Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на утримання дружини під час вагітності в розмірі 300 грн. щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03.12.2010 року і по даний час вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі і на день подання позову знаходиться на 32 тижні вагітності; окрім того, сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], котра повністю перебуває на утриманні позивача; відповідач матеріально не утримує ні дитину, ні дружину, хоча спроможний це робити, що і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з"явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити; відповідач проти задоволення позову не заперечує. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи зі змісту частин 1,2,4 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до вимог ст.84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 03.12.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі і мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка, згідно з довідкою виконавчого комітету Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 08.12.2015 року № 435 зареєстрована разом з батьками в [ADDRESS], але на даний час, згідно з довідкою Гайворонської сільської ради від 21.01.2016 року № 03-27/14, проживає разом з матір»ю без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.4,5,8). Відповідно до довідки від 25.12.2016 року, виданої поліклінічним відділенням Бахмацької центральної районної лікарні, [PERSON] знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності, термін якої визначено у 32 тижні (а.с.17). Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0133986, [PERSON] до 01.03.2016 року встановлено третю групу інвалідності (а.с.9). Згідно з довідкою №ГБ-Укр00001 від 16.01.2016 року, відповідач [PERSON] з 16.12.2015 року працює підсобним робітником в СТОВ «Україна» і його сукупний дохід з 16.12.2015 року по 31.12.2015 року складає 1549.45 грн. (а.с.26). Згідно з довідкою № ГБ-Укр00044 від 31.12.2015 року, позивач [PERSON] з 21.07.2015 року і станом на грудень 2015 року працює підсобним робітником в СТОВ «Україна» і її сукупний дохід з липня 2015 року по грудень 2015 року складає 26353.28 грн. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні вагітної дружини та малолітньої доньки [PERSON] не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст. 84 та ст. 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вагітна дружина має право на утримання від чоловіка Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З огляду на те, що обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним; відповідач є особою працездатного віку; має постійне місце роботи та стабільний дохід, добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає, хоча спроможний це робити; враховуючи насамперед інтереси неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини та їх задоволення в повному обсязі. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивача в цій частині задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Що стосується вимог в частині стягнення аліментів на утримання вагітної дружини, то враховуючи обставини справи, докази надані сторонами та взаємовідносини, що склались між ними, беручи до уваги можливість надання [PERSON] матеріальної допомоги на утримання вагітної дружини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача - [PERSON] як вагітної дружини в розмірі 300 грн. до досягнення дитиною, яка народиться, трирічного віку з урахуванням вимог ст.ст. 84,85 Сімейного кодексу України, згідно з якими право дружини на утримання, передбачене ст. 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Суд вважає, що розмір аліментів на утримання вагітної дружини, який підлягає стягненню з відповідача є виправданий дійсними потребами, визначений з урахуванням матеріального становища сторін, їх стану здоров»я та виходячи з фактичних обставин справи, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та вагітної дружини. Відповідно до вимог ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки, виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу; дані витрати належним чином підтверджені і їх розмір не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. У зв»язку з тим, що в матеріалах справи наявні документи в підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 300 грн. (а.с.11), то дані витрати підлягають стягненню з відповідача, оскільки, вони належним чином підтверджені і їх розмір не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved