Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилався на наступне. 29 січня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під № 180. Продавцем було підтверджено (п.5 договору купівлі-продажу), що відчужувана квартира нікому не продана, ні відчужена, в користування, в іпотеку не передана, в спорі не знаходиться та т.п. Станом на час оформлення вищезазначеного договору купівлі - продажу, ні обтяження в Державному реєстру обтяжень рухомого майна, ні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заборон відчуження або обтяження іпотекою квартири [ADDRESS] встановлені не були. Це було перевірено приватним нотаріусом шляхом отримання відповідних витягів з реєстрів про що зазначено у п.6 договору купівлі-продажу. 25.12.2013 року на адресу [PERSON] надійшов лист - вимога від ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в якому повідомлялося, що квартира [ADDRESS] є забезпеченням кредитних зобов'язань громадянки [PERSON] перед відповідачем, та останнім прийнято рішення про звернення стягнення на цю квартиру, в зв'язку з чим мешканці повинні звільнити квартиру та знятись з реєстраційного обліку. Звернувшись за поясненнями безпосередньо до установи відповідача позивача повідомили, що дійсно належна квартира позивачу є предметом договору іпотеки PML 700/1224/2008 від 17.07.2008 року та виступає забезпеченням за кредитом [PERSON], і тому набув статусу іпотекодавця за іпотечним договором, з набуттям права власності на квартиру [ADDRESS], яку було передано в іпотеку AT «ОТП Банк» за вищезазначеним іпотечним договором громадянкою [PERSON]. Позивач вважала, що вона не має жодних зобов'язань перед ТОВ «ОТП факторинг Україна», також не має зобов'язань перед відповідачем і [PERSON], яка виступала продавцем квартири та володіла квартирою на законних підставах, будь-яких обтяжень (обмежень) квартира не мала, тому вимоги відповідача щодо звернення стягнення на майно, яке на законних підставах належить позивачу є безпідставними. У зв'язку із наведеним просила суд визнати її добросовісним набувачем квартири [ADDRESS], а також визнати припиненим договір іпотеки № PML - 700/1224/2008 посвідчений 17.07.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 463. ТОВ «ОТП факторинг Україна» звернулося до суду із зустрічним позовом, в якому посилалося на наступні обставини. 16 липня 2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML700/1224/2008. Згідно з Кредитним договором Банк надав [PERSON] кредит в сумі 101298,68 доларів США, дата остаточного повернення кредиту 18 липня 2033 року. 12 листопада 2010 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № ML700/1224/2008 від 16.07.2008 року. ЗАТ «ОТП Банк» належним чином виконало умови кредитного договору № ML700/1224/2008, надавши [PERSON] кредитні кошти. Разом з тим, [PERSON] умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 16.10.2013 року сума заборгованості становила 5641514,41 грн.. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» 17 липня 2008 року був укладений договір іпотеки № PML - 700/1224/2008, відповідно до якого іпотекодавець надав у іпотеку банку трикімнатну квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з наведеним ТОВ «ОТП факторинг Україна» просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML700/1224/2008 від 16.07.2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № PML-700/1224/2008 від « 17» липня 2008 року - трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], з наданням всіх повноважень продавця, встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на час її продажу, з метою збереження предмету іпотеки до її реалізації, передати предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, виселити [PERSON] та інших мешканців, які зареєстровані та проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму сплаченого судового збору в розмірі 3654,00 грн.. В судовому засіданні представник [PERSON] позов своєї довірительниці підтримував в повному обсязі, просив його задовольнити. Проти позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» проти позову [PERSON] заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Свій позов підтримував, просив суд його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що 16 липня 2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML700/1224/2008. Згідно з Кредитним договором Банк надав [PERSON] кредит в сумі 101298,68 доларів США, дата остаточного повернення кредиту 18 липня 2033 року. 12 листопада 2010 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № ML700/1224/2008 від 16.07.2008 року. ЗАТ «ОТП Банк» належним чином виконало умови кредитного договору № ML700/1224/2008, надавши [PERSON] кредитні кошти. Разом з тим, [PERSON] умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 16.10.2013 року сума заборгованості становила 5641514,41 грн.. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» 17 липня 2008 року був укладений договір іпотеки № PML - 700/1224/2008, відповідно до якого іпотекодавець надав у іпотеку банку трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Постановою Господарського суду Харківської області від 28 лютого 2011 року ФОП [PERSON] було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, припинено підприємницьку діяльність банкрута з дня прийняття постанови, строк виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і обов'язкових платежів визнано таким, що настав, припинено строк виконання всіх грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і обов'язкових платежів, припинено нарахування неустойки, відсотків та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості, вимоги за зобов'язаннями банкрута, що виникли під час проведення процедур банкрутства, пред'являються в межах ліквідаційної процедури; припинено стягнення з банкрута за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян;встановлено строк у 40 днів для пред'явлення вимог кредиторів до банкрута;скасовано арешти, що накладені на майно* боржника, і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, у тому числі, податкові застави; заборонено накладання нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Залеську Н.С.; зобов'язано ліквідатора відповідно до ст.ст. 25-30, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до 28.08.2011 р. виконати ліквідаційну процедуру банкрута. Дана постанова постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29 листопада 2011 року була скасована та провадження у справі про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця [PERSON] припинено. 29 січня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під № 180. Законом України «Про іпотеку» передбачено такі способи реалізації іпотеки як позасудовий - відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 36, 37); продаж предмета іпотеки іпотеко держателем від свого імені на підставі рішення суду (ст. 38); шляхом проведення прилюдних торгів (ст. 39). Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності (господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування, без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно до вимог ч.3 ст. 47, ч.ч. 2, 3 ст. 55 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства; при посвідченні угод про відчуження нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони угода про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] на законних підставах у час, коди не було будь-яких заборон на її відчуження і у особи, яка не є іпотекодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. При проведенні процедури банкрутства, яка регулюються спеціальним законом -Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», розпорядження майном, у тому числі заставленим, здійснює ліквідатор -арбітражний керуючий, при цьому отримання згоди від іпотекодержателя на відчуження майна зазначеним законом в редакції, що діяла на момент ухвалення постанови Господарського суду Харківської області від 28 лютого 2011 року, не було встановлено. Представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не заперечувалось в судовому засіданні, що квартира [ADDRESS] вибула із власності [PERSON] внаслідок її відчуження арбітражним керуючим в процесі ліквідаційної процедури. Таким чином, норми Закону України "Про іпотеку" щодо отримання згоди від іпотекодержателя на відчуження заставленого майна арбітражним керуючим - не застосовуються, оскільки розпорядження майном при процедурі банкрутства регулюється спеціальним законом. У разі реалізації іпотечного майна в примусовому порядку, воно звільняється від обтяжень і статусу іпотечного. При переході права власності на вказане майно до іншої особи така особа не несе обов'язку іпотекодателя і на це майно не може бути звернено стягнення. Не можна до спірних правовідносин застосувати положення ст. 9 Закону України "Про іпотеку", у зв`язку з тим, що дана стаття передбачає наслідки у разі добровільного продажу предмета іпотеки саме іпотекодавцем. Спірна квартира відчужувалась у примусовому порядку на виконання вимог постанови господарського суду Харківської області. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що дане товариство не зверталося до господарського суду Харківської області із заявою про отримання грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку, а також не подавало до суду позову щодо визнання торгів вказаної квартири недійсними, а крім того визнає дійсність договору купівлі-продажу, укладеного 29 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON]. При цьому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» мав всі необхідні права щодо стягнення заборгованості по кредиту з [PERSON] саме в рамках ліквідаційної процедури як кредитор. Після проведення ліквідаційної процедури ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має права вимагати звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки майно реалізовано для погашення заборгованості та належить іншим особам. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Щодо позовних вимог за первісним позовом [PERSON], суд зазначає, що згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, захисту в судовому порядку підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, інтереси держави. Судом встановлено, що [PERSON] є належним власником квартири [ADDRESS] та добросовісним набувачем, яка набула право власності на дане майно без обтяжень. Разом з тим, оскільки представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не оспорювався договір купівлі-продажу від 29 січня 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], ним визнавалась добросовісність набуття [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS], суд не вбачає, що право позивача за первісним позовом щодо визнання її добросовісним набувачем було порушене, невизнане чи оспорене з боку відповідача, а відтак в первісному позові в даній його частині слід також відмовити. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання припиненим договору іпотеки № PML - 700/1224/2008, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» 17 липня 2008 року, суд зазначає, що діючим законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного, невизнаного чи оспореного права як визнання договору припиненим. Таким чином в даній частині позовних вимог первісного позову [PERSON] також слід відмовити.

Outcome: dismissed