Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання трудового договору укладеним на невизначений строк, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з тих підстав, що 04 вересня 2018 року її було ознайомлено із наказами директора Новоархангельського НВО № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області від 18 вересня 2017 року № 152-к/тр "Про призначення [PERSON]." та від 23 травня 2018 року № 72-к/тр "Про звільнення [PERSON]." У її заяві про прийняття на роботу від 12 вересня 2017 року була відсутня умова про строковість трудового договору, відповідачами не було проінформовано позивача під розписку про істотну умову праці - строковість та у наказі про призначення її на роботу зазначено "на період 2017/2018 навчального року". Працівником кадрової служби Новоархангельського навчально-виховного об'єднання НВО № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області [PERSON] їй було вручено копії вищевказаних наказів. У її присутності були внесені відомості про роботу до її трудової книжки та їй була видана трудова книжка. Позивачем власноручно було проставлено підписи на вищевказаних наказах та проставлено дату ознайомлення: «04 вересня 2018 року». Позивач вважає, що із змісту її заяви від 12 вересня 2017 року слідує, що її призначають на посаду вчителя англійської мови за безстроковим трудовим договором, проте, уважно ознайомившись зі змістом наказу від 18 вересня 2017 року № 152-к/тр «Про призначення Томило О.Б.», нею було виявлено грубе порушення норм діючого трудового законодавства, а саме: був указаний строк, на який її приймають на роботу: «на період 2017/2018 навчального року». Педагогічні працівники здійснюють свої професійні обов'язки на постійній основі, умови їх роботи носять довготривалий характер, оскільки пов'язані із здійсненням безперервного навчально-виховного процесу у школах, і не містять передумов вважати такий процес обмеженим у часі. Відповідачами її не було ознайомлено із наказами, при прийнятті на роботу питань тривалості трудових відносин не було вирішено і за таких обставин було грубо порушено вимоги ч.2 ст. 23 КЗпП України та не проінформовано про істотну умову- строковість договору. Крім того, у день звільнення їй не було видано копію наказу про звільнення з роботи. За таких обставин позивач просить задовольнити її вимоги про визнання трудового договору укладеним на невизначений строк, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові. На запитання учасників розгляду пояснила, що до неї телефонувала [PERSON] з приводу атестації та підвищення кваліфікації. Про зміст наказів дізналась лише 04 вересня 2018 року. В літній період йде відпустка і її ніхто не повідомив про вихід на роботу. Представник відповідача Відділу освіти, молоді та спорту Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судовому засіданні не погодилась із висунутими вимогами та пояснила, що позивачем була написана заява про призначення її на умовах сумісництва в присутності методиста. При ознайомленні із текстом заяви було виявлено, що в ній не був зазначений термін. Методист зателефонувала до позивача з проханням переписати заяву, про що остання була повідомлена і також знала, що її було звільнено, тому і не виходила на роботу. Представник підтвердила, що умов при прийнятті на роботу у відповідності до п.2 ст.23 КЗпПУ не було, строковість не була вказана у заяві, нормативно-правових актів щодо строковості не існує, однак склалась практика щорічно оформляти вчителів на період навчального року. Представник відповідача Новоархангельського навчально - виховного об'єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області позовні вимоги не визнав,в судовому засіданні пояснив, що між позивачем та відділом освіти не було згоди щодо строку укладення трудового договору, однак позивач знала на який термін її було прийнято на роботу. На запитання пояснив, що він не пам'ятає чи була позивач ознайомлена зі спірними наказами, однак повинна бути ознайомлена. Також пояснив, що позивач порушила терміни звернення до суду. Третя особа - начальник відділу освіти, молоді та спорту Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області Керлсон Сергій Володимирович в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа - директор Новоархангельського НВО № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що по НВО було продубльовано наказ № 293 по відділу освіти для правової підстави нарахування заробітної плати по НВО щодо працюючих. Сам наказ № 152 не мав самостійного розпорядчого характеру, Томило не виявляла бажання ознайомлюватись із наказами і вона її по телефону повідомила про прийняття її на роботу тимчасово. Із 01.06.2018 року позивач жодного дня не була на роботі, знала про її звільнення і порушила строки звернення до суду. Третя особа - завідувач філії Ганнівської ЗШ І-ІІІ ст. Новоархангельського НВО № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області Хомич Ю.П. в судовому засіданні повідомив, що у школі була необхідність у вчителі англійської мови, позивач була прийнята на роботу і претензій до неї не було ніяких. В кінці навчального року її було повідомлено про закінчення трудового договору, так вона була прийнята на умовах сумісництва. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює методистом відділу освіти і займається кадровими питаннями. З приводу прийняття на роботу звернулась позивач та по зразку написала заяву, текст якої вона не проконтролювала та віддала [PERSON] Свідок також повідомила, що вона особисто телефонувала позивачу з приводу дописання фрази у тексті заяви « на період навчального року». Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 12 вересня 2017 року позивачем на ім'я начальника відділу освіти, молоді та спорту Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області було подано заяву з проханням призначити її на посаду вчителя англійської мови Ганнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 з 13 вересня 2017 року на умовах сумісництва. Відповідно до наказу № 293-к/тр від 12 вересня 2017 року начальника відділу освіти, молоді та спорту Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області «Про призначення [PERSON].» позивача призначено на посаду вчителя англійської мови Ганнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новоархангельського навчально-виховного об'єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області, на період 2017/2018 навчального року на умовах сумісництва. Згідно наказу № 152-к/тр від 18 вересня 2017 року директора Новоархангельського навчально-виховного об'єднання № 2 «Про призначення [PERSON].» позивача призначено на посаду вчителя англійської мови Ганнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новоархангельського навчально-виховного об'єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області, на період 2017/2018 навчального року на умовах сумісництва, з 13 вересня 2017 року. Підставою для винесення даного наказу був наказ начальника відділу освіти, молоді та спорту Новоархангельської районної державної адміністрації № 293-к/тр від 12 вересня 2017 року. Наказом № 72-к/тр від 23 травня 2018 року директора Новоархангельського навчально-виховного об'єднання № 2 «Про звільнення [PERSON].» позивача звільнено з посади вчителя англійської мови Ганнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новоархангельського навчально-виховного об'єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області з 31 травня 2018 року по п. 2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строку). Згідно відміток у зазначених наказах позивач була з ними ознайомлена 04 вересня 2018 року, із наказом № 293-к/тр від 12 вересня 2017 року позивач не була ознайомлена взагалі. Відповідно до вимог Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999 року( який був чинний на час прийняття позивача на роботу) компетенція щодо призначення на посади педагогічних працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу була покладена на відповідний орган управління освітою. На момент звільнення позивача із займаної посади вже діяв Закон України «Про освіту» від 05.09.2017 року і відповідно до вимог ст. 26 цього Закону керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень призначає на посаду та звільняє з посади працівників, визначає їх функціональні обов'язки. Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працiвником та власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою. Працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, та дотримуватись внутрiшнього трудового розпорядку, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов'язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату й забезпечувати умови працi, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн. Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Строк, на який працівник наймається на роботу, обов'язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин. Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у частині другій статті 23 КЗпП України, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення. Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір. Аналогічні обставини зазначені і у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року по справі № 6-254цс17. У поданій заяві позивача від 12.09.2017 року відсутнє прохання про прийняття на роботу на визначений термін, а також відсутнє будь-яке погодження на укладення строкового трудового договору. Підставою припинення трудового договору відповідно до п.2 ст. 36 КЗпП України є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 9 від 06.11.1992 року « Про практику розгляду судами трудових спорів» у п.7 роз'яснив, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу,обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Пунктом 9 вищезазначеного Пленуму роз'яснено, що оскільки згідно з ч.2 ст.23 КЗпП трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Оскільки погодження між сторонами щодо конкретного періоду часу при розгляді спору не було встановлено, тому зазначений трудовий договір має бути укладеним на невизначений строк від часу його укладення. Пояснення свідка по даній справі не може бути прийнято судом як доказ, оскільки питання погодження терміну строковості трудового договору зі сторони працівника має бути зазначено у поданій заяві. За таких обставин наказ № 293-к/тр від 12 вересня 2017 року та наказ № 152-к/тр від 18 вересня 2017 року є недійсними в частині визначення строку. Відповідно і наказ № 72-к/тр від 23 травня 2018 року, як похідний від вищезазначених наказів, підлягає скасуванню. Згідно до 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. При цьому, відповідно до вимог підпункту б пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Тому на користь позивача слід стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2018 року по 14.11.2018 року в розмірі 3246,90 грн + 4870,35 грн. (9999,95 грн.- 5129,60 грн-компенсація за невикористану відпустку) (заробітна плата за квітень 2018 року та травень 2018 року) = 8117,25 грн : 39 (19 +20 робочих днів за квітень-травень 2018 року) = 208,13 грн. х 116 робочих днів ( з 01.06.2018 року по 14.11.2018 року)= 24143 грн.08 коп. з утриманням з даної суми податків та інших обов'язкових платежів. Відповідно до ст. 233. КЗпПУ працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Твердження відповідачів про порушення позивачем терміну звернення до суду судом не може бути прийнято до уваги, оскільки у відповідності до вимог ст..233 КЗпП України позивач звернулась у місячний термін у справі про звільнення після ознайомлення із оспорюваними наказами, оскільки їй не було вручено копію наказу про звільнення. Крім того із оспорюваними наказами позивач не була ознайомлена відповідачами вчасно, нею самостійно було із ними ознайомлення 04.09.2018 року. Тому, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивачем вимоги чітко поставлені у прохальній частині позовної заяви, тому суд проводить розгляд відносно зазначених позовних вимог. Відповідно до ст.ст.12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд проводить розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», тому в порядку розподілу судових витрат із відповідачів слід стягнути пропорційно до задоволених вимог суму судового збору на користь держави у відповідності до ставок судового збору, визначених вищезазначеним Законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved