Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом. В позові посилається на те, що уклав з відповідачем договір страхування життя, внаслідок чого відповідач видав позивачеві [PERSON] поліс страхування життя №1005289 від 27.06.2008 року. При ознайомленні з пунктами даного договору, позивач з`ясував, що умови правочину порушують положення ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки є несправедливими та суперечать принципу добросовісності. В судове засідання від представника позивача надійшла заява, у якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а справу розглядати без його участі за наявними в матеріалах справи доказами. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та заяв чи клопотань через канцелярію суду від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився в судове засідання без повідомленням причини, а позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, судом, в порядкуст.280-281 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] склав заяву від 17.06.2008 р. №1011207 на страхування за програмою добровільного страхування життя «Оранта-Life» та отримав від ЗАТ «Страхова компанія «Оранта-життя», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-життя» поліс страхування життя №1005289 від 27.06.2008р., сплатив перший внесок. Згідно змісту полісу укладений Договір страхування життя складається з Правил добровільного страхування життя (Універсальні) (Нова редакція), затверджених рішенням Правління ЗАТ СК "Оранта-Життя" №14 від 26.04.2007р., Заяви на страхування життя від 17.06.2008р. №1011207 та Поліса страхування життя №1005289 від 27.06.2008р. Відповідно до полісу застрахованою особою є позивач. Строк дії полісу складав 30 років (з 27.06.2008р. по 26.06.2038р.), страхова сума 32113 Євро. Валюта страхування - євро. При видачі Полісу страхування відповідачем позивачу були надані неповні Правила страхування, які не містили додатків. У вересні 2017р. позивач отримав копію Правил добровільного страхування життя (Універсальні) (Нова редакція), затверджених рішенням Правління ЗАТ СК "Оранта-Життя" №14 від 26.04.2007р., з додатками. Ознайомившись з Правилами страхування позивач з`ясував, що умови правочину порушують положення Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року, оскільки є несправедливими та суперечать принципу добросовісності. Шляхом укладення Договору страхування позивачу пропонувалась можливість інвестування грошей та отримання додаткового прибутку. Це підтверджують зазначені в п.9.8., 9.9., 14.4.2. Правил обов`язки Страховика, а також положення Полісу про те, що дожиття позивача до дати закінчення строку дії Договору зазначалось страховим випадком і всі сплачені кошти він мав отримати як страхову суму. Також про інвестування грошей шляхом укладення договорів страхування зазначається в листах відповідача. Однак відповідач обов`язки зі збільшення розміру страхової суми за рахунок отриманого інвестиційного доходу не виконував, а будь-якими неустойками виконання цих обов`язків не забезпечено. В результаті позивач позбавлений можливості захищати свої права, а у випадку розірвання несправедливого Договору позбавляється більшої частини своїх внесків. При цьому Страховик у випадку несплати Страхувальником внесків має право припинити або редукувати договір на власний розсуд, позбавивши Страхувальника більшої частини внесків (80% та більше). Відповідно до Правил страхування існують наступні обов`язки відповідача: «9.8.Щорічно, за результатами отриманого інвестиційного доходу від розміщення коштів резервів із страхування життя, Страховик проводить збільшення розміру страхової суми (страхової виплати) на суми (бонуси), які визначаються Страховиком за вирахуванням витрат Страховика на ведення справи у розмірі до 15 відсотків отриманого інвестиційного доходу та обов`язкового відрахування в математичні резерви частки Інвестиційного доходу, що відповідає розміру інвестиційного доходу, який застосовується для розрахунку страхового тарифу. За рішенням Загальних зборів акціонерів Страховика, Страховик має право збільшити розмір страхової суми (страхової виплати) на суми (бонуси), які визначаються Страховиком один раз на рік за іншими фінансовими результатами його діяльності (участь у прибутках Страховика). 9.11. Збільшення розміру страхової суми та розміру страхових виплат внаслідок виконання положень пунктів 9.8. та 9.9. цих Правил не потребує внесення змін до Договору. Прийняті Страховиком додаткові страхові зобов`язання повідомляються Страхувальнику письмово і не можуть бути у подальшому зменшені в односторонньому порядку. 14.4. Страховик зобов`язаний: 14.4.2. збільшувати страхову суму та/або розмір страхових виплат за рахунок отриманого інвестиційного доходу від розміщення коштів резервів із страхування життя, відповідно до чинного законодавства України». Відповідно до пункту 11.3. Правил «У випадку несплати Страхувальником страхового внеску (за винятком першого) протягом тридцяти календарних днів (періоду відстрочки) від дня, коли такий страховий внесок буде вважатися простроченим, дія страхового захисту буде: а) достроково припинено, якщо на дату закінчення періоду відстрочки розмір викупної суми за винятком будь-якої заборгованості Страхувальника буде менше 200 грн; б) продовжено зі зміненою страховою сумою, якщо на дату закінчення періоду відстрочки розмір викупної суми за винятком будь-якої заборгованості Страхувальника буде не менше 200 грн. 11.6. Редукування страхової суми здійснюється шляхом переводу Договору в оплачений, до Методики редукування страхової суми, наведеної у Додатку №6 до цих Правил, страхове покриття з редукованою страховою сумою зберігається лише за ризиками Дожиття та Смерть, передбаченими пунктом 5.3. цих Правил, 11.7. Редукування страхової суми здійснюється лише по закінченню другого року дії а іншому випадку дія Договору страхування припиняється з 31 дня, наступного за повинен був бути сплачений внесок, якщо інше не передбачено умовами Договору…» Проаналізувавши зміст договору, судом установлено, що за невиконання своїх зобов`язань за договором страхування відповідач не несе відповідальності, а у випадку розірвання договору позивачем отримає вигоду більше ніж 50% сум страхових внесків, договір містить вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Позивач вважає справедливими розміри викупної суми у відсотках від внесених страхових платежів починаючи з другого року дії договору страхування щорічно: 17%, 38%, 49%, 56%, 61%, 65%, 68%, 71%, 75%, 77%, 80%, 82%, 85%, 87%, 90%, 92%, 95%, 95%, 95%, 95%, 95%, 95%, 95%, 95%, 95%, 95%, 95%, 95%, 95%. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про страхування» викупна сума є майновим правом страхувальника за договором страхування життя та сплачується у випадку дострокового припинення договору. Згідно Правил страхування викупна сума визначається відповідно до Додатку 6 цих Правил. Згідно зазначеної у Додатку 6 формули (сторінка 133 Правил) неможливо розрахувати розмір викупної суми, оскільки в розрахунку включені посилання на внутрішні положення Відповідача та на додаток №7 до Правил страхування, який відсутній у додатках до Правил. Зазначене унеможливлює розрахунок позивачем належної йому викупної суми. При цьому згідно Полісу страхування розмір викупної суми дорівнює у перші роки нулю, а в подальшому на п`ятий рік дії договору складає всього 20% від сплаченого відповідачу. У випадку прострочення оплати страхових внесків - викупна сума розраховується відповідно до Правил страхування. А як вже зазначалось, відповідно Правил страхування розрахувати її (викупну суму) неможливо. Таким же чином обчислюється у Правилах страхування сума редукування - у розмірі відповідно до викупної суми з урахуванням витрат на ведення справи. Однак зазначені в Полісі суми редукування неспіврозмірні з розмірами трат Страховика на ведення справи. В абзаці другому Приміток Полісу страхування щодо розмірів викупних сум зазначено наступне: «Наведені розрахункові величини є гарантованими лише за умови відсутності заборгованості по сплаті страхових премій за цим Договором страхування на момент проведення відповідних змін у Договорі». За умови наявності заборгованості розміри викупних сум є незрозумілими через невизначеність сум в Правилах. Позивач жодним чином не може розрахувати належну йому до виплати суму. Із зазначеного вбачається, що Договір страхування захищає інтереси відповідача і жодним чином не захищає права позивача як споживача послуг та ставить його у вкрай невигідні умови, а отже такий договір має істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). За змістом частини п`ятої статті 18 Закону № 1023-ХІІ у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону № 1023-ХІІ). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Проаналізувавши норму статті 18 Закону № 1023-ХІІ, слід дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону № 1023-ХІІ є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). Відповідно до пунктів 5-7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»: «5. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 6. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. 7. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення». Проаналізувавши зміст договору, суд установив, що за невиконання своїх зобов`язань за договором відповідач не несе відповідальності, договір страхування містить несправедливі умови, визначені частиною третьою статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (це незабезпечення відповідальністю виконання обов`язків Страховика, зазначених в п.9.8., п.9.9., п.п.14.4.2. Правил страхування, та можливість припинити договір у випадку невиконання обов`язків Страхувальником із утриманням більшої частини внесків, неможливість визначення споживачем розміру викупної суми); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (Розділ 11 Правил страхування); - встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (Таблиця гарантованих викупних сум, мінімальних гарантованих страхових сум у випадку редукування в Полісі страхування, п.11.5. Правил страхування, Додаток № 6 до Правил страхування); - установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору (зазначення у формулі розрахунку викупної суми Додатку №7 до Правил страхування, який відсутній у Правилах страхування). Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-життя», про визнання несправедливими та зміну положень договору страхування життя. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, а позивач звільнений від сплати судового збору, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір З урахуванням викладеного,

Outcome: approved