Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON] працювала в КСП «Україна». Відповідно до п.2 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. Станом на час розпаювання земель КСП «Україна» [PERSON] являлася членом даного господарства. Як член даного господарства набула законне право на отримання земельної частки (паю) та її прізвище було внесено до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «України», однак сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримувала, що підтверджується відповіддю Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28.02.2019 року. [INFO] [PERSON] померла. За життя [PERSON] склала заповіт від 06 жовтня 1986 року, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] , тобто батькові позивача. Після смерті [PERSON] батько позивача [PERSON] прийняв спадщину в нотаріальному порядку. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої ввійшло й право на земельну частку (пай) по КСП «Україна», яке він фактично успадкував після смерті [PERSON] . На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON] , оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить: поновити їй строк звернення до суду з позовом та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Україна», розташованих на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача - Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам., сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 1995 року за №5 в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю був зареєстрований Державний акт про право колективної власності на землю КСП «Україна» серії [NUMBER] та до списку додатку до вказаного Державного акту була включена [PERSON] , що підтверджується відповіддю Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28.02.2019 №166/115-19. Також з відповіді відповіддю Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 10.07.2019 №291/115-19 вбачається, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по АТ «Україна» Пархомівської сільської ради сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я гр. [PERSON] не зареєстрований. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Україна» серії [NUMBER] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримувала. Відповідно до положень ч. ч. 9, 10 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку та на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Як За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Як вбачається з відповіді Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 10.07.2019 №291/115-19 розмір земельної частку (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» на території Пархомівської сільської ради становить 5,04 умовних кадастрових гектар. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Україна». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ст.534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. По Пархомівській сільській раді Краснокутського району Харківської зареєстрований заповіт від 06 жовтня 1986 року за реєстром №78, згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що на день смерті буде їй належати по закону заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не скасований, про що свідчить довідка виконавчого комітету Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 28.01.2019 року №02-30/128. Після смерті [PERSON] спадщину згідно заповіту від 06.10.1986 року прийняв [PERSON] та 16.02.1996 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю Харківського обласного державного нотаріального архіву від 20 червня 2019 року №1746/01-21. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, про що свідчить відповідь Харківського обласного державного нотаріального архіву від 20 червня 2019 року №1746/01-21та Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.06.2019 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області 17.11.2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина до спадкового майна, якої ввійшло й право на земельну частку ( пай ) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Україна», яке він фактично успадкував після смерті [PERSON] . Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач являється донькою померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу, копії яких маються в матеріалах справи. Також, з матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є його донька [PERSON] , яка спадщину не прийняла та на неї не претендує, про що свідчить її відповідна заява. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] , до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що [PERSON] , як спадкоємець після смерті спадкодавця - батька [PERSON] , має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved