Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2016 року сторонами було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 23000,00 грн.. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов"язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору не виконує своїх зобов`язань по поверненню кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 15 серпня 2021 року в загальному розмірі складає 18213 грн. 56 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також сплачені позивачем при подачі позову судові витрати у сумі 2270,00 грн.. Позивач в судове засідання не з`явився, проте згідно заяви просить суд розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, а також, не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважніпричини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову з наступних підстав: 27 грудня 2016 року [PERSON] та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" уклали договір у виді Анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", відкрили [PERSON] картковий рахунок і випустили платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, який в подальшому був збільшений до 23000,00 грн., а також, здійснювали її обслуговування, а [PERSON] зобов`язався здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, заява містить вказівку, що [PERSON] ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які разом із підписаною заявою складають договір про надання банківських послуг (а.с.15-70). Розрахунок заборгованості проведений АТ КБ "ПРИВАТБАНК" станом на 15.08.2021 року свідчить, що загальна сума заборгованості 18213,56 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредита 14740,00 грн., за простроченими відсотками 3473,26 грн. (а.с.11-12). Виписка за договором укладеним між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" і [PERSON] свідчить про користування відповідачем грошовими коштами на рахунку (а.с.80-87). Довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свідчать, що [PERSON] , згідно кредитного договору, змінювався кредитний ліміт, а також картка відкрита 20.01.2018 року з терміном дії до 12/2021 року (а.с.13-14). Статтями 526 та 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися у встановлений строк та належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на той же строк (а.п.41зв). Відповідно до\~ст.1052\~ЦК України\~у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, яким він і скористався, звернувшись з даним позовом до суду (ст.1050 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). З вказаного розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] нарахована заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 3473,26 грн.. Разом з цим, в матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б вказували на те, що між сторонами по справі належним чином узгоджений обов`язок відповідача зі сплати на користь АТ КБ «ПриватБанк» прострочених відсотків. Зокрема, згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відсутня умова про розмір процентної за простроченими відсотками та відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. В той же час, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» не підписувався відповідачем, що свідчить про те, що сторони не досягли згоди щодо умови про розмір процентів за простроченими відсотками. Тому підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3473,26 грн. відсутні. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення прострочених відсотків, в тому числі їх розміру та порядку нарахування, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на веб-сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємна частина кредитного договору. Разом з цим, матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанк, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах розмірі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату прострочених відсотків за користування кредитними коштами, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зазначене у повній мірі узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Окремо слід зазначити, що позивачем до позовної заяви додано клопотання про огляд веб-сайту в якому позивач просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» за посиланням https://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: «Архів договорів», перейти за посиланням «більше», обрати сторінку № 5, повний текст за посиланням «Повний договір (актуальний на 01.12.2016)», розділ 2.1.1 знаходиться на сторінках 345-377 повного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.\~85\~ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. В клопотанні про огляд веб-сайту представник позивача зазначає, що такий огляд надасть змогу підтвердити дійсність відповідної копії редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» на час укладення кредитного договору, тобто станом 27.12.2016. Огляд веб-сайту може бути проведений для фіксації лише тих даних, які можуть бути доказами у відповідній цивільній справі. Сам по собі огляд веб-сайту за своєю суттю є фіксацією на час такого огляду певного стану речей, відповідної інформації тощо. Отже, огляд веб-сайту не зможе спростувати чи підтвердити наявність станом на 27.12.2016 тієї чи іншої редакції Умов та Правил надання банківських послуг. Враховуючи викладене, огляд веб-сайту не зможе довести обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача, зокрема такий огляд не змінить тих обставин, що Умови та Правила неодноразово могли змінюватися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, а саме 27.12.2016 до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Також, огляд веб-сайту не змінить і тих обставин, що вони відповідачем не підписані, а отже й обставини щодо недоведеності, що саме ці Умови та Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Таким чином, клопотання позивача про огляд веб-сайту, яким позивач просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» слід відхилити. І таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами є необґрунтованими. В анкеті-заяві позичальника від 27.12.2016 не визначено строк повернення кредиту, а тому відповідно до положення частини другої статті 530\~ЦК України банк вправі вимагати захисту порушених прав шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 14740,30 грн. Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] на підставі норм ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України суд враховує, що оскільки позов підлягає лише частковому задоволенню, то і судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжного доручення від 19.08.2021 року (а.с.1) позивачем сплачено було 2270,00 грн судового збору. При цьому, враховуючи, що судом позовні вимоги задовольняються частково - щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 14740,30 грн., що становить 80,93% від ціни позову, то на користь позивача з відповідача підлягає стягненню лише 1837,10 грн судового збору. На підставі наведеного та ст.526, 530, 549, 629, 1049, 1050, 1052, 1054 ЦК України,

Outcome: partial