Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України. В обґрунтування заяви зазначив, що він не отримав паспорт громадянина України після проголошення незалежності України та у нього залишився тільки паспорт громадянина СРСР, який заявник здав до Оріхівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області. На даний час у нього відсутня можливість зареєструватись, отримати код платника податків, тощо. 23.01.2020 р. за вих. № 53 Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області заявнику видано довідку на його ім`я, про те, що він дійсно проживає без реєстрації за адресою: село Новоіванівка, Оріхівського району, Запорізької області з 1988 року. Також, 08.10.2019 р. за вих. № 15/М-441-1 Комунальною установою «Об`єднаний Трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району» йому видано архівну довідку, про те, що в книзі трудового стажу і заробітку колгоспників за 1991-1993, 1998-1999 рр та в книзі обліку розрахунків з оплати праці за 1994 р. колгоспу ім. Леніна с. Новоіванівка Оріхівського району Запорізької області він значився. Також, в заявника є копія колишнього паспорту громадянина СРСР, в якій значиться місця його реєстрації та фото. Заявник народився та весь час проживає на території України, паспорт громадянина України не отримував. Для отримання громадянства України [PERSON] необхідно встановити юридичний факт проживання на території України з 1988 року по 24.08.1991 року. У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи - Оріхівського районного сектору Управління ДМС України в Запорізькій області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року . Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] не отримав паспорт громадянина України після проголошення незалежності України, у нього залишився тільки паспорт громадянина СРСР, який заявник здав до Оріхівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області. На даний час у нього відсутня можливість зареєструватись, отримати код платника податків, інше. Заявник дійсно проживає без реєстрації, за адресою: село Новоіванівка, Оріхівського району, Запорізької області з 1988 року, що підтверджується довідкою, виданою Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області від 23.01.2020 року за вих. № 53. В книзі трудового стажу і заробітку колгоспників за 1991-1993, 1998-1999 рр та в книзі обліку розрахунків з оплати праці за 1994 р. колгоспу ім. Леніна с. Новоіванівка Оріхівського району Запорізької області [PERSON] значився, що підтверджується архівною довідкою, виданою 08.10.2019 року за вих. № 15/М-441-1 Комунальною установою «Об`єднаний Трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району». Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання заявника станом на 24.08.1991 року по теперішній час у с. Новоіванівка Оріхівського району Запорізької області, а також те, що заявник працював разом з ними у колгоспі. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як передбачено п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. З Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом. Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суді встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема: постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону Україні «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання н території України в певний час. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року. Відповідно до п. 7 Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 8 вказаного порядку встановлено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає такі документи: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР; в) рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для можливості реалізувати належні йому, як фізичній особі право на отримання паспорту громадянина України. Враховуючи вищезазначене, а також те, що [PERSON] проживав на території України, не був громадянином іншої держави, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт проживання останнього в Україні станом на 24 серпня 1991 року. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved