Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про захист прав споживачів, в якому просить визнати недійсним кредитний договір та договір застави рухомого майна та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса та про визнання недійсним кредитного договору № 6/4/2006/840-К/1608 від 12.12.2006 року та договору застави автомобіля Skoda Oktavia від 12.12.2006 року. Ухвалою суду від 22.01.2014 року позовні вимоги позивача про визнання недійсним кредитного договору № 6/4/2006/840-К/1608 від 12.12.2006 року та договору застави автомобіля Skoda Oktavia від 12.12.2006 року, за заявою представника позивача було залишено без розгляду. В обґрунтування своїх позовних вимог щодо визнання таким, що не підлягає виконання виконавчого напису нотаріуса, [PERSON] посилався на те, що в серпні 2012 року відповідач ПАТ «КБ «Надра» (далі «Банк») звернувся до нього з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору №6/4/2006/840-К/1608 від 12.12.2006 року в сумі 187 770 грн. 68 коп., судом від банку були витребувані документи на підтвердження висунутих вимог. Банк документи не надав, в судові засідання представник Банку перестав з'являтися. Ухвалою суду від 25.12.2012 року зазначений позов Банку був залишений без розгляду. В липні поточного року від органів виконавчої служби позивачу стало відомо про існування вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального органу [PERSON] виконавчого напису №2369 від 23 квітня 2013 року щодо задоволення вимог Банку на суму 63 163 грн. 36 коп. за рахунок коштів, отриманих від реалізації рухомого майна - автомобіля марки Skoda Octavia, 2006 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Як вбачається із тексту виконавчого напису він вчинений на підставі договору застави рухомого майна - автомобіля марки Skoda Octavia, 2006 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 12.12.2006 року за реєстровим №4303. Цей договір був укладений на забезпечення зобов'язань позивача на підставі кредитного договору №6/4/2006/840-К/1608 від 12.12.2006 року, а також зазначено, що строком за який провадиться стягнення з 12.12.2006 року по 24.10.2012 року. Позивач вважає, що звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису банк свідомо діяв з метою порушення прав позивача, скриваючи той факт, що заборгованість не є безспірною. Про це свідчить як відсутність направлених позивачу вимог після судового процесу, так і звернення із заявою про вчинення виконавчого напису не до того нотаріусу, який посвідчував договір застави, а до іншого, який здійснює діяльність в іншому нотаріальному окрузі, значно віддаленому як від місця знаходження сторін, виконання зобов'язання, так і знаходження майна. Нотаріус [PERSON] належним чином не пересвідчилась у наявності достатніх доказів про направлення позивачу відповідної вимоги та про безспірність заборгованості, тобто з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Окрім того, позивач не визнає грошових вимог Банку на підставі кредитного договору, оскільки вважає його недійсним. Також позивач зазначав, що стягнення на предмет забезпечувального обтяження у вигляді рухомого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів а реєстрацію обтяжень» у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин не передбачалась. Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити позов та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та на те, що між позивачем і відповідачем існував судовий спір щодо обґрунтованості вимог банка, позивач оскаржував дійсність кредитного договору і суми заборгованості, отже не можна вважати вимоги Банка безспірними. В матеріалах нотаріальної справи відсутні докази отримання боржником конкретної вимоги Банка. Опис вкладення є лише підтвердженням відправлення листа, одночасно в описі не зазначено конкретну вимогу. До того ж вимога датована 24.11.2012 року, а штамп на поштовому відправленні датований 26.10.2012, тобто вимога складена пізніше дати поштового відправлення. Крім того, надана нотаріусу вимога складена на суму 148 706 грн., а виконавчий напис вчинено на суму 63 136 грн. 36 коп. А також вважав, що стягнення на предмет забезпечувального обтяження у вигляді рухомого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів а реєстрацію обтяжень» у редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору не передбачалась. Просив задовольнити позовні вимоги позивача та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 23.04.2013 року. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В письмових поясненнях від 11 вересня 2013 року наданих до суду приватний нотаріус [PERSON] зазначила про те, що позовні вимога [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 на підставі документів, що підтверджують таку безспірність: договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 12 грудня 2006 року за реєстраційним № 4303, розрахунком заборгованості за кредитним договором. Також [PERSON] посилалась на те, що [PERSON] отримав досудову вимогу, що підтверджується поштовим описом вкладення в цінний лист від 25 жовтня 2012 року, а виконавчий напис був вчинений 23 квітня 2013 року. Твердження позивача стосовно вчинення нотаріусом виконавчого напису поза межами нотаріального округу спростовується тим, що всі нотаріальні дії вчиняються приватним нотаріусом [PERSON] у приміщенні нотаріальної контори або на виїзді, але в будь-якому випадку виключно в межах Дніпропетровського міського нотаріального округу. Просила відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6/4/2006/840-К/1608 від 12 грудня 2006 року (а.с.9-11). З метою забезпечення виконання зобов'язання між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] 12 грудня 2006 року було укладено договір застави, згідно до якого позивач передав банку автомобіль марки Skoda Octavia, 2006 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 50). Відповідно до п. 4.4 вказаного договору звернення стягнення на предмет застави здійснюється згідно з чинним законодавством. Згідно до наданих до суду матеріалів виконавчого напису нотаріуса № 2369 від 23 квітня 2013 року, у зв'язку із невиконанням [PERSON] зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, банком 25 жовтня 2012 року було надіслано позивачу досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1608 від 12 грудня 2006 року, а саме: основного боргу у розмірі 6037 доларів США 80 центів, відсотків у розмірі 1133 доларів США 64 центів, комісії у розмірі 518 доларів США 21 центи, пені у розмірі 17007 доларів США 55 центів, штраф у розмірі 1597 доларів США (а.с.56). Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановлених законом. Згідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. №20/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусами після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Частиною 1 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пункт 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначає, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Згідно з п.1 Переліку документів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» до таких документів відносяться нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Безспірними визнаються вимоги, які не викликають у їх отримувача будь-яких заперечень, будь-яких не погоджень із заявленими вимогами, будь-яких зустрічних заяв з відповідним обґрунтуванням та своїми запереченнями, вимоги за наслідками яких не виник спір між сторонами, вимоги під сумнів їх змісту яких не ставить отримувач даних вимог. Таким чином, закон не покладає на нотаріуса обов'язок по перевірці наявності безспірної заборгованості боржника перед стягувачем. Окрім того посилання позивача на існування, на час винесення виконавчого напису нотаріуса №2369 від 23 квітня 2013 року, спору між сторонами щодо розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором, не відповідають дійсності у зв'язку з тим, що станом на 23.04.2013 року, ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25.12.2012 року провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра» про захист прав споживачів було залишено без розгляду (а.с. 13). Будь-яких інших даних щодо існуючих спорів щодо розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором чи рішень судів, на час винесення виконавчого напису нотаріуса 23 квітня 2013 року позивачем надано не було. Згідно до наданих суду матеріалів виконавчого напису №2369 від 23 квітня 2013 року, наданих третьою особою, при вчиненні виконавчого напису нотаріусу [PERSON] було надано копію договору застави, розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 24.10.2012 року, копію досудової вимоги від 24.10.2012 року та опис поштового відправлення від 25.10.2012 року (а.с. 50-57). Необхідно зазначити, що вказані у виконавчому написі нотаріуса від 23.04.2013 року розмір основного боргу, відсотків та комісії [PERSON] відповідають розмірам, які було вказано у направленій на адресу позивача досудовій вимозі від 24.10.2012 року (а.с. 12,56). Окрім того, посилання представника позивача на невідповідність в датах складення досудової вимоги позивачу та дати її направлення, копії яких були надані нотаріусу при вчиненні виконавчого напису, не відповідають дійсності та протирічать матеріалам справи. Так, відповідно до наданих приватним нотаріусом [PERSON] копії матеріалів виконавчого напису, досудова вимога на ім'я позивача [PERSON] датована 24.10.2012 року, та, згідно до опису вкладення цінного відправлення, була направлена позивачу наступного дня, тобто 25.10.2012 року (а.с. 56-57). Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду у порядку, встановленому законом, або у позасудовому порядку згідно із цим Законом. Частиною першою статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року № 3795-IV, який набрав чинності з 16 жовтня 2011 року, визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, доповнено таким способом як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Виконавчий напис вчинено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який передбачав такий спосіб звернення стягнення, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса та поширювався на порядок звернення стягнення на заставлене майно. Враховуючи положення ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції чинній на час вчинення виконавчого напису) та умови договору застави, приватний нотаріус [PERSON] при вчиненні виконавчого напису діяла у відповідності до вимог Закону, тобто мала право вчинити виконавчий напис шляхом звернення стягнення на заставне майно. Така правова позиція викладена у ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.10.2013 року. Також необхідно зазначити, що Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що при вчиненні приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] оспорюваного виконавчого напису, порушень законних прав та інтересів позивача [PERSON] не встановлено, а тому відсутні підстави для задоволення його позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed