Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

В жовтні 2018 року представник позивача [PERSON] - адвокат Мунько О.М. звернувся до суду із позовом до відповідачів ДП «Сетам», приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва [PERSON], треті особи: [PERSON], ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акту про проведені торги з реалізації нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначено, що 05.10.2018 року на електронному торгівельному майданчику ДП «Сетам» відбулись електронні торги по лоту № 302120 з реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки: нежилі приміщення з [NUMBER] (групи приміщень № 69) літ. «А», площею 271,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Переможцем зазначених торгів став учасник № 6 - [PERSON] Прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки відбулись відповідно до ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» з урахуванням ЗУ «Про іпотеку». Приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва складено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна при примусовому виконанні виконавчого провадження № 56090330, відкритого на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2015 року, а також 05.10.2018 року було складено протокол № 361089 про проведення електронних торгів. Позивач, як власник зазначеного нерухомого майна, вважає, що такі електронні торги відбулись з грубим порушенням вимог закону, а тому результати таких торгів, які за своєю правовою природою є угодою з відчуження майна підлягають визнанню недійсними. Позивач зазначає, що підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законом правил проведення торгів. Так, позивача не було належним чином повідомлено про проведення електронних торгів, позивачем було оскаржено звіт ТОВ «РМ Консалтинг» про незалежну оцінку майна від 27.06.2018 року та виконавчі дії, які передували проведенню електронних торгів, а також нежилі приміщення було реалізовано на торгах за вартістю значно нижчою від ринкової вартості даного нерухомого майна, що в сукупності свідчить про допущення ряду порушень встановлених законом вимог, а відтак є законні підстави для визнання зазначених торгів недійсними, в зв»язку з чим позивач, як власник майна, звернувся до суду за захистом своїх прав та просить визнати недійсними електронні торги, протокол проведення електронних торгів та акт про проведені торги з реалізації нерухомого майна в судовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.10.2018 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд з правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Одночасно вказав, що наведені в позові порушення проведення прилюдних торгів є суттєвими та такими, що дають підстави для визнання їх недійсними. Представник відповідача ДП «Сетам» в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься письмовий відзив, відповідно до якого представник позивача просить розглянути справу без його участі та в задоволенні позову відмовити. У відзиві зазначено, що організатором торгів були дотримані визначені правила Порядку реалізації арештованого майна та ЗУ «Про іпотеку» під час їх проведення. Дії приватного виконавця є законними, оскільки, останнім були надіслані документи у виконавчому провадженні за місцем реєстрації боржника. Інші порушення при проведенні прилюдних торгів відсутні, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Представник відповідача приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві. Одночасно вказав, що позивач був належним чином ознайомлений з результатами визначення вартості та оцінки майна, датою проведення торгів, останньому були надіслані письмові повідомлення за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Крім того, одна зі скарг позивача на дії приватного виконавця була залишена судом без задоволення, а інша - залишена без розгляду, в зв»язку з чим посилання позивача на ці обставини є безпідставними та необґрунтованими, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Представник третьої особи АТ «Райфайзен Банк Аваль» в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав письмовий відзив на позов, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись, зокрема, на те, що в ході виконавчого провадження приватним виконавцем було проведено всі дії в межах закону, вартість майна, визначена у звіті була дійсною на період проведення реалізації арештованого майна, на момент проведення торгів були відсутні судові рішення про визнання дій приватного виконавця та дій ДП «Сетам» неправомірними, а також інших обставин, які б могли стати підставою для визнання недійсними результати електронних торгів, позивачем не надано, а відтак позов є необґрунтованим. Представник третьої особи ТОВ «ФК «Форінт» в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмових поясненнях. Одночасно вказав, що відповідачами були вчинені всі законні дії щодо повідомлення про проведення електронних торгів та посилання позивача про наявність підстав для визнання торгів недійсними є надуманими. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено статтею 16 ЦК, згідно з пунктом 2 частини 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 10.07.2017 року, та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 03.04.2013 року, [PERSON] придбав нежиле приміщення, загальною площею 271,00 кв.м, за адресою: м. Київ, провулок Задорожний, 5, корпус № 2 (а.с.17-19). 10.07.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотеко держатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № 010/26-01/06/108, відповідно до якого було забезпечено вимоги іпотеко держателя, що витікають із генеральної кредитної угоди № 010/26-01/05/086 від 06.07.2007 р., укладеної між іпотеко держателем та іпотекодавцем, а також додаткових угод до неї, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якої іпотекодавець зобов»язується перед іпотеко держателем повернути кредитні кошти, ліміт яких становить 212000 доларів США, строк користування кими визначений до 05.07.2017 року, сплатити проценти за його користування , тощо на умовах та у випадках, передбачених кредитним договором. У відповідності до даного договору іпотеко держатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов»язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого за умовами даного договору (а.с.20-23). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва [PERSON] від 16.05.2018 року, у виконавчому провадженні № 5690330 з виконання виконавчого листа № 761/31283/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 09.04.2015 року, яким стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в сумі 17595,53 доларів США та 4743,68 грн., в сумі 80145,42 доларів США та 9813,29 грн., 31075,61 доларів США та 7633,28 грн., - призначено суб»єкта оціночної діяльності ТОВ «РМ Консалтинг» щодо наданя висновку про вартість нерухомого майна - нежилих приміщень з [NUMBER] по [ADDRESS] (а.с.60-61). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва [PERSON] від 01.06.2018 року, у виконавчому провадженні № 5690330 з виконання виконавчого листа № 761/31283/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 09.04.2015 року, було накладено арешт на грошові кошти на рахунках в банках, які належать боржнику [PERSON] (а.с.71-72). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва [PERSON] від 08.06.2018 року, у виконавчому провадженні № 5690330 з виконання виконавчого листа № 761/31283/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 09.04.2015 року, було описано та накладено арешт на нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS], які належать боржнику [PERSON] (а.с.65-66). Відповідно до звіту ТОВ «РМ Консалтинг» від 27.06.2018 року, ринкова вартість нерухомого майна - нежитлових приміщень з [NUMBER], загальною площею 271,0 кв.м, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], власником яких є [PERSON], без урахування ПДВ станом на 27.06.2018 року становить 3058921,00 грн. (а.с.23-53). 27.06.2018 року приватним виконавцем на адресу позивача [PERSON] було направлено повідомлення № 267 про результати визначення вартості оцінки майна, яким доведено до відома позивача про отримання відповідного звіту та його оцінка (т. 1 а.с.139). 26.07.2018 року ДП «Сетам» було направлено приватному виконавцю, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] лист № 7126/18-18-18 лист з повідомленням відомостей про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів (т. 1 а.с.142). Крім того, ДП «Сетам» розмістило оголошення про проведення електронних торгів за лотом у двох друкованих засобах масової інформації: в газеті «Улюблена газета» від 05.08.2018 року № 351 та газеті «Метро» від 30.07.2018 року № 58 (т. 1 а.с.165-168, 176-179, 236-244). Однак, 28.08.2018 року, вважаючи дії приватного виконавця незаконними, позивач звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця щодо дотримання проведення процедури незалежної оцінки нерухомого майна, визнання протиправним та скасування звіту про незалежну оцінку майна, однак, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2018 року у справі № 761/31283/14-ц, яка була залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.11.2018 року, - зазначену скаргу було залишено без розгляду (т. 1 а.с.146-147). Крім того, згідно даних ЄДРСР, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2019 року у справі № 761/31283/14-ц (провадження № 4-с/761/17/2019), в задоволенні вимог скарги [PERSON], заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва [PERSON], Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Центр юридичних послуг, санкції та банкрутства» на дії та рішення приватного виконавця, було відмовлено. 05.10.2018 року на електронному торгівельному майданчику ДП «Сетам» відбулись електронні торги по лоту № 302120 з реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки: нежилі приміщення з [NUMBER] (групи приміщень № 69) літ. «А», площею 271,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Переможцем зазначених торгів став учасник № 6 - [PERSON] За результатами торгів було складено відповідний протокол № 361089 від 05.10.2018 року, 10.10.2018 року було складено акт про реалізацію предмета іпотеки, а також право власності на нерухоме майно придбане з прилюдних торгів було зареєстровано за [PERSON] (а.с.101-102, 103-104, 105-106). Правовідносини, що склалися між сторонами регулювалися Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження", реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу відповідно до закону, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Частиною 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Пунктом 1 Розділу II Порядку визначено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження". Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною). Виходячи із системного аналізу наведених норм, а також доказів, наданих сторонами, встановлено, що звіт про оцінку майна на момент проведення торгів був чинним, та боржник в поряду визначеному Законом України «Про виконавче провадження» повідомлявся про результати визначення вартості майна, та дії державного виконавця в цій частині не визнані судом недійсними. За змістом ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. В постанові Верховного суду України від 13.04.2016 року у справі №6-2988цс15 зазначено, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1 - 3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. До того ж, згідно висновків, викладених у постанові від 18 листопада 2015 року (справа № 6-1884цс15) Верховного Суду України, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яку повинні встановити суди, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому крім порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, повинне бути наявне порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Із проведенням електронних торгів, складеним протоколом та актом позивач не погоджується, вказуючи на наявність порушень встановленого порядку їх проведення та неналежного його, як власника, майна повідомлення про торги. Даючи оцінку наведеним вище аргументам позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу Україниза договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України). Оскаржуваний протокол за своєю суттю є укладеним на публічних торгах договором купівлі-продажу, а тому на дані правовідносини поширюються положення Цивільного кодексу України щодо недійсності правочинів. Відповідно до частини 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження", примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Згідно із ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленихстаттею 12 цього закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно додоговору про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, передбаченоїстаттею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (ст. 39 Закону України "Про іпотеку"). Положеннями статті 43 Закону України "Про іпотеку" визначено, що прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 % йоговартості, визначеної шляхом його оцінки. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченоїЗаконом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цьогозакону(стаття 41 Закону України "Про іпотеку"). Прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки (Стаття 43 Закону). Таким чином, у даному випадку встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою статтею 43 цього закону, тобто визначеної у звіті. З урахуванням зазначеного, суд відхиляє доводи позивача про порушення процедури продажу предмету іпотеки, оскільки, звіт про оцінку майна було проведено законно, позивача у встановленому законом порядку повідомлено про нього, та доказів, які б спростовували висновки звіту, зокрема, в частині його дійсної ринкової вартості, в ході розгляду справи стороною позивача не надано та судом не здобуто. Крім того, твердження сторони позивача про те, що прилюдні торги були проведені з порушенням вимог закону, позивача не було повідомлено про їх проведення у встановленому законом порядку, суд відкидає, оскільки, ці пояснення повністю спростовуються доказами, які надані стороною відповідача, які зокрема свідчать про належне повідомлення позивача як про звіт про оцінку вартості майна, так і дані про проведення торгів. Суд звертає увагу на те, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головну умову, яку повинно бути встановлено судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними (зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі № 6-1884цс15). Судом було достовірно встановлено, що відповідачами було належним чином за відомою адресою місця реєстрації позивача повідомлено про проведення електронних торгів, а доводи позивача про те, що за вказаною адресою він не проживав в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження та сам по собі факт неповідомлення боржника не є підставою для визнання електронних торгів недійсними. Суд вважає, що відповідачем ДП «Сетам», як організатором прилюдних торгів, було належним чином виконано вимоги Закону України «Про іпотеку» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказм Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача наявність порушень з боку відповідачів, які б вплинули на результати електронних торгів не доведено, як і не доведено порушення прав і законних інтересів позивача, суд вважає, що позовні вимоги про визнання електронних торгів недійсними є необґрунтованими, в зв»язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. Зважаючи на те, що відсутні підстави для визнання електронних торгів недійсними, одночасно, відсутні підстави і для задоволення інших позовних вимог про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів та акту державного виконавця про проведені електронні торги, в зв»язку з чим в задоволенні цих позовних вимог також слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed