Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Стислий виклад заявлених до суду вимог У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, який в подальшому на стадії підготовчого провадження уточнила, та мотивувала тим, що в березні 2015 року без поважних причин відповідачем самовільно відключено постачання електричної енергії в домоволодінні в [ADDRESS] , в якому проживає позивачка та члени її родини. Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 червня 2016 року дії відповідача визнані безпідставними та лише 29 травня 2018 року відповідачем відновлено постачання електричної енергії до вказаного вище домоволодіння. Уважала, що незаконними діями відповідача, у результаті яких вона, як споживач не отримала тих послуг від електропостачальника, які були передбачені договором про постачання електричної енергії, їй нанесені матеріальні збитки. У результаті того, що більше трьох років домоволодіння, в якому вона проживає, було відключено від постачання електричної енергії, їй доводилося знаходити альтернативи, придбавати електроліхтарі, бензин, солярку, керосин, керосинову лампу, а також скло та фитилі до неї, нею витрачалися кошти на підзарядку мобільних пристроїв та використання інших електропристроїв, на харчування, проїзд до сел. Липова Долина, ксерокопії та поштові відправлення та інші документально підтверджені витрати. Розмір завданих їй матеріальних збитків відповідачем становить 9480,90 грн. з додаванням 146 грн. витрат на виготовлення фотокопій. Також зазначала про те, що взаємовідносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками регулюється Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення. Пунктом 44 Правил зазначено, що у разі тимчасового припинення електропостачання з вини електропостачальника останній несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної побутовому споживачу електричної енергії, розмір якої складає 14353,80 грн. Просила суд стягнути з відповідача двократну вартість недовідпущеної електричної енергії в розмірі 14353,80 грн. та матеріальні збитки понесених нею для відновлення її порушеного права у розмірі 9626 грн. 90 коп. Позиція сторін по даній справі Під час розгляду справи по суті позивачка уточнені позовні вимоги підтримала та додатково суду пояснила: - по першій вимозі: позивач уважала, що до неї відповідач поставився ганебно, залишивши її без світла протягом 3 років 2 місяців (у березні 2015 року світло відключено та 29 травня 2018 року поновлено постачання світла до будинку), договір про користування електричною енергією підписувався між її чоловіком [PERSON] та відповідачем, вона не є стороною зазначеного договору, але вона як член сім`ї її чоловіка фактично надала згоду на користування електроенергією, всі послуги вона оплачувала по нарахованим сумам згідно з квитанціями, у 2011 році вона допускала співробітників відповідача до будинкового лічильника (останній установлений всередині будинку, 1,4 метра від рівня полу, у березні 2015 року співробітник відповідача оглядав його та йому щось у ньому не сподобалось), вона також надалі допускала контролера від відповідача для зняття показників із електролічильника. Уточнила, що 01 вересня 2016 року вона вперше дійсно не допустила співробітників відповідача до лічильника, бо її не було вдома, вона перебувала на святі, недопуск співробітників відповідача 29 серпня 2016 року визнано незаконним, недопуски до будинку 24 березня і 12 червня 2017 року й в подальшому мали місце, бо відновлення постачання електроенергії до будинку можна було провести не на території її домоволодіння, а поза його межами у такий же спосіб як проведено відключення електропостачання у березні 2015 року; - по другій вимозі: зазначала, що вона понесла матеріальні витрати на вихідну кореспонденцію за розгляд справи в суді протягом 2016 року для листування й написання апеляційних та касаційних скарг, у період відсутності світла вона придбавала керосин для лампи, фитилі для неї, електроліхтарики, солярку, яку також заливала в лампу, несла витрати на ксерокопіювання документів по справам, які розглядалися в суді, придбавала обіди в дні явок у сел. Липова Долина на судові засідання у 2015, 2017 роках та для отримання безоплатної правової допомоги, у 2018 році одного разу вона з с. Подільки їздила маршруткою до м. Лебедина за керосином, 07 травня 2018 року вона із с. Синівка приїздила до сел. Липова Долина на юридичну консультацію до адвоката Козін Т.В., 29 травня 2019 року вона за 620 грн. придбала водяний електронасос, відвідувала інших своїх знайомих в с.Підставки для підзаряджання пристроїв та кожного разу придбавала їм певні солодощі тощо, у 2017-2018 роках середнє споживання електроенергії дорівнювало 150 кВт (бо в домогосподарстві утримувалось 5-6 голів великої рогатої худоби, на даний час 90 кВт на місць (бо в господарстві на час подання позову утримувалося 3 корови), схема електропостачання будинку по [ADDRESS] є незмінною з 1986 року, зараз у будинку вона проживає одна, після відновлення світла в будинку договору з відповідачем вона не підписувала, договір про електропостачання був підписаний її чоловіком 07 серпня 2000 року, він діяв у період відключення будинку від електропостачання. У наданих суду додаткових поясненнях 26 лютого 2020 року [PERSON] пояснила про те, що фактичною причиною відключення електропостачання в її будинку у 2015 році була відсутність укладеного письмового договору на постачання електроенергії, хоча борг зі сплати вартості спожитої електроенергії на той час у неї був відсутній. 01 вересня 2016 року вона розмовляла із працівниками відповідача [PERSON] та [PERSON] з приводу підключення електроенергії до її будинку, при цьому вона наполягала на тому, щоб вони відновили постачання електроенергії до її будинку у такий спосіб, в який відбувалося його відключення, акт складений того дня співробітниками відповідача вона підписувала та отримувала його копію (також вона отримувала два акти складені представниками відповідача 24 квітня та 29 травня 2018 року). З повідомленням на арк. спр. 40 т. 1 вона не згодна, зі змісту документа на арк. спр. 46 т.1 вона не може сказати чи приїздили 2 березня 2017 року співробітники відповідача; по подіям 30 березня 2017 року вона не пригадує, де вона перебувала, проте допускала те, що до 29 травня 2018 року співробітник місцевого ДВС Лісова Ю.Г. відвідувала її домоволодіння разом з представниками відповідача; до самого підключення мали місце біля трьох приїздів-уїздів представників відповідача, 12 червня 2017 року представники відповідача вчиняли протиправні дії (а.с. 48 т.1), 24 квітня 2018 року представники відповідача приїхали до неї на подвір`я з наміром увійти до будинку підключити електропостачання, проте вдома була її дочка, надалі була викликаний наряд поліції; по подіям 21 вересня 2017 року і складання акту представниками відповідача (а.с. 59 т. 1) позивачка відмовилася надавати пояснення, проте 2 вересня 2017 року вона оскаржувала ці дії. 29 травня 2018 року їй можливо пропонувалося укласти договір представниками відповідача (уважала те, що договір на постачання електроенергії в спільний з її чоловіком та двома дітьми будинок діяв з 2002 року, його незаконно й несправедливо розірвали з її чоловіком у березні 2017 року), проте, надавши доступ до будинку та лічильника для підключення СІП-проводу, вона не дозволяла співробітникам відповідача провести заміну лічильника, оскільки останній працює як треба, цілісність пломб на ньому не порушена, щомісячно вона особисто надавала контролеру від відповідача доступ до лічильника для перевірки показників на ньому. Підтвердила те, що ні особисто вона, ні представники відповідача, ні співробітники державної виконавчої служби не залучали спеціалістів у сфері електропостачання для оцінки можливих технічно правильних способів підключення будинку позивача до електромережі у 2015-2018 роках. Представник позивача [PERSON] , підтримавши уточнені позовні вимоги [PERSON] , суду пояснила про те, що двократний розмір недовідпущеної позивачу електроенергії за період фактичного відключення відповідачем будинку, в якому вона проживає, з березня 2015 року і по 29 травня 2018 року, складає 14353 грн. 80 коп. (у цей розрахунок включено 39 місяців недовідпущеної електроенергії, 150 кВт середньомісячне споживання електроенергії позивачем і відповідно сумарно недоотриманих 5850 кВт за час відключення, з урахуванням градації ціни за спожитий кіловат 0,90 грн., та більше 50 кв. по ціні 1,68 грн.), такі нарахування передбачені ст.24 Закону України «Про електроенергетику», ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», п.44 Правил користування електричною енергією для населення. Розмір матеріальних збитків, завданих позивачу відповідачем, сумарно дорівнює 9480 грн. 90 коп. й це витрати [PERSON] , пов`язані із відновленням її порушеного права та із використанням альтернативних джерел освітлення (витрати на придбання солярки та керосину, підзарядки мобільних пристроїв, витрат на її харчування, проїзд до суду, поштові витрати на надсилання судової кореспонденції протягом 2016, 2018 років до місцевого, апеляційного та касаційного судів). Представник відповідача [PERSON] , заперечуючи проти позову в повному обсязі, у первинних та додаткових поясненнях суду зазначала: - по першій вимозі: підтвердила, що між відповідачем та позивачем відсутні договірні відносини на постачання електроенергії, договір на користування електроенергією 01 березня 2017 року розірвано лише з [PERSON] (чоловіком позивачки). 11 березня 2015 року за самостійною ініціативою відповідача після завчасного попередження про відключення електроенергії через недопуск до лічильника спеціалістів відповідача для зняття показників з нього, через заклеювання пломб лічильника та самого лічильника, відбулося вперше відключення позивача від електромережі. Після проходження двох судових процесів рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 червня 2016 року у справі № 581/372/16-ц позов позивача про покладання на відповідача обов`язку відновити електропостачання будинку, де мешкала позивачка. Після набрання чим рішенням законної сили з 29 серпня 2016 року фактично почався відлік часу незаконного відключення позивача від електромережі і вже 01 вересня 2016 року з метою виконання вищезазначеного рішення суду на місце проживання позивача виїхала Липоводолинська бригада РЕМ ПАТ «Сумиобленерго», однак позивачка не допускала співробітників відповідача для підключення її до електромережі та установлення приладу обліку на межі земельної ділянки. Уточнила, що на період від відкриття касаційного провадження і до його закінчення цієї стадії ухвалою суду касаційної інстанції зупинялося виконання рішення суду першої інстанції. 14 листопада 2016 року місцевий підрозділ ДВС закрив виконавче провадження по виконанню вищевказаного судового рішення через ненадання позивачем можливості виконати зазначене вище рішення суду. 29 травня 2018 року позивачка надала доступ до земельної ділянки та будинку, цього дня відновлено електропостачання житлового будинку, де вона проживала. За рік до відключення позивачка фактично не споживала по 150 кВт щомісячно, 1186 діб є дійсний час відключення, проте активні дії по недопуску співробітників відповідача для підключення будинку до електромережі у вересні, листопаді 2016 року, 24 березня 2017 року повторний недопуск позивача на земельну ділянку разом зі співробітником ДВС (про це складено акт ДВС), також 27 червня 2017 року мав місце повторний недопуск позивачем співробітників відповідача та державного виконавця, 21 вересня 2017 року позивач також повторно не допускав співробітників відповідача для підключення будинку до електромережі. Уточнювала, що стягнення двократної вартості електроенергії відбувається за умови переривання постачання з вини постачальника, яка відсутня у даному спорі, а схема живлення позивача не відповідає установленим стандартам (лічильник типу СО-2М, зав. № [NUMBER] , клас точності - 2,5, остання дата державної повірки - 2002 рік, пристрій вже не повірявся 12 років, він вже технічно не обслуговується та знятий з виробництва); - по другій вимозі: зазначала про те, що кожний чек та розрахунковий документ, поданий позивачем щодо матеріальних збитків, слід розглядати критично, зокрема: витрати на харчування, проїзд до м.Лебедина не стосувалися даної справи, рахунок офіціанта виданий не особисто позивачу, а її сусідці, вартість електронасосу для води не вмотивовано позивачем як це стосується даної справи, зарядний пристрій, ручки, папір, файли це витрати, які понесені при судовому розгляді справи, де в якості відповідача залучався РЕМ ПАТ «Сумиобленерго». Розрахунки-платіжки від ТОВ «Енера-Суми» не стосуються відповідача у даній справі, а [PERSON] не враховує як вона належним чином не виконувала правила електропостачання не надаючи доступ до приладу обліку, протягом 10-років використовувала неповірений електролічильник. Також зазначала про те, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, якими були б врегульовані питання відшкодування матеріальної шкоди, відсутні підстави для застосування до ПАТ "Сумиобленерго" позадоговірної (деліктної) відповідальності за припинення постачання електричної енергії в порядку ст. 1166 ЦК України. Питання відповідальності енергопостачальника регулюються законодавством України в сфері енергетики та відповідними договорами. Деліктну відповідальність постачальник електричної енергії несе лише у випадку, передбаченому ст. 1187 ЦК України, тобто за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, [PERSON] не довела наявність самої матеріальної шкоди, а також наявність вини ПАТ "Сумиобленерго" в її заподіянні та те, що наслідки у виді шкоди причинно-наслідково пов`язані саме із діями ПАТ "Сумиобленерго". Представник позивача заявила про застосування 3-річної позовної давності у даному спорі щодо всіх двох вимог, оскільки 11 березня 2015 року будинок позивача відключено від електропостачання, а позов до суду [PERSON] подано 29 жовтня 2018 року, тобто з пропуском зазначеного строку звернення до суду. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 31 жовтня 2018 року залишено без руху позовну заяву по даній справі з метою уточнення сутності вимог та істотних обставин справи. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 листопада 2018 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 07 грудня 2018 року о 09 год. 20 хв. 07 грудня 2018 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 28 грудня 2018 року для уточнення позивачем позовних вимог. 28 грудня 2018 року протокольною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 25 січня 2019 року для уточнення позивачем позовних вимог. 25 січня 2019 року протокольною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 07 лютого 2019 року у зв`язку з неявкою позивача та її представника. 07 лютого 2019 року протокольною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 21 лютого 2019 року за клопотанням позивача. 21 лютого 2019 року протокольною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 07 березня 2019 року у зв`язку з неявкою позивача. 07 березня 2019 року протокольною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 29 березня 2019 року. 29 березня 2019 року протокольною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 16 квітня 2019 року за клопотанням позивача. 16 квітня 2019 року протокольною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10 травня 2019 року за клопотанням позивача. 10 травня 2019 року протокольною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 03 червня 2019 року для надання додаткових доказів позивачем та надання відзиву відповідачем. 03 червня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 21 червня 2019 року у зв`язку з неявкою позивача. 21 червня 2019 року ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 липня 2019 року на 09 год. 00 хв. 09 липня 2019 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено до 07 серпня 2019 року за клопотанням представника позивача. 07 серпня 2019 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено до 29 серпня 2019 року за клопотанням представника позивача та з неявкою сторін по справі. 29 серпня 2019 року протокольною ухвалою суду у судовому засіданні оголошено перерву до 25 вересня 2019 року у зв`язку з неявкою позивача. 25 вересня 2019 року протокольною ухвалою суду у судовому засіданні оголошено перерву до 16 жовтня 2019 року для виклику свідків. 16 жовтня 2019 року розгляд справи не проводився у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному, розгляд справи відкладено на 12 листопада 2019 року. 12 листопада 2019 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено до 27 листопада 2019 року за клопотанням представника позивача. 27 листопада 2019 року у судовому засіданні оголошена перерва до 17 грудня 2019 року для повторного виклику свідків. 17 грудня 2019 року протокольною ухвалою суду у судовому засіданні оголошена перерва до 15 січня 2020 року за клопотанням представника відповідача та у зв`язку з неявкою позивача. 15 січня 2020 року протокольною ухвалою суду у судовому засіданні оголошена перерва до 05 лютого 2020 року для повторного виклику свідка. 05 лютого 2020 року протокольною ухвалою суду у судовому засіданні оголошено перерву до 25 лютого 2020 року для повторного виклику свідка. 25 лютого 2020 року протокольною ухвалою суду у судовому засіданні оголошено перерву до 26 лютого 2020 року у зв`язку із закінченням процесуального часу відведеного для розгляду даної справи. 26 лютого 2020 року протокольною ухвалою суду у судовому засіданні оголошена перерва до 12 березня 2020 року у зв`язку із закінченням процесуального часу відведеного для розгляду даної справи та надання позивачем оригіналів письмових доказів. 12 березня 2020 року через інформацію про хворобу позивача в судовому засіданні оголошено перерву до 25 березня 2020 року. 25 березня 2020 року в судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з неявкою позивача та представників сторін у судове засідання через запровадження карантинних заходів на території України. 24 квітня 2020 року спір вирішено по суті. Установлені судом фактичні обставини справи по двом заявленим позовним вимогам Як визнали сторони у даній справі та вбачається з матеріалів справи, станом на 16 вересня 2009 року та станом на 11 березня 2015 року [PERSON] користувалася електричної енергією, яка постачалася відповідачем до будинку [ADDRESS] , в якості члена сім`ї [PERSON] (дружини останнього). Надалі, 01 березня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «Сумиобленерго» в особі Роменського РЕМ укладено додаткову угоду до договору про користування електричною енергією № 7875830 від 07 серпня 2000 року, згідно з якої енергопостачальник (відповідач по справі) та [PERSON] у зв`язку з припиненням користуванням електричною енергією дійшли взаємної згоди вважати розірваним з 01 березня 2017 року договір про користування електроенергією № 7875830 від 07 березня 2000 року між чоловіком позивача та відповідачем (а.с.4, 33-38, 44 т.1). З 01 березня 2017 року [PERSON] , без укладення окремого договору про користування електричною енергією для потреб домоволодіння, користується послугами ПАТ «Сумиобленерго» в особі Роменського РЕМ по споживанню електричної енергії у житловому будинку під номером [ADDRESS] , об`єкту присвоєно особистий рахунок № [NUMBER] (т. 1, а.с. 44, 214). Зі змісту ухвали Липоводолинського районного суду Сумської області від 12 червня 2017 року вбачається те, що рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 29 серпня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року, позов [PERSON] задоволено та зобов`язано ПАТ «Сумиобленерго» відновити постачання електричної енергії до житла [PERSON] по [ADDRESS] . Судами при вирішенні зазначеного спору встановлено, що електропостачання споживача [PERSON] незаконно припинено 11 березня 2015 року шляхом відключення на опорі надавачем послуг - ПАТ «Сумиобленерго» (т. 1, а.с. 50-51). Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2016 року при відкритті касаційного провадження зупинено виконання вищезазначеного рішення місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції до закінчення касаційного провадження (тобто до 15 лютого 2017 року) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/62203040, http://reyestr.court.gov.ua/Review/64890559, http://reyestr.court.gov.ua/Review/58545060). Відповідно до акта про недопуск до електроустановки, складеного та підписаного інженером [PERSON] , майстром [PERSON] , електромонтером [PERSON] , 11 березня 2015 року за адресою споживача [PERSON] : [ADDRESS] , споживач не надав доступ до своєї електроустановки уповноваженим представникам філії "Роменський РЕМ" ПАТ "Сумиобленерго", чим порушив вимоги п. 26 Закону України "Про електроенергетику", пункт 42 Правил користування електричної енергії для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року. Попереджено, що зазначені дії споживача в наступному, у разі невиконання вимог, вказаних нормативно правовими актами України, ПАТ "Сумиобленерго" припинить постачання електричної енергії до об`єкту. Споживач [PERSON] від підпису відмовилася, що засвідчено підписами трьох представників філії "Роменський РЕМ" ПАТ "Сумиобленерго" (на цьому документі відсутні відомості про отримання копії цього акту позивачем в день його складання) (т. 1 а.с.38-1). Відповідно до акта про недопуск до електроустановки, складеного та підписаного інженером [PERSON] , електромонтером [PERSON] , електромонтером [PERSON] , 01 вересня 2016 року за адресою споживача [PERSON] : [ADDRESS] , споживач не надала доступу до електроустановки уповноваженим представникам філії "Роменський РЕМ" ПАТ "Сумиобленерго", чим порушила вимоги п. 26 Закону України "Про електроенергетику", пункт 42 Правил користування електричної енергії для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року. Попереджено, що зазначені дії споживача в наступному, у разі невиконання вимог, вказаних нормативно правовими актами України, ПАТ "Сумиобленерго" припинить постачання електричної енергії до об`єкту. Споживач [PERSON] від підпису відмовилася, що засвідчено підписами трьох представників філії "Роменський РЕМ" ПАТ "Сумиобленерго" (на цьому документі відсутні відомості про отримання копії цього акту позивачем в день його складання) (т.1 а.с.39). 01 вересня 2016 року [PERSON] отримала повідомлення про те, що термін повірки лічильника № 25018417, тип СО-2М закінчився у жовтні 2010 року, а тому не може бути в подальшому використаний для розрахунків за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим для усунення вищевказаних порушень актів законодавства України та виконання заходів, пов`язаних із заміною електричного лічильника, укладенням договору про користування електричною енергією, філія "Роменський РЕМ" ПАТ "Сумиобленерго" просило 01 вересня 2016 року забезпечити доступ представників філії для виконання ними обов`язків, передбачених Правилами, та надали для огляду паспорт, ІПН, документ, що підтверджує право власності на будинок. [PERSON] висловила письмову незгоду з даним повідомленням у зв`язку з порушенням її прав в якості споживача (т.1, а.с. 40). Відповідно до акту протоколу про порушення правил користування електричною енергією, складеного та підписаного інженером [PERSON] , електромонтерами [PERSON] та [PERSON] , 01 вересня 2016 року за адресою споживача [PERSON] : [ADDRESS] , споживачем [PERSON] у порушення п. 42 Правил відмовлено в доступі представників філії «Роменський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» до електроустановки, а також встановити новий електролічильник та підключити її житловий будинок до електричної мережі. Відомості про особисту передачу чи надіслання поштою позивачу цього документа в матеріалах справи відсутні (т.1, а.с. 41). 05 листопада 2016 року на адресу позивача надіслано повідомлення про підключення житлового будинку за підписом заступника директора філія "Роменський РЕМ" ПАТ "Сумиобленерго" [PERSON] , в якому [PERSON] повідомлено, що для виконання рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 червня 2016 року їй необхідно допустити працівників філії до електроустановки для виконання ними організаційних і технічних заходів по безкоштовній заміні та встановленні засобу обліку; допустити працівників філії для проведення контрольного огляду електроустановки; допустити працівників філії до виконання операції комутації в місцях контактних з`єднань електропроводки з метою подачі напруги на електроустановку. Одночасно повідомлено про те, що відповідно до п. 21 Правил, із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 591 від 23 вересня 2016 року, недопуск побутовим споживачем працівників електропостачальника до електроустановки, для виконання ними функцій, передбачених Правилами та іншими актами законодавства України, які регулюють правовідносини в процесі купівлі - продажу електричної енергії є підставою для припинення постачання електричної енергії. Відмітки про отримання цього документа позивачем дане повідомлення не містить, відомості про його надсилання поштою позивачу в матеріалах справи відсутні (т.1, а.с. 42-43). 24 березня 2017 року відповідачем [PERSON] надіслано повідомлення про повірку, заміну лічильника та укладення договору № 80-26/1206, в якому їй доведено до відома про те, що станом на 24 березня 2017 року термін повірки лічильника № 25018417, тип СО - 2М, встановленого житловому будинку за адресою [ADDRESS] . Подільки закінчився у жовтні 2010 року, а тому не може бути в подальшому використовуватись для розрахунків за спожиту електричну енергію. Також повідомлено, що договір № 7875830 від 07 серпня 2000 року про користування електричною енергією розірвано 01 березня 2017 pоку на підставі заяви [PERSON] . У зв`язку з цим для усунення вищевказаних порушень актів законодавства України та виконання заходів, пов`язаних із заміною електричного лічильника, укладенням договору про користування електричною енергією, філія "Роменський РЕМ" ПАТ "Сумиобленерго" просила 24 березня 2017 року забезпечити доступ представників філії для виконання ними обов`язків, передбачених Правилами та надати для огляду паспорт, ПІН, документ, що підтверджує її право власності на будинок. Після забезпечення працівникам філії доступу до лічильника та огляду документів їй, як споживачу, буде надано два примірники проекту типового договору про користування електричною енергією. Роз`яснено, що у разі не надання доступу для технічної перевірки, заміни лічильника, та неукладення договору про користування електричної енергії відсутні правові підстави для відновлення постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Відмітки про отримання цього документа позивачем повідомлення не містить, відомості про його надсилання поштою позивачу в матеріалах справи також відсутні (т.1 а.с. 45). Відповідно до акта про недопуск до електроустановки, складеного та підписаного інженером [PERSON]., електромонтерами [PERSON] та [PERSON] , начальником Недригайлівського МВДВС Лісовою Ю.Г ., 24 березня 2017 року за адресою споживача [PERSON] : [ADDRESS] , побутовий споживач [PERSON] відмовила в доступі до засобу обліку для проведення контрольного огляду, повірки лічильника, в укладанні договору про користування електричною енергією, чим порушила пункти 3, 37, 42 Правил користування електричної енергії (далі ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1357 від 26 липня 1999 року (із змінами). Повідомлено, що у разі відмови в безперешкодному доступі до свого об`єкта, відмови в укладанні договору про користування електричною енергією, не забезпечення виконання вимог ПКЕЕН, ПАТ "Сумиобленерго" припинить постачання електричної енергії до житлового будинку у встановленому порядку, згідно з п. 21 та п. 35 ПКЕЕН. (т.1, а.с. 46). У матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачем позивачу засобами поштового зв`язку цього та нижченаведених актів у разі відмови споживача в його (їх) отриманні, як це передбачено абз. 12,13 п. 21 Правил користування електричною енергією для населення (в реакції від 23 серпня 2016 року, яка набрала чинності 20 вересня 2016 року). 30 березня 2017 року в.о. начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лісовою Ю.Г. прийнята постанова про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 52693431, з підстав, що стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа (т.1, а.с. 47). Відповідно до акта про відмову від проведення контрольного огляду, укладення договору, складеного та підписаного юрисконсультом Гапоном М.В., інженером [PERSON] .В., контролера по розрахунках [PERSON] , 12 червня 2017 року в присутності споживача [PERSON] , останній запропоновано провести контрольний огляд вузла обліку, скласти акт технічної перевірки, за формою додатку № 2 до ПКЕЕН, після складання та підписання акту контрольного огляду засобу обліку, укласти по житловому будинку [ADDRESS] , договір про користування електричною енергією, після надання для огляду наступних документів: паспорт, реєстраційний номер облікової картки платника податків, документ, що підтверджує право власності чи користування на об`єкт; при оформленні договору [PERSON] має надати дозвіл на обробку, використання та зберігання персональних даних, у межах, необхідних для здійснення розрахунків за спожиту електроенергію. 12 червня 2017 року [PERSON] відмовилась провести контрольний огляд засобу обліку, який передбачений додатком № 2 до ПКЕЕН, та надати для огляду паспорт, реєстраційний номер облікової картки платника податків, документ, що підтверджує право власності чи користування на об`єкт (т.1, а.с. 48-49). Відповідно до акта про відмову від проведення контрольного огляду, укладення договору, складеного та підписаного юрисконсультом Гапоном М .В., інженером [PERSON]., водієм [PERSON] . , 27 червня 2017 року в присутності споживача [PERSON] , запропоновано останній провести контрольний огляд вузла обліку, скласти акт технічної перевірки, за формою додатку № 2 до ПКЕЕН, після складання та підписання акту контрольного огляду засобу обліку, укласти по житловому будинку [ADDRESS] , договір про користування електричною енергією, після надання для огляду наступних документів: паспорт, реєстраційний номер облікової картки платника податків, документ, що підтверджує право власності чи користування на об`єкт; при оформленні договору, [PERSON] має надати дозвіл на обробку, використання та зберігання персональних даних, у межах, необхідних для здійснення розрахунків за спожиту електроенергію. 12 червня 2017 року [PERSON] відмовилась провести контрольний огляд засобу обліку (т.1, а.с. 52-53). 30 серпня 2017 року ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області у задоволенні подання виконуючої обов`язки начальника Недригайлівського міжрайонного ВДВС ГТУЮ у Сумській області Лісової Ю.Г. про примусове проникнення до житла [PERSON] по [ADDRESS] для примусового виконання рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 червня 2016 року, відмовлено (т. 1, а.с. 56-58). Актом про недопуск до електроустановки від 21 вересня 2017 року складеного та підписаного юрисконсультом Гапоном М.В., інженером [PERSON]., електромонтером [PERSON] в присутності споживача [PERSON] , зафіксовано недопущення працівників Липоводолинської дільниці філії "Роменський РЕМ" ПАТ «Сумиобленерго» до засобу обліку для проведення контрольного огляду, повірки лічильника, електромереж ПАТ "Сумиобленерго", змонтованих на перших ізоляторах житлового будинку (т. 1, а.с. 59). 22 вересня 2017 року в.о. начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лісовою Ю.Г. прийнята постанова про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадження № 52693431, з підстав, що стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 Закону України «Про виконавче провадження», незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа (а.с. 60-61 т.1). Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на дії виконуючого обов`язки начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лісової Юлії Григорівни, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариства «Сумиобленерго», Недригайлівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про скасування постанови про повернення виконавчого документа від 22 вересня 2017 року (т.1, а.с. 62-64). Відповідно до висновку з питання чи можливо відновити електропостачання до житла [PERSON] без доступу до її житла шляхом під`єднання електропроводів на електроопорі від 10 травня 2018 року, підписаного директором філії Роменської РЕМ ПАТ «Сумиобленерго» у зв`язку з фізичним відокремленням частини лінії електропередачі зовнішнього електропостачання (її відсутністю), пошкодженням ізоляції на електропроводці повітряної лінії електропередачі від електроопори до будинку, яка залишилась на території земельної ділянки [PERSON] , відновлення постачання до її житла має бути здійснено відповідно до вимог розділу 2 глави 2.1 Правил улаштування електроустановок саме шляхом монтажу нової електропроводки від електроопори № 25 до ізоляторів, установлених на зовнішній стіні будинку, із застосуванням СІП. У такому випадку в процесі виконання електромонтажних робіт по монтажу електропроводки дії персоналу будуть пов`язані з навішуванням та натягуванням СІП між відгалуженням від опори до ізоляторів на житловому будинку та будуть потребувати безпосереднього доступу до обох місць його підвішування. Оскільки право власності є непорушним, виконати електромонтажні роботи по монтажу повітряної лінії електропередачі від електроопори до ізоляторів без згоди власника земельної ділянки неможливо. До будинку [PERSON] електрична енергія не постачається вже понад три роки, при цьому остання державна повірка засобу обліку проведена у 2002 році, термін якої у відповідності до нормативно-технічної документації засобу обліку закінчився ще у 2010 році. Оскільки за час відключення споживач жодного разу не допустив представників електропостачальника до огляду вузла обліку, стан засобу обліку залишається невідомим. Таким чином, відновлення електропостачання без проведення належного обстеження вузла обліку є неправомірним та може бути небезпечним для життя або здоров`я мешканців домоволодіння. За таких обставин, відновити електропостачання до житла [PERSON] , без доступу до перших ізоляторів житлового будинку, огляду стану проводки, вузла обліку, його повірки, що передбачає доступ до житла, неможливо (а.с.65-67 т.1). Документальні підтвердження вручення чи надіслання поштою відповідачем цього висновку позивачу у матеріалах справи відсутні. Актом про відмову повірки лічильника, укладення договору від 29 травня 2018 року складеного та підписаного юрисконсультом Гапоном М .В., інженером [PERSON] В., водієм [PERSON] , зафіксовано недопущення позивачем працівників Липоводолинської дільниці філії "Роменський РЕМ" ПАТ «Сумиобленерго» до засобу обліку для проведення контрольного огляду, повірки лічильника та відмова у підписанні договору про користування електричною енергією (а.с. 68 т.1). 29 травня 2018 року інженер відповідача [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] Подільки під`єднав до електромережі провід від клеми електролічильника СО- 2М, 5А, 2002 року повірки, з проведенням його до будинку через стіну, і під`єднав зазначений провід до КТП № 115, лінії № 1, опори № 25 , про що складено акт з його підписанням зазначеною особою та позивачкою (а.с. 69-70 т.1). 08 червня 2018 року на адресу [PERSON] та [PERSON] філією «Роменський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» направлено пропозицію по укладенню договору про користування електричною енергією у житловому будинку [ADDRESS] та допуск представників філії «Роменський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» до засобу обліку встановленого у житловому будинку за вищевказаною адресою для обстеження електропроводки та заміни засобу обліку електричної енергії № 25018417, тип СО-2М у зв`язку з направленням його на перевірку (а.с. 71-74 т.1). Документальні підтвердження вручення чи надіслання зазначеної пропозиції відповідачем позивачу у матеріалах справи також відсутні. З акту про відключення та недопуск до електроустановки від 12 листопада 2018 року складеного та підписаного інженером [PERSON] , електромонтером [PERSON] , водієм [PERSON] , вбачається, що побутовий споживач [PERSON] відмовила 12 листопада 2018 року в доступі до засобу № 25018417, тип СО-2М для проведення його заміни, повірки, контрольного огляду, в черговий раз відмовилася від укладення договору про постачання електричної енергії, чим порушила ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", пункт 2.3.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року за № 312, яких зазначено, що для вимірювання з метою комерційних розрахунків за електричну енергію мають використовуватися розрахункові засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Кодексу комерційного обліку, Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та іншими нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки (а.с. 75 т. 1). Довідкою виконавчий комітет Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 12 квітня 2017 року підтверджено те, що [PERSON] у власному господарстві станом на день видачі цього документа тримала худобу для відгодівлі та молочного напрямку: у 2016 році - п`ять голів, у 2017 році - 6 голів (а.с. 6 т. 1). Зі змісту фотокопій касово-розрахункових документів вбачаються наступні обставини, а саме: 1. 21 вересня 2015 року згідно з товарним чеком придбано керосин за ціною 416 грн. (32 літра), фитиль за ціною 45 грн., скло для лампи - 30 грн; 2. 15 квітня 2016 року згідно з товарним чеком № 927 придбано керосин за ціною 325 грн. у кількості 25 літрів; 3. 18 квітня 2015 року згідно з накладною придбано фитиль для керосинової лампи на ціною 39 грн., електроліхтар за ціною 140 грн., скло для лампи за ціною 60 грн., ліхтарик за ціною 79 грн.; 4. 17 вересня 2015 року згідно з товарним чеком придбано акумулятор за ціною 160 грн., електроліхтарик за ціною 69 грн., керосинова лампа за ціною 250 грн. та керосин за ціною 325 грн. (25 літрів); 5. 07 вересня 2017 року згідно з товарним чеком № 80 придбано керосин за ціною 555 грн. (15 літрів); 6. 17 лютого 2016 року згідно з накладною придбано керосин за ціною 999 грн. (27 літрів); 7. 22 жовтня 2017 року згідно з товарним чеком № 121 придбано керосин за ціною 740 грн. (20 літрів); 8. 14 січня 2018 року згідно з товарним чеком № 55 придбано 4 літра керосину за ціною 136 грн. та фитиль для лампи за ціною 6 грн. 9. 08 серпня 2016 року згідно з накладною придбано керосин за ціною 703 грн. (19 літрів); 10. 30 травня 2018 року згідно з накладною придбано електронасос для води за ціною 690 грн. 11. згідно з товарним чеком магазину «Сад-город» від 02 травня 2017 року № 49 придбано керосин за ціною 629 грн.; 12. 18 березня 2015 року згідно з товарним чеком придбано керосин за ціною 195 грн. (15 літрів); 13. 11 грудня 2018 року згідно з рахунком офіціанта за харчування сплачено 47 грн. (назва закладу харчування не зазначалася); 14. 10 січня 2019 року згідно з рахунком офіціанта за харчування сплачено 49 грн. (назва закладу харчування не зазначалася); 15. 09 серпня 2018 року згідно з рахунком офіціанта за харчування сплачено 20 грн. (назва закладу харчування не зазначалася); 16. 28 жовтня 2018 року згідно з рахунком офіціанта за харчування сплачено 46 грн. (назва закладу харчування не зазначалася); 17. 08 лютого 2018 року згідно з рахунком офіціанта за харчування сплачено 24 грн. (назва закладу харчування не зазначалася); 18. 23 квітня 2018 року згідно з рахунком офіціанта за харчування сплачено 49 грн. (назва закладу харчування не зазначалася); 19. 15 січня 2018 року згідно з рахунком офіціанта за харчування сплачено 37 грн. (назва закладу харчування не зазначалася); 20. 28 грудня 2018 розу згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] оплачено послуги з ксерокопії на суму 10 грн.; 21. 03 квітня 2019 розу згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] оплачено послуги з ксерокопії на суму 23 грн., придбано ручку за ціною 2 грн. та папір за ціною 1,50 грн.; 22. 10 грудня 2018 розу згідно з чеком ФОП [PERSON] оплачено послуги з ксерокопії на суму 54 грн.; 23. 10 грудня 2018 розу згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] оплачено послуги з ксерокопії на суму 23 грн.; 24. 29 жовтня 2018 року згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] придбано папір за ціною 1 грн. 80 коп., оплачено послуги з ксерокопії на суму 16 грн.; 25. 10 грудня 2018 року згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] оплачено послуги з ксерокопії на суму 23 грн.; 26. 14 грудня 2018 розу згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] оплачено послуги з ксерокопії на суму 15 грн.; 27. 29 жовтня 2018 розу згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] оплачено послуги з ксерокопії на суму 16 грн.; 28. 06 квітня 2015 року згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] придбано канцтовари за ціною 20 грн. 90 коп.; 29. 06 травня 2019 року згідно з товарним чеком ФОП ФОП [PERSON] придбано канцтовари, ручка, файли за ціною 49 грн., оплачено послуги з ксерокопії на суму 69 грн.; 30. 05 квітня 2018 року згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] № 162 придбано канцтовари за ціною 10 грн.; 31. 22 червня 2017 року згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] № 462 оплачено послуги з ксерокопії на суму 12 грн. 75 коп.; 32. 16 квітня 2019 року згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] № 113 оплачено послуги з ксерокопії на суму 22 грн. 50 коп.; 33. 03 травня 2019 року згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] № 114 оплачено послуги з ксерокопії на суму 31 грн.; 34. 10 лютого 2016 року згідно з квитанцією № 00454079 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 5 грн; 35. 12 лютого 2016 року згідно з квитанцією № 454117 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 4 грн. 40 коп.; 36. 28 жовтня згідно з квитанцією № 451798 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 4 грн. 40 коп.; 37. 14 грудня 2018 року згідно з чеком № 355790 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 22 грн. 50 коп.; 38. 03 серпня 2016 року згідно з квитанцією № 486276 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 7 грн. 50 коп.; 39. 28 лютого 2018 року згідно з квитанцією № 4257000447676 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 9 грн.; 40. 19 грудня 2016 року згідно з квитанцією № 15806 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 7 грн. 25 коп.; 41. 24 вересня 2018 року згідно з фіскальним чеком оплачено послуги поштового зв`язку на суму 20 грн.; 42. 13 лютого 2019 року згідно з фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» оплачено послуги поштового зв`язку на суму 16 грн.; 43. 29 жовтня 2018 року згідно з фіскальним чеком оплачено послуги поштового зв`язку на суму 15 грн.; 44. 08 червня 2018 року згідно з фіскальним чеком оплачено послуги поштового зв`язку на суму 2 грн. 50 коп.; 45. 12 травня 2018 року придбано квиток з с. Подільки до м. Лебедина на суму 24 грн.; 46. 07 травня 2018 року придбано квиток з с. Подільки до сел. Липова Долина на суму 18 грн. 28 коп.; 47. 07 травня 2018 року придбано квиток з с. Подільки до сел. Липова Долина на суму 18 грн. 28 коп.; 48. 12 травня 2018 року придбано квиток з м. Лебедина до с. Подільки на суму 22 грн. 75 коп.; 49. 07 травня 2018 року придбано квиток з сел. Липова Долина до с. Синівка на суму 16 грн. 66 коп.; 50. 07 травня 2018 року згідно з фіскальним чеком оплачено послуги поштового зв`язку на суму 11 грн.; 51. 07 травня 2018 року згідно з фіскальним чеком оплачено послуги поштового зв`язку на суму 21 грн. 75 коп.; 52. 28 березня 2018 року згідно з квитанцією № 4257000504041 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 10 грн. 50 коп.; 53. 26 березня 2018 року згідно з квитанцією № 1815/39 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 15 грн. 21 коп.; 54. 09 лютого 2018 року згідно з фіскальним чеком оплачено послуги поштового зв`язку на суму 10 грн. 75 коп.; 55. згідно з квитанцією № 451088 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 4 грн. 40 коп. (оригінал квитанції позивач суду не надав); 56. 15 жовтня 2017 року згідно з товарним чеком ФОП [PERSON] № 817 оплачено послуги з ксерокопії на суму 5 грн.; 57. 23 жовтня 2017 року згідно з рахунком офіціанта за харчування сплачено 37 грн. 30 коп. (назва закладу харчування не зазначена); 58. 18 січня 2016 року згідно з квитанцією № 454583 оплачено послуги поштового зв`язку на суму 9 грн. 70 коп.; 59. 22 березня 2017 року згідно з квитанцією оплачено послуги поштового зв`язку на суму 11 грн. 40 коп.; 60. згідно з рахунком на оплату послуг № 30 (без зазначення дати) надано послуги за фотокопіювання документів та друк фотокарток на суму 146 грн. (т.1 а.с. 205-215). З фотокопій квитанцій за особовим рахунком 7875830 вбачається, що за лютий, травень, серпень 2011 року, жовтень 2013 року [PERSON] відповідачем пропонувалося сплатим вартість спожитої електроенергії за вищевказані місяці у розмірі 24 грн, 32,14 грн., 22,97 грн., 25 грн. 14 коп. за спожиті 107, 124, 97, 138 кВт відповідно. За січень 2019 року рахунок від ТОВ «Енера-Суми» по сплаті вартості спожитої енергії в обсязі 208 кВт на ім`я [PERSON] містив інформацію про розмір боргу в сумі 341 грн. 33 коп. (особовий рахунок [NUMBER] ) (а.с. 214 т.1). Свідок зі сторони позивача [PERSON] суду підтвердив обставини про те, що станом на день його допиту 27 лютого 2020 року він пам`ятає як 01 вересня, ближче до обіду, приблизно чотири роки тому, до будинку [PERSON] приїздив на машині співробітник відповідача [PERSON] , у його присутності він пропонував позивачці шоколадку, отримати яку вона відмовлялася, а також він при собі тримав новий електролічильник, який пропонував їй підключити в її будинку; надалі, позивачка, не говорячи в його присутності про те, що вона не бажає встановлення електропостачальником цього лічильника, із зазначеним співробітником «Сумиобленерго» пішла разом від цього свідка, і він не чув їх подальшу розмову; того дня підключення будинку позивача до електромережі не відбулося. Уточнив, що він не обізнаний про точний час відключення та підключення будинку позивача до електропостачання (він особисто володіє інформацією про те, що будинок позивачки фактично більше року тому підключено до електропостачання). Звернув увагу на тому, що після зазначеної вище події у вересні місяці минулих років машини від відповідача до неї приїздили неоднократно протягом двох років тому (це були легкові автомобілі, спеціалізовані автомобілі УАЗ та автомобілі з драбиною-вишкою, останній він спостерігав влітку два-три роки тому біля домоволодіння позивача), він також бачив як співробітники відповідача приблизно у цей період встановлювали електролічильник на опорі біля будинку [PERSON] , обставин під`єднання електропроводів до будинку позивача він не спостерігав. Свідок зі сторони позивача [PERSON] суду підтвердила суду обставини про те, що вона особисто не бачила приїзду машин від «Сумиобленерго» до будинку позивача, а також ж їй не відомі обставини надання її сином можливості та допуску [PERSON] підключати належні останній пристрої для підзарядки в її будинку, інші обставини щодо даної справи, пов`язані з електропостачанням позивача, їй також не відомі. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] суду підтвердив ті обставини, що 01 вересня 2016 року він особисто у складі бригади у першій половині дня приїзжав до с.Подільки до домоволодіння [PERSON] для підключення її будинку до електропостачання на електроопорі, проте позивачка не дозволила їм пройти на подвір`я та у двір біля її будинку, хвірточка до двору була зачинена, усно відмовляючись від допуску співробітників відповідача. Синівська бригада відповідача, яка прибула на місце події, складалася із [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та нього, приїхала на місце з необхідним обладнанням, інструментом та автовишкою АП-17, перед приїздом її попереджали про приїзд та дії, які необхідно було б вчинити для монтажу ізоляційного проводу від опори до будинку (відстань біля 10-15 метрів, зокрема, потрібно було пройти на територію домоволодіння, а в подальшому завести провід до будинку і під`єднати до самого лічильника, потім вивести цей СІП-провід на зовні із будинку та на металевий крюк, де установлюється натяжник проводу, а в подальшому провід виводиться на опору, де він під`єднується до мережі); ніхто із сусідів чи інших сторонніх осіб не запрошувався до участі у цій процедурі. Він у цій ситуації лише надавав допуск до робіт, керував процесом, біля 1,5-2 години вони намагалися отримати згоду на підключення. Також від обізнаний зі слів співробітників відповідача, що 24 березня 2017 року про виїзд на місце проживання позивача двох Липоводолинських бригад відповідача у складі [PERSON] електрика [PERSON] , [PERSON] [PERSON] водія [PERSON] (одна бригада підключає з автовишки провід від будинку, а інша бригада - підключає їх провід до лічильника та виводить його на зовні), проте їм також позивачем відмовлено в їх доступі до території домоволодіння. Домоволодіння, де живе позивачка, підключили до електромережі на лінії електропередач 29 травня 2018 року, під`єднавши новий самоізоляційний натяжний провід від лінії електропередачі і до самого лічильника. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] суду пояснив про те, що 01 вересня 2016 року як старший інспектор Липоводолиньської дільниці РЕМ проводив інструктаж бригади у складі [PERSON] та електромонтера [PERSON] на виїзд до [PERSON] для підключення її будинку до електромережі в с.Подільки. Проте позивачка, як йому звітували члени бригади, які виїжджали до неї, до двору їх не пускала, подвір`я було зачинене, хоча до цього з нею була домовленість установити електрошкаф-щитову, автоматичний вимикач, протягнути кабеля у доступному місці. У подальшому кожні півроку проводилися виїзди до позивача з метою її підключення до електромережі, проте підключення відбулося лише на 5-ту поїздку у травні 2018 року, про що йому розповіли члени бригади - в основному [PERSON] , також інженера [PERSON] , [PERSON] та двоє співробітників, які працювали на електроопорі (підключення відбулося шляхом заміни придбаного позивачем алюмінієвого проводу типу СІП, діаметром 16 кв.мм., від опори протягли провід до ізоляції будинку, далі через стіну протягли кабель до неповіреного лічильника у коридорі будинку; лічильник у будинку позивача останній раз повірявся у 2002 році). До цього, у 2001 році він був у будинку позивачки, ще як майстер по лічильникам, оглядав старого зразка лічильник на 1,5 кВт, який перебуває зараз на балансі постачальника, проте після багаторічної експлуатації він біля 5 Ампер струму з електромережі вже пропускає і не проводить точний облік фактично спожитої електроенергії (допустима похибка в обліку електроенергії нового лічильника складає 2,5 %, проте з часом через засихання мастила на певних складових цього пристрою, які постійно рухаються, лічильник спрацьовується і відсоток похибки лише збільшується), попередження про перше відключення [PERSON] направлялося їй поштою та завчасно, про виїзд бригади для підключення письмові повідомлення позивачу не направлялися. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] суду показав про те, що у грудні 2002 року був виявлений факт безоблікового споживання позивачем електроенергії, у січні 2003 року виявлено пошкодження пломби лічильника у домоволодінні, 16 березня 2009 року установлена протиправність дій позивача та з 30 квітня 2009 року договір користування електроенергією в будинку, де також проживала позивачка, з [PERSON] був розірваний, 30 квітня 2009 року позивачка отримала повідомлення про відключення електроенергії, з 11 березня 2015 року постачання електроенергії до будинку по [ADDRESS] припинено шляхом демонтажу проводу від ізолятора будинку, в якому проживала [PERSON] , до електроопори, через відсутність договірних відносин з користувачем послуг, про що також позивачу поштою надсилалося відповідне попередження. Поновлення постачання електроенергії за вищевказаною адресою відбулося 29 травня 2018 року (таке поновлення могло відбутися раніше якщо б позивач уклала б договір, без наявності укладеного договору поновляти постачання електроенергії підстав не було). На виконання рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 серпня 2016 року 01 вересня 2016 року він разом із бригадою співробітників ПАТ «Сумиобленерго» та двох спецмашин виїхали на об`єкт по місцю проживання позивача для поновлення електропостачання. Протягом половини робочого дня він разом із співробітниками відповідача перебували біля будинку позивача (розмова з позивачем відбувалася біля хвіртки, на територію будинку та до будинку [PERSON] співробітників не впускала, говорячи, щоб ми як відключали, так і маємо підключити електроенергію до будинку, також він проходив на територію її городу, де також спілкувався з нею, проте старий провід став непридатним для під`єднання, він потріскався, і без входження до будинку провести новий більш ніж 10-метровий провід від опори до входу до будинку і безпосередньо до лічильника, як це передбачають норми правил безпеки, було неможливо; також позивачка відмовлялася надати допуск до її житла, про що того дня складено відповідний акт. У подальшому позивачка також не допускала співробітників відповідача до засобу обліку електроенергії та для забезпечення примусового виконання рішення суду. 24 березня 2017 року на місце проживання [PERSON] здійснила виїзд бригада із автомобілем-вишкою та із юристом [PERSON] , на електроопорі встановлена шафа обліку та протягнуто кабель, проте провід старого зразка неможливо було підключити до будинку, також цього дня складено акт за участі співробітника ДВС. 27 червня 2017 року відбувся повторний виїзд з державним виконавцем на місце проживання позивача, остання також вчинила недопуск до засобів обліку в будинку, ці подію заактовано та в подальшому винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, також складено акт про недопуск співробітників відповідача та про порушення правил електрокористування. 21 вересня 2017 року складено ще один акт про недопуск до житла для виконання рішення суду, після цього також прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження. У квітні 2018 року з виїздом на місце проживання позивача остання також відмовилася від пропозиції підписати договір про користування електроенергією і цього ж дня вона здійснила напад на співробітника відповідача [PERSON] і захопила службовий автомобіль, на місце події викликався наряд поліції. 29 травня 2018 року позивачка була готова допустити представників відповідача для відновлення електропостачання будинку, вона сказала, що вона прийняла рішення підключити будинок до електромережі, без конфліктної ситуації, проте новий лічильник того дня не встановлювався (вона згоди на це не надала), однак саме цього дня відбулося поновлення електропостачання до її будинку. На даний час позивач не надає доступ до її житла для заміни застарілого лічильника, який знятий з виробництва, та технічно вірно не обліковує в повному обсязі споживання електроенергії в будинку, він не повірявся вже більше 8 років. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] , який суду під час первісного допиту показав про те, що вперше до будинку, де проживає позивачка, 01 вересня 2016 року він прибув в якості інженера РЕМ ПАТ «Сумиобленерго» і коли вони звернулися до неї, пред`явивши службове посвідчення, пояснивши причину їхнього приїзду до неї, вона сказала, щоб їхньої тут ноги не було, говорила, що він повернув їй сина, він та [PERSON] спілкувалися з нею як біля хвіртки, так і на городі, їй пропонувалося провести безоплатно провід від лічильника та до електроопори на виконання рішення суду (під`єднати старий кабель до електроопори вже було неможливо, бо не вистачало його довжини, залишок старого кабелю був з пошкодженою ізоляцією, він був вже скручений, такий провід може замкнути при під`єднанні з новим до електромережі). Цього дня складали акт про недопуск співробітників відповідача до житла. Уточнив, що до цього 11 березня 2015 року в с. Подільки по вул . Студентській, після попередження про відключення, позивача було відключено від мережі електропостачання, від`єднавши провід до її будинку на електроопорі, перед цим ним висловлювалася пропозиція також замінити лічильник у її будинку, проте позивачка також усно говорила, що вона не допускає до нього наших співробітників, до будинку позивачка їх не допускала, для того щоб відключення провести на лічильнику. 24 березня 2017 року ним разом із іншими співробітниками відповідача вирішено встановити електролічильник із вхідним кабелем у виносній електрошафі, установленій на електроопорі, та в безоплатному порядку пропонували позивачу провести підключення, проте через 3-4 місяці вказану шафу було знято з метою попередження її крадіжки сторонніми особами. В один із їх приїздів позивачка агресивно відреагувала на їх чергову пропозицію підключити електропостачання, самовільно захопила їх службове авто, того дня ними на місце події викликалися співробітники поліції. Коли позивачка допустила їх до лічильника в будинку, то номер лічильнику був заклеяний папіром та скотчем, у нього 2,5 клас точності, тип СО-2м, 1960-х років виробництва, невеликий по потужності струм у виді під`єднаних ламп-економок тощо цей прилад не обліковує; за період відключення електроенергії у позивача до неї здійснювалися виїзди у складі бригади 24 березня 2017 року, 12 і 27 червня 2017 року, 21 вересня 2017 року для підключення її будинку до мережі та про кожні відмови у допуску для підключення складалися відповідні акти за підписами всіх учасників, жодного разу на власне подвір`я [PERSON] працівників відповідача для проведення будь-яких робіт не допускала, їй повідомлялося про порушення правил електропостачання у спосіб недопуску працівників до пристроїв обліку. 29 травня 2018 року позивачка допустила їх до будинку, надавши власний сіп-провід та усно погодилася на підключення нового проводу від електролічильника і до електроопори, всі необхідні роботи були проведені електромонтерами [PERSON] , [PERSON] , позивачка була спокійною, надала повний доступ до території двору та будинку, зайвих питань у неї до них не виникало, проте вона не надавала згоду на проведення заміни старого лічильника на новий, і на укладення особисто договору на постачання електричної енергії до будинку, на їх запитання вона однозначно не відповідала. Під час додаткового допиту 25 лютого 2020 року даний свідок суду також показав про те, що після відключенні позивача від електропостачання у березні 2015 року у спосіб від`єднання електропроводу, який під`єднувався до її будинку, з`ясувалося, що для під`єднання до електромережі повторно не вистачає біля 16 см. цього проводу, його залишки були змотані окремо ближче до електроопори без його розміщення на будинку позивача, 29 травня 2018 року при підключенні електропостачання до будинку позивача він на лічильнику лише відкрив клеймну кришку, провівши ізоляцію проводу, під`єднав новий провід до лічильника без заміни пломб на ньому чи його огляду. Підтвердив, що у травні 2015 року після направлення майже за місяць поштою повідомлення про відключення будинку позивача від електропостачання, [PERSON] при виїзді до її будинку пропонувалося провести відключення електропостачання саме на лічильнику, проте після того як вона заперечувала проти цієї процедури, відключення було проведено безпосередньо на електроопорі. Норми права, які підлягають застосуванню судом при вирішенні даного спору а) щодо вимоги про стягнення вартості недовідпущеної електроенергії: Згідно з ч.13 ст.24 Закону України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР (чинної у період, коли тривали спірні правовідносини) енергопостачальники несуть відповідальність перед споживачами електричної енергії у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника (згідно з умовами договору на постачання електричної енергії). Відповідно до п.44 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 (чинних на час існування спірних правовідносин) у разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної побутовому споживачу електричної енергії. б) щодо вимоги про стягнення матеріальних збитків, завданих відновленням її порушеного права: Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини другою статті 1210 ЦК України шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Разом із цим, відповідно до ч.16 ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР (чинної у період, коли тривали спірні правовідносини) енергопостачальник не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження електропостачання, здійсненого у встановленому порядку. Нормами статті 24-1 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що відповідальність за збитки, завдані внаслідок переривання процесу виробництва, передачі, розподілу та постачання електричної енергії та/або внаслідок виробництва, передачі, розподілу та постачання електричної енергії, параметри якості якої виходять за межі показників, визначених державними стандартами України, несе суб`єкт електроенергетики, в електроустановках якого сталися події, що призвели до таких збитків. Величина збитків, передбачених частиною першою цієї статті, визначається за методикою, затвердженою національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Умови відшкодування збитків, завданих унаслідок переривання процесу виробництва, передачі, розподілу та постачання електроенергії та/або внаслідок виробництва, передачі, розподілу та постачання електроенергії, параметри якості якої виходять за межі показників, визначених державними стандартами України, зазначаються у відповідних договорах між суб`єктами електроенергетики, що здійснюють виробництво, передачу, розподіл та постачання електроенергії. Згідно з пунктами 38, 43, 44, 47, 49-52 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (чинних на час існування спірних правовідносин) енергопостачальник зобов`язується забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензій та договором; надавати інформацію про послуги, пов`язані з електропостачанням, та про терміни обмежень і відключень; гарантувати безпечне користування послугами, пов`язаними з електропостачанням, за умови дотримання споживачами вимог правил безпечної експлуатації внутрішньої електромережі, електроустановок та побутових електроприладів. Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. Енергопостачальник не несе відповідальності за тимчасове припинення постачання електричної енергії, постачання електричної енергії, параметри якості якої не відповідають показникам, зазначеним у договорі, або за шкоду, заподіяну споживачу, якщо доведе, що вони виникли не з його вини, а внаслідок дії обставин непереборної сили або з вини споживача. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної побутовому споживачу електричної енергії. Висновки суду а) щодо вимоги про стягнення двократної вартості недовідпущеної електроенергії: Системний аналіз вищенаведених норм права формує висновок про те, що двократна вартість недовідпущеної електричної енергії є наслідком (відповідальністю) за порушення енергопостачальником зобов`язання, передбаченого у договорі зі споживачем, а відтак має правову природу штрафної санкції за порушення договірного зобов`язання та носить грошовий характер. Як убачається з вищедосліджених доказів, у період часу з 11 березня 2015 року і по 28 лютого 2017 року між [PERSON] , як чоловіком і одночасно членом сім`ї позивача, та відповідачем, який мав статус енергопостачальника, діяв договір про користування електричною енергією за адресою по [ADDRESS] (за вищевказаною адресою зареєстрована та фактично проживала у вищевказаний час [PERSON] ), а тому його норми щодо безперебійного електропостачання поширюються на всіх членів сім`ї [PERSON] , включаючи позивача. Оскільки рішенням місцевого суду від 23 червня 2017 року, яке набрало законної сили, установлені ті факти, що відповідач, порушуючи норми ст.26 Закону України "Про електроенергетику", умови п. 17 Договору про користування електроенергією від 07 серпня 2000 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем, п.3,35 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357, з 11 березня 2015 року, внаслідок винних дій допустив незаконне припинення електропостачання до житлового будинку, який належав на праві спільної сумісної власності та яким користувалася позивачка, а тому суд уважає, що право [PERSON] , як договірного споживача послуг з електропостачання житлового будинку, у вищевказаний період часу (з урахуванням часу зупинення виконання зазначеного рішення місцевого суду судом касаційної інстанції), на надійне (включаючи, безперебійне) постачання електроенергії було порушеним. З урахуванням цього, з метою захисту права позивача до відповідача повинен бути застосований ефективний і належний національний спосіб захисту порушеного права [PERSON] у виді стягнення з відповідача на її користь двократної вартості недовідпущеної їй електричної енергії. Разом із цим, за змістом заявленого позову в цій частині позивач розмір недовідпущеної електроенергії обраховувала сумарно за 39 місяців, з урахуванням щомісячного споживання позивачем електричної енергії в 150 кВт, всього сумарно спожитих 5850 кВт за вищезазначений період (де, 100 кВт рахувалось по ціні 0,90 грн. за кіловат, а інших 50 кВт спожитої електроенергії рахувалось по ціні 1,68 грн. (по цінам станом на день подання уточненого позову - 06 травня 2019 року), що в грошовому еквіваленті склало 14353 грн. 80 коп. Наведений вище позивачем розрахунок недовідпущеної електроенергії суд не може взяти до уваги та на його основі обрахувати дійсний розмір вищезазначеної договірної санкції, оскільки позивачем у заявлених вимогах не сформульовано чіткої нормативно-визначеної методики обрахунку такої недовідпущеної електроенергії для населення та не наведено необхідних відправних й правильних обрахункових показників із посиланнями на засоби доказування. Так, суд уважає, що у вищевказаний період була відсутня методика розрахунку обсягу та вартості недовідпущеної електричної енергії для населення, а тому за аналогією до установлених правовідносин підлягають застосуванню положення підпункту 45 пункту 1.2, абзац 21 пункту 2, пункту 20, пункт 6.46 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКПРЕ України від 31 липня 1996 року № 28 (в редакції чинної у період виникнення спірних правовідносин), які регулюють аналогічні правовідносини щодо користування електроенергією, та в яких передбачено порядок визначення обсягу електричної енергії, що недовідпущена споживачу. Так, підпунктом 45 пункту 1.2. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за № 417/1442, визначено, що недовідпущена електрична енергія є різницею між обсягом електричної енергії, який мав бути поставлений споживачеві у певний період відповідно до договору, і фактично отриманим споживачем обсягом електричної енергії за цей період, що виникла в результаті перерви в електропостачанні, у тому числі при відключеннях. Обсяг електричної енергії, що недовідпущена споживачу, визначається як різниця між обсягом електричної енергії, який мав бути поставлений споживачеві у період обмеження відповідно до договору (визначається, виходячи із середньодобового обсягу споживання за попередній розрахунковий період та часу переривання), і фактично отриманим споживачем обсягом електричної енергії за цей період (п.6.46 даної Постанови НКРЕ). Відповідно до абзацу 53 пункту 1.2, абз. 2 пункту 6.1, абз. 5 пункту 6.46 зазначених Правил середньодобовий обсяг споживання є середньою величиною обсягу електричної енергії, яка спожита протягом доби, за певну кількість днів; розрахунковим періодом для встановлення оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Натомість позивачем узято за основу при проведенні обрахунку вищезазначеної вартості електроенергії середньомісячне споживання електричної енергії в обсязі 150 кВт, без визначення конкретного місяця, в якому починається і завершується такий розрахунковий період, і середньодобового обсягу споживання електроенергії споживачем, при загальній тривалості часу незаконного відключення позивача від електромережі у 39 місяців, що є методологічно неправильним, оскільки для такого обрахунку середньодобового обсягу споживання з урахуванням обставин справи слід брати для калькуляції показники лютого місяця 2015 року, в якості попереднього розрахункового періоду перед незаконним відключенням, а не помилково обраний середній показник місячного споживання електроенергії позивачем в обсязі 150 кВт за весь період незаконного відключення її будинку від електромережі. Позивачем, у підтвердження обрахунку місячного споживання електричної енергії в обсязі 150 кВт, який використовувався для калькуляції загального обсягу недовідпущеної електроненргії за 39 місяців, надано п`ять фотокопій квитанцій з різними показниками спожитої електроенергії за різні місячні періоди за вищезазначеною адресою в с.Подільки, з яких: у першій квитанції за січень 2019 року, складеної на ім`я [PERSON] від ТОВ «Енера-Суми», відображено показник спожитої енергії в обсязі 208 кВт, з другої квитанції відповідача, складеної на ім`я [PERSON] за період з 12 жовтня по 12 листопада 2013 року, обсяг спожитої електроенергії складав 138 кВт, у третій квитанції відповідача на ім`я позивача за період з 12 серпня по 12 вересня 2011 року відображено показник споживання в обсязі 97 кВт, у четвертій квитанції відповідача на ім`я позивача за період з 12 травня і по 12 червня 2011 року відображено показник спожитої енергії в обсязі 124 кВт, у п`ятій квитанції відповідача на ім`я позивача за період з 12 лютого і по 12 березня 2011 року відображено показник спожитої енергії в обсязі 107 кВт (а.с.214 т.1). Зазначені документи, на думку суду, не є належними письмовими доказами у даній справі, бо відображені в них відомості стосуються періодів як задовго до незаконного відключення будинку позивача від електропостачання відповідачем, так і через декілька місяців після відновлення електропостачання зазначеного об`єкта, і в їх змісті відсутні необхідні розрахункові дані, які б можна використати для обрахунку недовідпущеної електроенергії. Також, із наявних у матеріалах справи квитанціях та розрахунків вартості спожитої позивачем електроенергії не вбачається використання [PERSON] саме у вищезазначений розрахунковий період (за лютий 2015 року), наведених нею у калькуляції обсягів спожитої електричної енергії. На думку суду, неправильно обраний позивачем для обрахунку вартості недовідпущеної електроенергії базовий показник у виді середнього споживання електроенергії у розмірі 150 кВт за весь період відключення без визначення відповідного розрахункового періоду й середньодобового обсягу споживання у відповідності до вищенаведених нормативних актів, з урахуванням меж й сутності заявленої позовної вимоги, принципу диспозитивності цивільного процесу, позбавляє суд процесуальної можливості обрахувати двократну вартість недовідпущеної електроенергії позивачу, яка визначена як без посилання на нормативно-правову методику, так і без наведення правильних розрахункових величин, і відповідно задовольнити заявлений позов у цій частині. Додатково, щодо вимоги про стягнення вартості недовідпущеної електроенергії з відповідача на користь позивача у період з 01 березня 2017 року і по 29 травня 2018 року (день фактичного відновлення електропостачання в будинку позивача), то суд виходить з того, що договір про користування електричною енергією в будинку за вищевказаною адресою із членом сім`ї позивача (чоловіком [PERSON] ) розірвано з 01 березня 2017 року, надалі особисто позивачка та інші члени її сім`ї у зазначений вище період окремо договір про користування електричною енергією у вищезазначеному будинку з відповідачем не укладали, фактично послугу з електропостачання за вищевказаний період [PERSON] не отримувала і відповідно її не оплачувала. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача двократної вартості недовідпущеної електроенергії за вищевказаний період через відсутність діючого та укладеного між сторонами спору договору, який би визначав такий спеціальний вид договірної відповідальності. Вищевказані висновки суду по цій вимозі узгоджується із правовими позиціями, сформульованими у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2019 року у справі № 467/1880/15-ц, та у постановах Верховного Суду України від 29 березня 2017 року по справі № 467/1880/15-ц та від 29 березня 2017 року у справі № 6-73цс17. З огляду на вищевикладене, у задоволенні позову [PERSON] у цій частині слід відмовити з підстави його недоведеності. Довід представника відповідача [PERSON] про відсутність вини в діях ПАТ «Сумиобленерго» у непідключенні електроенергії до будинку позивача через чинення [PERSON] перешкод при добровільному та примусовому виконанні рішення суду від 26 червня 2016 року про відновлення електропостачання в її житлі, на думку суду, не заслуговує на увагу та не може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки всі зазначені вище акти про недопуск до будинку позивачем співробітників відповідача складалися лише за участі представників ПАТ «Сумиобленерго» без залучення сторонніх осіб та в період триваючих конфліктних правовідносин між сторонами даного спору, у подальшому не надсилалися позивачу поштою, а зафіксовані в них порушення відповідних правил та норм чинного законодавства не реалізовувалися надалі у відповідно визначеному порядку, а тому суд не розглядає їх в якості допустимих доказів у підтвердження фактів недопуску співробітників відповідача до електрообладнання в будинку позивача. Також суд ставиться критично до показань всіх допитаних у суді свідків зі сторони відповідача, оскільки вони надані в суді особами, які перебувають у трудових відносинах з відповідачем, і відповідно вони не можуть об`єктивно підтверджувати обставини щодо предмету доказування у даній справі при відсутності інших сторонніх й незаінтересованих осіб при фіксації (включаючи, актування певних обставин енергопостачальником) певних подій протягом 2015-2018 років за участю сторін даного спору. До цього, судом ураховується те, що достовірно наявність чи відсутність технічної можливості відновлення електропостачання будинку позивача після його відключення 11 березня 2015 року у такий же спосіб, в який відбулося відключення будинку позивача від електромережі (без доступу до її будинку та без доступу до внутрішньобудинкового електрообладнання), відповідачем в експертному порядку не доведено, і не було з`ясовано на стадії примусового виконання рішення місцевого суду від 26 червня 2016 року. Також, на думку суду, відключаючи будинок позивача від електропостачання з березня 2015 року і до 29 травня 2018 року, відповідач діяв умисно, не вживаючи активних та дієвих практичних заходів по подальшому відновленню електропостачання в будинку позивача у спосіб наближений до способу первісного відключення споживача від електромережі, усвідомлюючи протиправність власних дій, практично бажаючи й передбачаючи настання негативних наслідків для позивача у даній справі. б) щодо вимоги про стягнення з відповідача матеріальних збитків, завданих відновленням її порушеного права Заявлена позивачем вимога мотивувалася тим, що з березня 2015 року і по 29 травня 2018 року відповідач без поважних причин й самовільно відключив від постачання на електроопорі домоволодіння в [ADDRESS] , в якому проживала позивачка, чим завдав їй матеріальних збитків. Зокрема, зазначалося, що у період відключення житла [PERSON] від електроенергії їй доводилось знаходити альтернативи елетропостачанню, придбаючи електрофонарі, бензин, солярку, керосинову лампу, скло та фитилі для неї, доводилось нести витрати для підзарядки мобільних пристроїв та використання інших електроприборів, нею витрачалися кошти на харчування, проїзди до сел.Липова Долина, виготовлення ксерокопій та фотокопій документів, надіслання поштових відправлень тощо на загальну суму 9626 грн. 90 коп. На думку суду, за змістом вищезазначених норм законодавства відповідач відшкодовує споживачу лише ті реально заподіяні майнові втрати, які завдані безпосередньо самій фізичній особі-побутовому споживачу (зокрема, її здоров`ю тощо) або майну такої особи. Досліджені судом докази не підтверджують достовірних фактів завдання відповідачем матеріальної шкоди (збитків) саме позивачу, як фізичній особі-споживачу, або її майну внаслідок протиправних дій першого, пов`язаних з незаконним відключенням житлового будинку, в якому проживала [PERSON] протягом березня 2015 року та по травень 2018 року. Суд уважає, що, витрачаючи грошові кошти на придбання ліхтарів, бензину, солярки, керосинової лампи, скла для лампи та фитилів для неї, [PERSON] діяла на власний розсуд та за особистою ініціативою, ці витрати понесені нею з метою самостійного запровадження у своєму побуті інших, альтернативних джерел освітлення її житла та приміщень у період незаконного відключення її будинку від електропостачання, а не виключно внаслідок вищеустановлених протиправних дій відповідача. Витрати на придбання позивачем 20 травня 2018 року електронасоса до дня підключення будинку [PERSON] до електромережі суд не розглядає в якості матеріальних збитків чи майнової шкоди, завданих позивачу внаслідок протиправних дій відповідача. Окремо суд уважає недоведеним [PERSON] дійсний розмір та періодичність витрачання нею коштів на підзарядку мобільних пристроїв та інших електроприборів у інших фізичних осіб-мешканців с.Подільки, про що в заявленому позові наводилися відповідні аргументи. Суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на харчування позивача у 2017-2019 роках в розмірі 309 грн. 30 коп., за проїзд до сел.Липова Долина та інших населених пунктів в розмірі 99 грн. 97 коп., виготовлення ксерокопій документів, придбання канцтоварів, друк фотокарток в розмірі 551 грн. 45 коп. та за надані поштові послуги без доведення того, що останні понесені саме у даній справі, у розмірі 208 грн. 26 коп., оскільки такі витрати не є ні матеріальними збитками, ні майновою шкодою, завданими споживачу, у розумінні вищевикладеного законодавства та з урахуванням установлених судом спірних правовідносин. Також витрати на харчування не підтверджені первинними розрахунковими документами у виді касових чи товарних чеків, розрахункових квитанцій тощо, в яких би зазначалася інформація щодо дати їх понесення, назви закладу харчування та його місця розташування тощо. Крім цього, позивачем не доведено суду те, що витрати [PERSON] на проїзд із с.Подільки до сел.Липова Долина, до м.Лебедина, понесені нею у зв`язку з розглядом даної справи (такі обставини однозначно не проглядаються з досліджених матеріалів справи), проте, на думку суду, згідно зі ст. 138 ЦПК України вони є різновидом судових витрат, які пов`язуються із явкою сторін до суду, і такі витрати стягуються судом саме за результатами вирішення спору по суті, про що позивачем не зазначалося у заявленому позові в цій частині. Також витрати на друк певних фотокопій документів та за поштові відправлення відносяться до судових витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду, за умови доведеності відповідною стороною, їх понесення саме під час розгляду даної справи. Однак, [PERSON] за змістом заявленого позову визначала такі витрати в якості матеріальних збитків (майнової шкоди), а не в якості судових витрат. Оскільки у задоволенні позову в цій частині відмовлено у зв`язку з його недоведеністю, то стягувати зазначені два види витрат в якості судових витрат, суд відповідно до вимог ст. 13, ч.1 ст. 141 ЦПК України підстав не вбачає. Отже, суд уважає, що з досліджених судом доказів та установлених фактичних обставин справи не проглядається наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача по відключенню будинку [PERSON] від електропостачання та фактично понесеними позивачем вищезазначеними витратами. Вищезазначені висновки суду по цій вимозі узгоджується із правовою позицією, сформульованою у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2019 року у справі № 711/11090/16-ц. Довід-заява представника відповідача [PERSON] про застосування позовної давності у даному спорі та про застосування наслідків пропуску загального строку позовної давності у даній справі щодо двох заявлених вимог суд знаходить невмотивованим та таким, що не підлягає врахуванню судом при вирішенні даного спору по суті, оскільки позов [PERSON] заявлений з дотримання загального строку позовної давності з огляду на триваюче відключення електропостачання будинку позивача до 29 травня 2018 року включно і часу подання нею позову, в якому визначено остаточний обсяг матеріальних збитків та двократної вартості недовідпущеної електричної енергії саме за час незаконного відключення її житла від електромережі (29 жовтня 2018 року). Розподіл судових витрат по справі Зважаючи на те, що дві позовні вимоги стосувалися захисту прав споживача, а позивача відповідно до норми ч.3 ст. 22 «Про захист прав споживачів» при зверненні до суду з даним позовом звільнено від сплати судового збору і відповідно [PERSON] не сплачувала судового збору при зверненні з даним позовом до суду. Сторони не подали попередні розрахунки проведених судових витрат, а тому з урахуванням вищенаведеного суд уважає за необхідне не проводити розподіл судових витрат у справі через відсутність предмету для такого розподілу.

Outcome: dismissed