Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

02 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 00506/RK від 12 липня 2008 року, яка складає: 54540, 55 доларів США та 15275, 53 грн, що разом по курсу НБУ станом на 30. 01. 2017 рік становить 1496353, 36 гривень, звернути стягнення на належний [PERSON] ( паспорт серія ВК 144910, виданий 17 травня 2005 року Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області, ІПН [NUMBER] ) та [PERSON] ( ІПН [NUMBER], в інтересах якої за законом діє [PERSON] ) предмет іпотеки земельну ділянку, загальною площею 0, 2495 га, цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 7420687400:03:001:0021, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область Бобровицький район Соколівська сільська рада, ділянка 21 ( двадцять один ), шляхом її продажу з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України « Про іпотеку » на користь ПАТ « Марфін Банк ». Стягнути з на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» витрати по сплаті судового збору в сумі 22475, 30 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 12 липня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00506/ RK, згідно з умов якого Банк зобов»язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний/картковий рахунок позичальника № 26205400011840/012450 US у банку з 22 липня 2008 року і терміном погашення по 21 липня 2028 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у сумі 64816, 40 дол. США на наступні цілі: на споживчі цілі, у сумі 57000, 00 доларів США, а також у сумі 7816, 40 доларів США на сплату страхових внесків передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 Договору зі сплатою 11, 9 % річних за фактичний період користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом та комісії за надання Кредиту 0, 5 %, що сплачується у момент надання кредиту у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти Кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник зобов»язався в розмірі на умовах та в строки, встановлені в Договорі, повернути Банку Кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, а також сплатити комісії, пені та штрафи, та інші платежі, які передбачені умовами кредитного договору. Банк повністю виконав взяті на себе за Кредитним договором зобов»язання, тобто надав позичальнику кредит, що підтверджується меморіальним ордером. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку відповідач передав земельну ділянку, загальною площею 0, 2495 га, з цільовим призначенням : для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 7420687400:03:001:0021, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область Бобровицький район Соколівська сільська рада, ділянка 21 ( двадцять один ). Зазначена земельна ділянка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ( серія бланку ЯА № 519249), виданого 15 листопада 2005 року Соколівською сільською радою Бобровицького району Чернігівської області на підставі рішення цієї ж ради від 28. 07. 2005 року 19 сесії 4 скликання та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010585500086. 16. 01. 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть 1-БК № 164119 від 18. 01. 2010 року. ПАТ « Марфін Банк » було направлено заяву кредитора від 10. 06. 2010 року № 870/04 до Державної нотаріальної контори Баришівського району Київської області, де і відкрито спадкову справу по померлому боржнику [PERSON]. Протягом 2010 - до травня 2016 року відповідачі не оформлювали свідоцтва про спадщину. 05 квітня 2016 року ПАТ « Марфін Банк » отримав рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку в розмірі ? за [PERSON] та ? за [PERSON] за кожною, яка перейшла їм після померлого 16 січня 2010 року [PERSON]. Таким чином відповідачі, як набувачі права власності на предмет іпотеки, набули статусу нових Іпотекодавців і мають всі його права і несуть всі його обов»язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки. В зв»язку з отриманням відповідачами права власності на заставне майно, Банк надсилав письмове повідомлення, як спадкоємцям померлого позичальника і як новим іпотекодавцям, з даними про наявність невиконаних зобов»язань за кредитним договором забезпечених іпотекою та запропоновано вирішити це питання досудовим способом, шляхом добровільного погашення заборгованості за кредитним договором в межах суми заставного майна, але такий лист - повідомлення був проігнорований. В зв»язку з ігноруванням повідомлень, Банк вимагав від відповідачів усунення порушень кредитного договору, однак а ні відповіді , а ні погашення заборгованості, також не отримав. Заборгованість за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 30. 01. 2017 року і складає 54540, 55 лоларів США та 15273, 53 грн, що разом по курсу НБУ станом на 30. 01. 2017 рік становить 1498353, 36 гривні, у тому числі: заборгованість по кредиту 53462, 53 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 30. 01. 2017 року становить 1453766, 05 гривень; заборгованість по відсоткам 1078, 02 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 30. 01. 2017 року становить 29313, 78 гривень; заборгованість по пені 15273, 53 гривень. Через те, що позичальник не здійснив платежів рахунок погашення суми Кредиту та нарахованим по ньому відсоткам, він порушив прийняті на себе договірні зобов»язання. Викладене і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом. У судове засідання з'явився представник позивача публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» - надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив розгляд провести в відсутність представника банку , проти заочного рішення не заперечував та додав звіт про вартість іпотечного майна. Відповідач по справі [PERSON] яка також діє за законом в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце його проведення сповіщалась тричі , проте до суду повертаються конверти на підставі закінчення строку зберігання кореспонденції для її оримання .Відповідно до Правил надання послуг поштового зв"язку , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 рекомендовані листи доставляютьсяадресату додому , а в разі його відсутності за вказаною адресою залишається повідомлення про його надходження та можливість отримання кореспонденції в поштовому відділенні. В разі неявки адресата за її отриманням поштове відправлення повертається відправнику за закінченням терміну зберігання. Отже суд неодноразово направляв судові повістки з пакетом документів на адресу відповідачів , але вони відсутні за вказаною адресою , а тому відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається , що така особа повідомлена належним чином. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою представника позивача та згідно ст.\~224 ЦПК України, вирішити справу у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобов'язаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 12 липня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00506/ RK ( а. с. 7-9 ), згідно з умовами якого Банк зобов»язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний/картковий рахунок позичальника № 26205400011840/012450 US у банку з 22 липня 2008 року і терміном погашення по 21 липня 2028 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у сумі 64816, 40 дол. США на наступні цілі: на споживчі цілі, у сумі 57000, 00 доларів США, а також у сумі 7816, 40 доларів США на сплату страхових внесків передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 Договору зі сплатою 11, 9 % річних за фактичний період користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом та комісії за надання Кредиту 0, 5 %, що сплачується у момент надання кредиту у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти Кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник зобов»язався в розмірі на умовах та в строки, встановлені в Договорі, повернути Банку Кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, а також сплатити комісії, пені та штрафи, та інші платежі, які передбачені умовами кредитного договору. Банк повністю виконав взяті на себе за Кредитним договором зобов»язання, тобто надав позичальнику кредит, що підтверджується меморіальним ордером ( а. с. 28 ). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір ( а. с. 10-13 ), згідно з яким в іпотеку відповідач передав земельну ділянку, загальною площею 0, 2495 га, з цільовим призначенням : для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 7420687400:03:001:0021, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область Бобровицький район, Соколівська сільська рада, ділянка 21 ( двадцять один ). Зазначена земельна ділянка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ( серія бланку ЯА № 519249), виданого 15 листопада 2005 року Соколівською сільською радою Бобровицького району Чернігівської області на підставі рішення цієї ж ради від 28. 07. 2005 року 19 сесії 4 скликання та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010585500086 ( а. с. 14 ). 16. 01. 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть 1-БК № 164119 від 18. 01. 2010 року ( а. с. 16 ). ПАТ « Марфін Банк » було направлено заяву кредитора від 10. 06. 2010 року № 870/04 до Державної нотаріальної контори Баришівського району Київської області, де і відкрито спадкову справу по померлому боржнику [PERSON] ( а. с. 22 ). 05 квітня 2016 року ПАТ « Марфін Банк » отримав рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області № 729/119/16-ц ( 2/729/105/16 р.) ( а. с. 81 ) про визнання права власності на земельну ділянку в розмірі ? за [PERSON] та ? за [PERSON] за кожною, яка перейшла їм після померлого 16 січня 2010 року [PERSON]. Таким чином відповідачі, як набувачі права власності на предмет іпотеки, набули статусу нових Іпотекодавців і мають всі його права і несуть всі його обов»язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки. В зв»язку з отриманням відповідачами права власності на заставне майно, Банк надсилав письмове повідомлення ( вих. № 230/04 від 14. 04. 2016 р. ) ( а. с. 19 ), як спадкоємцям померлого позичальника і як новим іпотекодавцям, з даними про наявність невиконаних зобов»язань за кредитним договором забезпечених іпотекою та запропоновано вирішити це питання досудовим способом, шляхом добровільного погашення заборгованості за кредитним договором в межах суми заставного майна, але такий лист - повідомлення був проігнорований. В зв»язку з ігноруванням повідомлень, Банк вимагав від відповідачів усунення порушень кредитного договору ( копії вимог 3\~598/04 від 22. 09. 2016 року, № 597 /04 від 22. 09. 2016 року ) ( а. с. 23-25 ), однак а ні відповіді , а ні погашення заборгованості, також не отримав. Заборгованість за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 30. 01. 2017 року ( а. с. 29-30 ) і складає 54540, 55 лоларів США та 15273, 53 грн, що разом по курсу НБУ станом на 30. 01. 2017 рік становить 1498353, 36 гривні, у тому числі: заборгованість по кредиту 53462, 53 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 30. 01. 2017 року становить 1453766, 05 гривень; заборгованість по відсоткам 1078, 02 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 30. 01. 2017 року становить 29313, 78 гривень; заборгованість по пені 15273, 53 гривень. Через те, що позичальник не здійснив платежів рахунок погашення суми Кредиту та нарахованим по ньому відсоткам, він порушив прийняті на себе договірні зобов»язання. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до 4.2. ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 7, п. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 23 закону України « Про іпотеку » у разі переходу права власності ( права господарського відання ) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Ї Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов»язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власносності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов»язання , але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, відповідачі , як набувачі права власності на предмет іпотеки, набули статус нових Іпотекодавців і мають всі його права і несуть всі його обов»язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ « Про іпотеку » у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередже6ння про зверхня стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до закону. Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30. 03. 2012 « Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин » зазначено, що невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України « Про іпотеку » про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушеня зобов»язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись в будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду ( на відміну від інших способів звернення стягнення ( ч. 3 ст. 33 цього Закону )), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцяти денного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки,вправі письмово повідомити іпотеко держателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлення надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотеко держателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцяти денного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету ії прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій інший особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотеко держателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотеко держателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації Суд вважає можливим визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, визнавши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна. Суб"єктом оціночної діяльності на замовлення позивача проведена оцінка вартості земельної ділянки , яка була передана [PERSON] в заставу , ринкова вартість складає 92689 грн. Суд звертає увагу на те, що позивачем було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦКУкраїни законним платіжним засобом,\~\~обов'язковим\~\~до\~\~приймання\~\~за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на\~\~день\~\~ухвалення рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення\~\~рішення про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Також у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 22475 грн.30 коп. Враховуючи викладене вище, та

Outcome: approved