської ради, голос [PERSON] на засіданні було зараховано як голос «ЗА», рішення було прийнято одноголосно, про що внесено відомості до протоколу засідання, чим порушив вимоги ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП. Судове рішення набрало законної сили 07.06.2016. Зазначив, що 04.09.2015 року [PERSON] на підставі вищевказаного рішення сесії Туринківської сільської ради зареєстрував право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд площею 0.2000га, кадастровий № [NUMBER] по [ADDRESS] Жовківського району Львівської області, про що державним реєстратором Жовківського районного управління юстиції внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №11107615. Вказав, що оскільки рішення сесії Туринківської сільської ради № 30 «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS] [PERSON].» прийнято внаслідок вчинення депутатом Туринківської сільської ради [PERSON] корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП у зв'язку із невиконанням останнім покладеного ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язання щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття оспорюваного рішення, що встановлено постановою Жовківського районного суду від 26 травня 2016 року, таке підлягає скасуванню у судовому порядку. Просив визнати незаконним та скасувати рішення сесії Туринківської сільської ради Жовківського району № 30 від 20.05.2015 року «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS] [PERSON].»; визнати недійсним та скасувати свідоцтво серія та номер 43573472 про право власності на земельну ділянку площею 0.20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS], видане 09.09.2015 року реєстраційною службою Жовківського районного управління юстиції [PERSON]; внести до Державного реєстру прав запис про скасування запису № 11107615 про право власності, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.09.2015 року державним реєстратором Жовківського районного управління юстиції Львівської області; витребувати із володіння [PERSON] (іпн [NUMBER], паспорт [NUMBER], виданий 22.10.2013 року Жовківським РВ ГУ ДМС України) та повернути у власність територіальної громади Туринківської сільської ради земельну ділянку площею 0.20га, кадастровий № [NUMBER] по [ADDRESS] Жовківського району Львівської області; стягнути з відповідача 5512 грн. судового збору, сплаченого за подання до суду позову. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні не заперечили проти задоволення позову. У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії рішення сесії Туринківської сільської ради Жовківського району № 30 від 12.05.2015 року «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS] [PERSON].» вбачається, що вирішено передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0.20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, по [ADDRESS]. З копії постанови Жовківського районного суду Львівської області від 26.05.2016 року вбачається, що [PERSON], будучи наділеним повноваженнями депутата Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області згідно постанови Туринківської сільської виборчої комісії від 04.11.2010 року, всупереч вимогам ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", під час засідання 23-ї сесії Туринківської сільської ради 6-го демократичного скликання не повідомив колегіальний орган про наявність у нього реального конфлікту інтересів при голосуванні за прийняття рішення № 30 "Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS] [PERSON].", яким передавалась у власність особисто йому земельна ділянка прощею 0,20 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS], а також в ході голосування за вказане рішення проголосував "ЗА" прийняття такого шляхом підняття руки, відтак згідно пояснень головуючого на засіданні сесії та секретаря Туринківської сільської ради, голос [PERSON] на засіданні було зараховано як голос "ЗА", рішення було прийнято одноголосно, про що внесено відомості до протоколу засідання, чим порушив ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З Інформаційної довідки № 64298165 від 25.07.2016 року вбачається, що земельна ділянка площею 0.20 га, кадастровий № [NUMBER] по [ADDRESS] Жовківського району Львівської області належить [PERSON], номер запису про право власності 11107615, дата державної реєстрації права власності 04.09.2016 року. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Відповідно до ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Судом встановлено, що рішенням сесії Туринківської сільської ради Жовківського району № 30 від 12.05.2015 року «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS] [PERSON].» вирішено передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0.20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, по [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON], будучи наділеним повноваженнями депутата Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області згідно постанови Туринківської сільської виборчої комісії від 04.11.2010 року, всупереч вимогам ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", під час засідання 23-ї сесії Туринківської сільської ради 6-го демократичного скликання не повідомив колегіальний орган про наявність у нього реального конфлікту інтересів при голосуванні за прийняття рішення № 30 "Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS] [PERSON].", яким передавалась у власність особисто йому земельна ділянка прощею 0,20 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS], а також в ході голосування за вказане рішення проголосував "ЗА" прийняття такого шляхом підняття руки, відтак згідно пояснень головуючого на засіданні сесії та секретаря Туринківської сільської ради, голос [PERSON] на засіданні було зараховано як голос "ЗА", рішення було прийнято одноголосно, про що внесено відомості до протоколу засідання, чим порушив ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0.20 га, кадастровий № [NUMBER] по [ADDRESS] Жовківського району Львівської області належить [PERSON], номер запису про право власності 11107615, дата державної реєстрації права власності 04.09.2016 року. Відповідно до п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ч. 1 ст. 15 ЦК України закріплюється право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина здійснюється судом (ч. 1 ст. 55). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки відповідачем) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому п. 2 Постанови від 16.04.2004 року №4 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень ст. ст. 8,124 Конституції України, ст. ст. 26, 30, 87 - 90, 100, 102, 118, 123, 128, 143 -146, 149, 151, 152 -158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України), а також визнається недійсним й державний акт виданий на виконання такого недійсного акту. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що судовим рішенням встановлена незаконність рішення сесії Туринківської сільської ради Жовківського району № 30 від 12.05.2015 року «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS] [PERSON].», яким вирішено передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0.20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, по [ADDRESS], є підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Стороною у спорі не заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності, За таких обставин позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved