Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.11.2019 року, Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. 06.12.2019 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено головуючого суддю Бабич Н.Д. Ухвалою судді від 20.12.2019р. у справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с.39-40). 27.01.2020 від сторін по справі, а саме: позивачів [PERSON] та [PERSON] а також АТ "СГ"ТАС" в особі голови правління Царук П.В. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі та затвердження мирової угоди. Ухвалою суду від 27.01.2020 року затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] , [PERSON] та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ТАС". Провадження по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, - закрито (а.с. 57-60). Позивачі просять суд за уточненими вимогами, стягнути з відповідача [PERSON] у відшкодування моральної шкоди по 500 000,00 грн. заподіяної злочином, кожному з позивачів (а.с. 68-72). Позивачі та їх представник » в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач у судове засідання не з`явився, на даний час відбуває покарання Коростенській виправній колонії №71, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У встановлений судом строк не подав відзив на позов, тому суд вважає за можливе розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення та часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вироком Святошинського районного судум. Києва від 08.07.2019 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 кк України та призначено міру покарання. Цивільний позов задоволено частково. Вирішено питання речових доказів та судових витрат (а.с. 29-33). Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.11.2019 року, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 34-36). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що не дивлячись на невизнання своєї вини відповідачем [PERSON] у вчиненні ним злочину, під час розгляду кримінальної справи, його вина достеменно встановлена та доведена вироком суду, що не спростовано висновками Київського апеляційного суду. Із абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Пленум ВСУ роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК (ст.ст.1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що внаслідок прямого причинного зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивачам заподіяно моральну шкоду, яку позивачі оцінили в сукупності у розмірі 1 000 000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Враховуючи суть позовних вимог, характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, завданих позивачам у зв`язку з вчиненням злочину, їх глибину та тривалість, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню в розмірі 250 000,00 грн. кожному з позивачів. На підставі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial