Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму переплати допомоги на дитину по догляду за дитиною як одинокій матері в розмірі 1549,52 грн. Позов обґрунтований тим, що 06.04.2016 року до управління звернулася [PERSON] із заявою про призначення допомоги на дитину як одинокій матері, на підставі якої 07.04.2016 року позивачці була призначена така допомога на шість місяців - з 01.04.2016 року по 30.09.2016 року. 25.07.2016 року до управління надійшло повідомлення від Житомирського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про те, що [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, державну соціальну допомогу використовує не за призначенням, на підставі чого 01.08.2016 року припинено виплату допомоги [PERSON] як одинокій матері. Сума переплати за період з 01.08.2016 року по 31.08.2016 року складає 1549,52 грн., яку відповідач в добровільному порядку не відшкодувала позивачу. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Частина 1 ст. 224 ЦПК України встановлює, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справ доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлює Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21.11.1992 року № 2811-XII (далі Закон 2811-XII). Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону 2811-XII порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону 2811-XII призначається, зокрема, допомога на дітей одиноким матерям. Статтею 18-1 Закону 2811-XII встановлено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Статтею 18-1 Закону 2811-XII передбачено, що виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) призупиняється у разі: тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового працевлаштування дитини. Умови призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" визначає Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. № 1751 (далі Порядок). Згідно п. 35 Порядку, для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подається заява про призначення допомоги та документи згідно визначеного Порядком переліку. Судом встановлено, що [PERSON] 06.04.2016 року звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира з заявою та документами про призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", оскільки є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та згідно рішення позивача від 07.04.2016 року [PERSON] з 01.04.2016 року призначено допомогу одиноким матерям у розмірі 1412,52 грн. (а.с. 10 - 12). Пунктом 36 Порядку визначено, що допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Підстави для припинення виплати допомоги Порядком визначено такі ж, як і ст. 18-1 Закону 2811-XII. Виплата допомоги припиняється або зупиняється на підставі поданих обґрунтованих пропозицій органу опіки та піклування за поданням центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді або уповноваженої особи, визначеної виконавчим органом об'єднаної територіальної громади, до органу соціального захисту населення з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу. 25.07.2017 року Житомирський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира надіслано лист, у якому викладено прохання розглянути питання щодо призупинення державних соціальних виплат [PERSON], оскільки остання не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, у помешканні не створені належні умови для проживання, діти не мають повноцінного харчування, не доглянуті, державну соціальну допомогу мати використовує не за призначенням (а.с. 8). Розпорядженням начальника Управління праці та соціального захисту населення Богунської райради міста Житомира від 27.07.2016 року, з 01.08.2016 року припинено виплату допомоги [PERSON] у зв'язку з нецільовим використанням коштів на дітей, невиконанням батьківських обов'язків (а.с. 7). Однак, згідно довідки Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, у серпні 2016 року [PERSON] виплачено соціальну допомогу на двох дітей одиноким матерям у розмірі 1549,52 грн. (а.с. 6). 23.03.2017 року та 26.04.2017 року [PERSON] направлялися повідомлення про необхідність повернення переплаченої суми у розмірі 1549,52 грн. (а.с. 4, 5), однак кошти у добровільному порядку не відшкодовані. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 22 Закону 2811-XII, одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачем заперечень проти позову з посиланням на докази в суд не подано. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 19 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовної заяви до суду в сумі 1600 грн., а позовні вимоги задоволено повністю, отже, відповідно до вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України вказані витрати по оплаті судового збору належить стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved