Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 27.11.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 3400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору. Позивач вказав, що свої зобов»язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно умов та правил надання банківських послуг. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість - 18238,71 гривень, яка складається з наступного : - 3432,04 грн. - заборгованість за кредитом; - 10914,02 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 2547,95 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); - 844,70 грн. - штраф (процента складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, і що не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.11.2009 року між позивачем та відповідачем укладений договір № б/н, відповідно до якого позивач надає грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобовязання за укладеним договором б\\н від 27.11.2009 року виконав, надавши відповідачу кредит урозмірі 34000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а саме - грудень 2012 року. Встановлено, що відповідач своїх зобовязань, які вказані у договорі не виконує по сьогоднішній день, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом №б/н від 27.11.2009 року, який було додано до справи представником позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В ст. 527 ЦК України вказано, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настання цієї події В ст. 625 ЦК України вказано, що боржник не звільняється від відповідальності. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, починаючи з грудня 2012 року (кредитна картка "Універсальна" № [NUMBER] термін дії "12/12") ПАТ КБ "ПриватБанк" фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов"язання, так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тому, починаючи з грудня 2012 року і по теперішній час строк позовної давності щодо кредитного договору № б/н від 27.11.2009 року та стягнення неустойки за вказаним договором сплив. З вказаним позовом позивач повинен був звернутися до грудня 2015 року, а звернувся до суду за захистом своїх прав лише в березні 2017 року. Проте ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності по кожному черговому платежу починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами відповідно до графіку платежу, початок позовної давності для стягнення кожного з цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником такого обов'язку. Враховуючи вище викладене, судом встановлено, що станом на дату звернення позивача до суду з позовом (01.03.2017 року) по заявленим вимогам сплив загальний строк позовної давності та позивачем не ставиться питання про його поновлення, а відповідач подає заяву про застосування цього строку, тому це є підставою для відмови у задоволенні позову, як передбачено ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України. На підставі ст.ст. 252-255, 257, 258, 261, 267,509, 525-527, 530, 599, 610, 611, 625, 626, 629, 1054 ЦК України і

Outcome: dismissed