Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 11 565,13 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 08.09.2010 року, а також понесених судових витрат (а.с.2-3). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.09.2010 року відповідач у ПАТ КБ "Приватбанк» отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте, зобов'язання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 31.03.2017 року виникла заборгованість по кредиту та відсоткам, з урахуванням штрафних санкцій, у розмірі 11 565,13 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив застосувати позовну давність в частині стягнення неустойки (а.с.48-49, 73). Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 08.09.2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н (а.с.6, 7, 8-31), відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 2 000 грн. 00 коп. зі сплатою 36.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Форма договору складається із заяви позичальника, пам'ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг та тарифів. Відповідно Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Судом встановлено, що договір укладено у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами Банку та особисто відповідачем, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковим для виконання. На день укладання договору та подання заяви про отримання кредиту, відповідач погоджувався з усіма його умовами та вчиняв дії передбачені договором, що підтверджується не тільки його підписами на документах (а.с.6 зв), але й отриманням платіжної картки, періодичною сплатою коштів в рахунок погашення кредиту. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Умовами договору передбачено щомісячне погашення кредиту, а також відсотків за його користування. Як вбачається із розрахунку позивача (а.с.4-5) станом на 31.03.2017 року погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановлених кредитним договором умов, кредит погашався не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом - 1 990 грн 57 коп, заборгованість за відсотками - 8 547 грн 65 коп. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушення клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанні, передбаченому договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Беручи до уваги, що відповідач порушив умови договору, тому повинен сплатити банку штраф у розмірі 500 грн та 5 % від суми позову - 526 грн 91 коп, а всього 1 026 грн 91 коп. Виходячи з розрахунку (а.с.4-5), загальна сума заборгованості по кредиту становить 11 565,13 грн. Відповідачем, відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, надано заяву про застосування строку позовної давності щодо стягнення неустойки. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Вимоги про стягнення пені згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік. Укладеним між сторонами договором позовна давність збільшена не була. Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою її, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з виписки по рахунку, відповідачем останній платіж за кредитним договором здійснено 09.02.2015 року у розмірі 68 грн. Строк дії отриманої відповідачем кредитної картки встановлений до вересня 2018 року (а.с.72), а із зазначеним позовом Банк звернувся у травні 2017 року, а тому строк позовної давності банком не пропущений. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості по кредитному договору. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків, а тому, відповідно до ст.ст. ст.ст. 525, 526, 530, 533, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 08.09.2010 року в сумі 11 565,13 грн, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved