Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом у якому за збільшеним розміром заявлених вимог просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 113 366,56 швейцарських франків, пеню в сумі 210 121,21 грн. та судовий збір (а.с. 130, 131). Вимоги мотивує тим, що 02 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11114105000. Відповідно до умов укладеного договору, банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 105 480 швейц. франків з кінцевим терміном погашення не пізніше 02.02.2028 року та процентною ставкою у розмірі 7,99 % річних. 27 січня між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1, відповідно якої сторони домовилися щодо зміни схеми погашення кредиту. Банк свої зобов'язання перед позичальником відповідно до укладеного договору виконав у повному обсязі. Проте [PERSON] свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконує. Станом на 24.02.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 113 366,56 швейцарських франків, що включає: заборгованість за кредитом - 85 719,34 швейц. франків, заборгованість за відсотками - 27 647,22 швейц. франків, та пеню у розмірі 210 121,21 грн., з яких: пеня за прострочення сплати за кредитом - 35 257,47 грн. і пеня за прострочення сплати відсотків - 174 863,74 грн. В ході розгляду справи відповідачем був поданий зустрічний позов до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 11114105000 від 02.02.2007 року (а.с. 75-82). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.11.2014 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] були об'єднані в одне провадження з первісним позовом ПАТ "УкрСиббанк" (а.с. 99, 100). [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, яка є позивачем за зустрічним позовом, та її представника ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2015 року зустрічний позов [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту залишено без розгляду. Враховуючи, що відповідач була належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача Решетнік Ю.І. в судовому засіданні підтримав позов зі збільшеними вимогами та викладені у заявах обставини. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 02 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11114105000, згідно якого останній був наданий кредит в сумі 105 480 швейц. франків зі сплатою 7,99 % річних терміном повернення до 02.02.2028 р. (надалі по тексту - кредитний договір - а.с. 4-11). Умовами кредитного договору передбачено, що погашення кредиту має здійснюватись в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, який є додатком № 1 до договору, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) ( п. 1.2.2 кредитного договору). Відповідно п. 1.5 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER] для подальшого використання за цільовим призначенням. 27 січня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11114105000 від 02.02.2007 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту, при цьому позичальник зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу, розмір якого складає 682,38 швейц. франків, день сплати - 25 число кожного календарного місця строку кредитування терміном не пізніше 02 лютого 2034 року (а.с. 12, 13). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно п. 7.1 кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360». Про отримання відповідачем кредитних коштів свідчить заява на видачу готівки № 48 від 02.02.2007 року, виписки за особовим рахунком, крім того, між сторонами також була укладена додаткова угода до кредитного договору щодо зміни схеми погашення кредиту, її укладенню передувала подана [PERSON] заява до банку від 27.01.2011 року з проханням провести реструктуризацію за договором кредиту (а.с. 74, 115, 116, 159). Відповідач погашала кредит у отриманій валюті швейц. франках, на підтвердження чого позивачем надано виписки з особового рахунку [PERSON] з проведенням операцій по конвертації валют за заявою відповідача (а.с. 117). З урахуванням зазначеного суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача про те, що кредит вона не отримувала, оскільки це спростовується матеріалами справи. Суд також критично відноситься до пояснень відповідача про те, що АКІБ «УкрСиббанк» на час укладення кредитного договору не мав швейцарських франків з посиланням на листи Національного Банку України від 19.06.2012 року, від 24.10.2012 року у яких зазначається про те, що на міжбанківському валютному ринку України 02.02.2007 року операції з купівлі-продажу безготівкового швейцарського франка не здійснювалися та у статистичній звітності, яку надавав до НБУ України АКІБ «Укрсиббанк» за 02.02.2007 року, відсутня сума 105480 швей. франків стосовно продажу останнім на міжбанківському валютному ринку України (а.с. 57, 119). Відповідно п. 4 Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого поставною Правління Національного банку України від 10.08.2005 року № 281, міжбанківський валютний ринок України - це сукупність відносин у сфері торгівлі іноземною валютою в Україні між суб'єктами ринку, між суб'єктами ринку та їх клієнтами (у тому числі банками-нерезидентами), між суб'єктами ринку і Національним банком, а також Національним банком і його клієнтами. Суб'єкти ринку - це уповноважені банки, уповноважені фінансові установи. Торгівля іноземною валютою - це купівля, продаж, обмін іноземної валюти, здійснення операцій з валютними деривативами. Продаж іноземної валюти - це операція з продажу іноземної валюти за гривні (надалі по тексту - Положення). Згідно п. 5 Положення, торгівлю іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України, на міжнародному валютному ринку дозволяється здійснювати виключно Національному банку та суб'єктам ринку (або з такими суб'єктами). Пунктом 14 Положення визначено, що уповноважені банки, які отримали право відповідно до банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій відкривати кореспондентські рахунки в банках-нерезидентах в іноземній валюті та проводити операції за ними, зобов'язані купувати та продавати іноземну валюту самостійно без посередництва інших уповноважених банків. Відповідно п. 15 Положення, уповноважені банки мають право здійснювати власні операції в межах установлених лімітів відкритої валютної позиції. Аналіз правових норм дає підстави для висновку про те, що операції на міжбанківському валютному ринку України можуть здійснюватися шляхом продажу уповноваженим банком іншому суб'єкту ринку або НБУ, а також між уповноваженим суб'єктом і його клієнтом у межах власної відкритої валютної пропозиції, які не проводяться через НБУ, оскільки не потребують торгівлі між суб'єктами ринку. На підтвердження того, що 02.02.2007 року АТ «УкрСиббанк» надавалася заявка на здійснення операцій у межах відкритої валютної пропозиції щодо швейцарського франка позивачем надано витяг із програми, яка реєструє заявки на здійснення операцій суб'єктами ринку на міжбанківському валютному ринку України (а.с. 182, 183). Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що наявні у матеріалах справи довідки ПАТ «УкрСиббанк» про те, що операції по поточному рахунку відповідача не здійснювалися не відповідають фактичним обставинам, так як відповідь надавалася по закритому рахунку та на некоректне звернення. [PERSON] також подана заява про застосування строку позовної давності (а.с. 108-112). При цьому суд враховує наступне. Як зазначено вище, додаткова угода між сторонами була укладена 27.01.2011 року. Як убачається із ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 07.08.2013 року у справі № 760/15508/13-ц, попередньо ПАТ «УкрСиббанк» 19.07.2013 року звертався до вказаного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 02.02.2007 року, який був повернутий позивачеві у зв'язку з непідсудністю для подання до належного суду. Згідно довідки-розрахунку заборгованості, відповідач сплачувала кошти за кредитним договором 24.06.2011 року в сумах 224,84 швейц. франків та 435,16 швейц. франків (а.с. 137, 138). Даний позов поданий до суду 06.05.2014 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті. Отже, перебіг позовної давності переривався та, враховуючи обумовлений сторонами термін виконання зобов'язань, строк позовної давності позивачем не пропущений. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 24.02.2015 року виникла заборгованість у розмірі 113 366,56 швейцарських франків, що включає: заборгованість за кредитом - 85 719,34 швейц. франків, заборгованість за відсотками - 27 647,22 швейц. франків, та пені за період часу з 24.02.2014 року по 24.02.2015 р. у розмірі 210 121,21 грн., з яких: пеня за прострочення сплати за кредитом - 35 257,47 грн. і пеня за прострочення сплати відсотків - 174 863,74 грн. Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Outcome: approved