Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

29 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариств "Шахтоуправління "Покровське", третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням. В обґрунтування позову зазначив, що з 30.09.1993 року по 27.03.2013 року перебував у трудових відносинах з ПАТ "Шахтоуправління "Покровське", працюючи прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Наказом від 28.03.2013 року №344- ку його було звільнено з підприємства за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Фактичною причиною його звільнення є те, що він вже не міг працювати за цієї професією через стан свого здоров'я. З 09 січня 2013 року по 18.01.2013 року він знаходився на лікуванні в Красноармійській ЦРЛ у зв'язку з загостренням захворювання, яке було виявлено ще при обстеженні 26.05.2010 року. Після цього він був змушений звільнитися з підприємства, оскільки лікарі поставили його перед фактом, якщо і надалі він буде працювати за своєю професією то взагалі втратить можливість рухатись, буде прикутим до лікарняного візка. 03 лютого 2013 року, згідно висновку лікарсько-експертної комісії № 957/910 йому було встановлено професійне захворювання з наступним діагнозом: хронічна попереково-крижова радикулопатія з вираженим м'язові-тонічним, помірним правобічним корінцевим, больовим синдромами, статико-динамічними порушеннями. Встановлення професійного характеру захворювання: вперше. На підставі цього висновку відповідачем було складено акт за формою П-4 від 29 серпня 2014 року, в якому його захворювання визнане професійним у зв'язку з роботою у шкідливих умовах. Згідно довідок МСЕК № 243820 та 431063 від 02.10.2014 року йому була встановлена третя група інвалідності та 50% втрати працездатності у зв'язку з професійним захворюванням. Після проходження МСЕК він продовжував лікування. Внаслідок професійного захворювання пошкоджено його здоров'я, у зв'язку з чим спричинено моральну шкоду, що виражається в тому, що він протягом тривалого періоду часу постійно знаходиться у пригніченому стані у зв'язку з хворобою. Для нього все життя поділено на дві нерівнозначні частини. Перша частина де він здоровий, ще не старий, молодий чоловік, який має достойну роботу, добрі заробітки, надію на майбутнє, яка будує плани на подальше життя, впевнено стоїть на своїх ногах, має родину, про яку він може подбати, впевнений в своїх силах і має можливість всі свої мрії втілити в життя. І другу половину, в якій ця людина є зламаною, хворою, інвалідом, яка втратила сенс життя. На теперішній час він почуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Його фізичний та моральний стан не дозволяє відчувати себе повноцінною людиною. Періодичні дуже сильні напади болю та усвідомлення того факту, що він став калікою, доводять його до різкого погіршення настрою та немотивованої агресії. Постійні думки, про те що сталося не дають йому спокою, який так потрібен для одужання. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він знаходиться в подавленому стані через те, що можливості лікування і відновлення здоров'я практично немає, відносини в його родині погіршилися, він став інвалідом, позбавлено можливості повноцінно забезпечувати свою родину. Одна думка про те, що на теперішній час, він, як інвалід вже не зможе дати їм те, що міг дати, якби продовжував працювати за фахом, пригнічує його. Свої моральні страждання він оцінює в 50000 грн. та просить стягнути цю суму з відповідача на його користь. У судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити повністю(а.с.39). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»»- Малиновський Д.В., що діє за дорученням, позов не визнав, посилаючись на те, що позивач не надав доказів спричинення йому моральної шкоди. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Красноармійську Донецької області до суду не з»явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність(а.с.29). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON]. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 30.09.1993 року по 27.03.2013 року позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ "Шахтоуправління "Покровське", працюючи прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті. Наказом від 28.03.2013 року №344- ку його було звільнено з підприємства за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.8-12). З 09 січня 2013 року по 18.01.2013 року позивач знаходився на лікуванні в Красноармійській ЦРЛ у зв'язку з загостренням захворювання, яке було виявлено ще при обстеженні 26.05.2010 року. (а.с.18). 03 лютого 2013 року, згідно висновку лікарсько-експертної комісії № 957/910 йому було встановлено професійне захворювання з наступним діагнозом: хронічна попереково-крижова радикулопатія з вираженим м'язові-тонічним, помірним правобічним корінцевим, больовим синдромами, статико-динамічними порушеннями. Встановлення професійного характеру захворювання: вперше. (а.с.21-23). На підставі цього висновку відповідачем було складено акт за формою П-4 від 29 серпня 2014 року, в якому його захворювання визнане професійним у зв'язку з роботою у шкідливих умовах.(а.с.15-17). Згідно довідок МСЕК № 243820 та 431063 від 02.10.2014 року позивачеві встановлена третя група інвалідності та 50% втрати працездатності у зв'язку з професійним захворюванням.(а.с.13,14). Із матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим спричинено йому моральну шкоду, що виражається в тому, що він протягом тривалого періоду часу постійно знаходиться у пригніченому стані у зв'язку з хворобою, переносить фізичний біль та моральні страждання. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст. 158 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Порядок відшкодування шкоди викладений у Цивільному Кодексі України. А саме, згідно ст.16 ЦК України відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст. 23 ЦК України: Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду викладені у ст. 1167 ЦК України. Згідно з цією статтею моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст.. 38 Гірничого Закону України до основних обов'язків власника (керівника) гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої гірничим підприємством фізичним та юридичним особам і довкіллю. Судом встановлено, що в зв'язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив 50 відсотків працездатності та став інвалідом 3-ї групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими, він вимушений постійно лікуватися. Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з професійним захворюванням втрачена на 50 відсотків. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ПАТ ШУ "Покровське"на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 16 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] слід відмовити, як необгрунтованих. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ ШУ "Покровське"на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial