Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що від перебування у шлюбі з відповідачем має двох дітей- [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO],які проживають з нею.З вересня 2016р. вони проживають окремо, відповідач уникає обов»язку щодо матеріального забезпечення дітей.У зв»язку з цим просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісячно , починаючи з 01.09.2016р. до досягнення дітьми повноліття.Крім того, просить стягувати раз в квартал додаткові витрати на навчання дочки в сумі 1000грн.та раз в рік додаткові витрати на придбання ортопедичного взуття для сина в сумі 2000грн. 20.06.17р. позивачка подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно , починаючи з 01.09.2016р. до досягнення дітьми повноліття.Крім того, просить стягувати раз в квартал додаткові витрати на навчання дочки в сумі 1200грн., починаючи з 01.09.2016р. до завершення навчального процесу та раз в рік додаткові витрати на придбання ортопедичного взуття для сина в сумі 2000грн.до позитивних змін у стані здоров»я,але не більше,ніж до досягнення ним повноліття,а також додаткові витрати,зумовлені лікуванням хронічного захворювання сина раз в рік в сумі 2500грн. до позитивних змін у стані здоров»я,але не більше,ніж до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні представник позивачки та позивачка позовні вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення, а також доповнили,що син сторін часто хворіє,має різні хронічні захворювання,крім того,плоско-вальгусну деформацію обох стоп ,у зв"язку з чим потребує постійного лікування,ортопедичного взуття, дочка займається в різних гуртках,навчається в культурно-освітньому Центрі польської національної меншини «Білий орел»,у зв»язку з чим просить стягувати додаткові витрати ;аліменти просять стягувати з 01.09.16р.,так як з того часу сторони проживають окремо та відповідач не надає матеріального утримання дітям.Одночасно позивачка визнала,що у вересні,жовтні 2016р.,червні 2017р.відповідач перерахував їй кошти в сумі по 1500грн.Просять позов задоволити. Представник Відповідача у судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що відповідач є учасником АТО, має проблеми із здоров»ям , потребує значних коштів на лікування.Не заперечує щодо стягнення 1/3 частини від його заробітку на утримання дітей..Додаткові витрати батьки мають нести порівну, крім цього,відсутні докази щодо наявності додаткових витрат на навчання дочки, не підтверджені належними доказами витрати на лікування сина та на потребу у майбутньому ортопедичного взуття.Відповідач не ухиляється від матеріального забезпечення дітей, сплачував кошти на їх утримання,про що надано докази,а також сплатив за перебування дітей у літньому таборі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково . Судом встановлено, що сторони перебувають у розірваному шлюбі , що вбачається з рішення Франківського районного суду м.Львова від 20.06.17р.про розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про народження відповідач є батьком дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO], які проживають з матір»ю-позивачкою по справі. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України,батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків;наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; доведені стягувачем витрати платника аліментів ,у т.ч.на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело надходження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивачка працює інженером 2 категорії у відділі сейсмічності Карпатського регіону ІГФ НАНУ та за період з 1 червня по 30 листопада 2016р.отримала дохів в сумі 15974,7грн. Як встановлено в судовому засіданні,Відповідач проходить військову службу за контрактом,неодноразово брав участь в антитерористичній операції ,забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей;є учасником бойових дій, житлом не забезпечений ,на квартирному обліку не перебуває,будь-яких доказів про стан його здоров»я суду не надано. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, матеріальне становище та стан здоров"я платника аліментів, те, що він не має на утриманні інших непрацездатних дружини, батьків чи дітей, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підставний , грунтується на вимогах закону та підлягає до задоволення та стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку відповідача. Згідно ст.185 СК України, той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, зобов"язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, хворобою, розвитком здібностей дитини тощо.Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п.18 постанови Пленуму ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006р. при одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат, їх має бути визначено у рішенні окремо. Згідно ст.8,12 Закону України»Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається одинакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.а також ст.141 СК України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено в судовому засіданні, дочка сторін навчається в культурно-освітньому Центрі польської національної меншини «Білий орел» з лютого 2016р., проплата за семестр- вересень-грудень 2016р. склала 900грн.та внесена повністю, що стверджено довідкою від 16.12.16р.№111/16. Зазначене навчання проводилось на підставі договору №16/46/042 про надання освітніх послуг від 19.09.16р.,строк дії якого закінчився 31.05.17р. З довідки Будинку дитячої та юнацької творчості №22 від 22.12.16р.вбачається,що [PERSON],[INFO].з 2012р.займається у гуртку «У світі дизайну» та з 2015р.у Зразковому ансамблі народного танцю «Ранок»,вона неодноразово займала перші місця в обласних конкурсах,проводились персональні виставки її декоративних робіт,що стверджено також наданими дипломами. Згідно листа Будинку дитячої та юнацької творчості №2601-293 від 14.02.17р.,усі гуртки та секції Будинку дитячої та юнацької творчості функціонують на безоплатній основі для всіх дітей,які бажають їх відвідувати. Як вбачається з товарного чеку від 14.02.17р.придбано ватман на суму 8грн.,згідно чеку від 1.02.17р.-ленту,бісер на суму 48грн.,з рахунку №29 від 29.12.16р.придбано ленти на суму 7,5грн.,згідно товарного чеку від 21.02.17р.-дротик,стрічку,нитки на суму 35грн.,згідно товарного чеку від 2.05.17р.-бісер на суму 94,5грн.,згідно чеку від 22.03.17р-придбано акрил на суму 16грн.Однак ,суд не бере до уваги вказані докази та розцінює їх як неналежні,так як з них не вбачається хто саме придбав вказаний товар та чи його використано для розвитку здібностей дитини. Згідно квитанцій від 4.10.16р.та 16.02.17р.вбачається,що позивачкою здійснено оплату за навчання дочки сторін у Центрі польської національної меншини «Білий орел» в сумі відповідно 900грн.та 1170грн.за період вересень-грудень 2016р.та січень-травень 2017р. Судом встановлено,що син сторін хворіє функціональною диспепсією,аскаридозом,проходив обстеження та стаціонарне лікування у міському дитячому гастроентерологічному центрі з 27.04.17р.по 03.05.17р ,виписаний з покращенням,,потребує продовження лікування до двох тижнів,що вбачається з витягу з медичної карти хворого №5573. Згідно медичної картки [PERSON] ,останній хворіє плоско-вальгусною деформацією обох стоп,потребує ортопедичне взуття та устілки.Із запису ЛОРА від 20.7.17р. вбачається,що дитина неодноразово хворіє ГРВІ,ринофарингітом,трахеобронхітом,-більше 8 раз в рік,рекомендовано санаторне оздоровлення. Згідно товарного чеку від 7.03.17р.за УЗД [PERSON] сплачено 150грн. Як вбачається з фіскальних чеків на придбання ліків,призначених [PERSON]сплачено всього 1119,22грн. Згідно товарного чеку від 17.01.17р.придбано подокоректор дитячий на суму 350грн. Однак,позивачкою не заявлено вимог про стягнення понесених нею витрат на лікування сина. Судом встановлено,що відповідач 22.09.16р.,14.10.16р..сплатив на рахунок позивачки аліменти в сумі по 1507,54грн.,29.06.17р-1507,54грн.на табір та взуття. Враховуючи наведене,положення ст.11 ЦПК України,виходячи з позовних вимог,згідно яких позивачка просить стягувати додаткові витрати,зумовлені навчанням дочки ,починаючи з 01.09.16р. суд вважає, що вимоги про стягнення коштів на додаткові витрати на дочку підлягають до часткового задоволення в сумі 1035грн.-1/2 витрат за навчання в культурно-освітньому Центрі польської національної меншини «Білий орел»за вересень 2016р.-травень 2017р.,сплачених позивачкою за вказаний період згідно наданих квитанцій.Вимоги про стягнення таких витрат на майбутнє в сумі 1200грн.раз в квартал до задоволення не підлягають, оскільки ,договір на підставі якого надавалась освітня послуга закінчився 31.05.17р. Що стосується вимог про стягнення додаткових витрат на придбання ортопедичного взуття для сина, такі підлягають до задоволення в повному обсязі,так як з медичної карти дитини вбачається необхідність придбання такого взуття та ортопедичних устілок.При цьому суд враховує рівність прав та обов»язків батьків щодо зебезпечення дітей. Вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування хронічного захворювання сина-підлягають до часткового задоволення в сумі 1000грн.раз в рік,враховуючи наявність частих хронічних захворювань у дитини та потребу в обстеженні та лікуванні. Відповідно до ст.191 СК України,аліменти на дитину присуджуються від дня пред»явлення позову до суду.Аліменти за минулий час можуть бути присуджені,якщо позивач надасть суду докази,що він вживав заходи щодо одержання аліментів,але не міг їх отримати у зв»язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Оскільки,позивачкою не надано суду доказів про вживання нею заходів щодо отримання аліментів від відповідача з 01.09.16р.,аліменти слід стягувати з часу пред»явлення позову до суду. Згідно наданого посвідчення,відповідач є учасником бойових дій, за таких обставин,він звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України"Про судовий збір".

Outcome: approved