Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

06.10.2014 року прокурор Київського району м. Полтави звернувся до суду із позовом про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 09.12.2008 року в частині надання у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] площею 16 кв.м. для будівництва індивідуального гаража [NUMBER], визнання недійсним та скасування рішення Октябрської районної у м. Полтаві ради від 24.12.2008 року в частині затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 09.12.2008 року про надання у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] площею 16 кв.м. для будівництва індивідуального гаража [NUMBER], визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 748895 виданий Октябрською районною у м. Полтаві радою, Управлінням Держкомзему у м. Полтаві (кадастровий номер 5310136400:11:006::0074) передану для будівництва індивідуального гаражу, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних акті на право власності на землю та право постійного користування землею, договір оренди за № 010957700683, зобов"язання [PERSON] повернути до земель запасу Київської районної у м. Полтаві ради земельну ділянку площею 16 кв.м., вартістю 11 104.80 грн., що розташована в [ADDRESS] ( кадастровий номер (5310136400:11:006::0074). Позивач посилався на те, що вказана земельна ділянка була виділена [PERSON] та передана у власність у спосіб, що заборонений законом, а саме: порушені вимоги ЗУ " Про місцеве самоврядування", Земельний кодекс України, ЗУ " Про землеустрій". Земельна ділянка розташована в межах Київського адміністративного району м. Полтави, а отже приймаючи оскаржувані рішення виконавчий комітет Октябрської районної у м. Полтаві ради перевищив повноваження, що визначені рішенням Полтавської міської ради від 05.10.2006 року " Про визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у м. Полтаві ради". Окрім того у рішенні Полтавської міської ради від 30.06.2006 року закріплено, що до повноважень Октябрської районної у м. Полтаві ради та інших районних у м. Полтаві рад належить вирішення питань надання, передачі, припинення права користування та вилучення земельної ділянки. Передача у власність земельних ділянок передбачене тільки рішенням Полтавської міської ради від 24.12.2010 року. Крім того згідно листа Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Полтавської міської ради від 10.09.2014 року встановлено, що відповідно до Правил забудови історичного центру м. Полтави затверджених рішенням Полтавської міської ради від 14.06.2003 року земельні ділянки по [ADDRESS] входять в межі зони регулювання забудови історико-культурної заповідної території міста Полтави. З метою повернення земельної ділянки у власність територіальної громади , яка у спосіб, що не передбачений законом була передана [PERSON] прокурор звернувся до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Представник , Акатова А.Г. , яка у судовому засідання представляля інтереси відповідачів, Октябрської районної у м. Полтаві ради та виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав, що викладені нею у запереченні на пред"явлений позов. [PERSON] у судове засідання не з"явився , будучи повідомленим про час і місце розгляду справи,про причини своєї неявки суд не повідомляв, не надавав суду заяв про неможливість розгляду справи. Суд визнав неявку відповідача [PERSON] у судове засідання неповажною та ухвалив розглядати справу у його відсутність. ТОВ " Форма Груп" 17.10.2014 року подав заяву про залучення їх третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги ,однак представника свого у судове засідання не направив, заяву не підтримав, а отже суд не має можливості розглянути вказану заяву. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради № 586 від 09 .12.2008 року надана у власність [PERSON] земельна ділянка по [ADDRESS] площею 16 кв.м. для будівництва індивідуального гаража [NUMBER] ( а.с. 12). На підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради № 586 від 09 .12.2008 року на ім"я [PERSON] виданий державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 748895 площею 16 кв.м. по [ADDRESS] , цільове призначення якої землі житлової та громадської забудови ( для будівництва індивідуального гаражу [NUMBER] , кадастровий номер 5310136400:11:006::0074, а.с. 13). Рішенням Октябрської районної у м. Полтаві ради від 24.12.2008 року затверджене рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради № 586 від 09 .12.2008 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] площею 16 кв.м. для будівництва індивідуального гаража [NUMBER] , чого не заперечував у судовому засіданні представник відповідача Октябрської районної у м. Полтаві ради. Передана у власність [PERSON] спірна земельна ділянка згідно даних індексації кадастрової карти та її кадастровому номеру 53101364000:11:006:0090 знаходиться в межах Київського району, а отже приймаючи рішення про передачу у власність [PERSON] спірну земельну ділянку виконавчий комітет Октябрської районної у м. Полтаві ради вийшов за межі своїх повноважень, які на той час були визначені та делеговані рішенням Полтавської міської ради від 05.10.2006 року " Про визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у м. Полтаві ради". Суд не приймає в цій частині заперечення відповідачів, щодо того що чіткого розподілу меж районі міста Полтави не існує, а також те, що жодним нормативним актом не визначена заборона щодо прийняття рішень Октябрською районною радою щодо прийняття рішень відносно об"єктів, які розташовані в межах м. Полтави. Статтею 11 Земельного кодексу України визначено, що повноваження районних в містах рад в сфері земельних відносин визначаються міською радою. На час прийняття спірних рішень відповідача, було чинним рішення Полтавської міської ради від 30.05.2006 року " Про визначення обсягу окремих повноважень районних у місті Полтаві рад" , яке передбачає повноваження районних у місті Полтаві рад щодо вирішення питання надання. Передачі, припинення права користування та вилучення земельних ділянок в межах районів, які входять до районних у місті Полтаві рад. Отже щодо спірної земельної ділянки усі рішення повинні були б прийматись Київською районною у м. Полтаві ради. Окрім того спірна земельна ділянка була передана [PERSON] для будівництва індивідуального гаража [NUMBER], тоді як на час прийняття вказаного рішення гараж на ній вже був збудований, а отже якби відповідач діяв у межах своїх повноважень, то повинен би був прийняти рішення про передачу земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки позивачем) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Така правова позиція прийнята Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 04.06.2014 року(справа № 6 - 4цс 14). Правові позиції Верховного Суду України є обов"язковою для застосуванням судами загальної юрисдикції при розгляді справ ї. Отже не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача в тій частині, що оскаржувані рішення вичерпали свою дію на час розгляду справи і ця обставина є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Оскільки оскаржувані рішення відповідачем прийняті не у спосіб, що визначений законом, з перевищенням наданих їм повноважень, позовні вимоги про ви знання недійсним та скасування їх підлягають задоволенню. Так як саме на підставі вказаних рішень був виданий спірний державний акт про право власності на земельну ділянку, такий акт не може бути рахуватись таким, що відповідає вимогам закону, а тому підлягає визнанню його недійсним. Щодо позовних вимог про зобов"язання [PERSON] повернути до земель запасу Київської районної у м. Полтаві ради земельну ділянку площею 16 кв.м., вартістю 11 104.80 коп, що розташована в [ADDRESS] ( кадастровий номер (5310136400:11:006::0074), то вказані позовні вимоги не можуть бути задоволеними, оскільки прийняття рішення про визнання недійсним та скасування оспорюваних рішень і державного акту на право власності на землю є достатнім для поновлення порушених прав держави і територіальної громади міста. Підлягають стягненню з відповідачів судові витрати по справі. Оскільки прокурор звільнений від сплати судового збору при пред"явленні позову до суду, а позовні вимоги задоволені частково , в частині визнання недійсним двох рішень та державного акту про право власності на земельну ділянку , судовий збір, який підлягає стягненню з відповідачів визначається судом по 243 грн. 60 коп. з кожного.

Outcome: partial