Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

25.02.2021 до суду звернувся начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування позову Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі Позивач) посилався на те, що [PERSON] (далі Відповідач) отримувала пенсію по інвалідності Ш групи внаслідок загального захворювання, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія щомісячно по серпень 2020 року включно в повному обсязі перераховувалась на поточний рахунок відповідачки, відкритий у банківській установі ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач 09.09.2020 від обласного клінічного центру медико-соціальної експертизи отримав список осіб, повторно оглянутих МСЕК та яким не встановлено групу інвалідності в період дії карантину, в т.ч. [PERSON] (№ 212). Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] незаконно отримала пенсію в розмірі 6296,24 грн., а тому просить стягнути із неї на користь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області безпідставно отримані грошові кошти у сумі 6296,24 грн. Ухвалою судді від 01.04.2021 провадження у зазначеній справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.05.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15.07.2021. Представник Позивача Продан І.В. , у судовому засіданні позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані в позові підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. В підготовчому судовому засіданні пояснила, що не була повідомлена про результати її огляду і висновок МСЕК. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ. Відповідно до ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі 02.04.2020, внесено зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, розділ XV "Прикінцеві положення" доповнено п. 14.6. Згідно п. 14.6, Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058 у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню короно-вірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю, виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. Постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 01.03.2020 року, №392 від 20.05.2020 року, № 641 від 22.07.2020 року, № 1236 від 09.12.2020 встановлено та продовжено дію карантину на території України. Пенсія щомісячно по серпень 2020 року включно в повному обсязі перераховувалась на поточний рахунок Відповідача, відкритий в банківській установі ПАТ КБ "ПриватБанк". Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 09.09.2020 року від Обласного клінічного центру медико-соціальної експертизи отримано Список осіб, повторно оглянутих МСЕК, та яким не встановлено групу інвалідності в період дії карантину. В зазначеному списку значиться прізвище [PERSON] (№ 212), при цьому датою огляду зазначено 11.08.2020. Головне управління листом від 15.01.2021 року за № 0400-010502-8/4917 звернулося до ПАТ КБ "Приватбанк" щодо повернення пенсії [PERSON] за період 01.06.2020 по 31.08.2020 в сумі 6300,00 грн. Кошти були повернуті у межах залишку у сумі 3,76 грн. у зв`язку з відсутністю на рахунку. Згідно із ст. 30 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Статтею 31 Закону № 1058 залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Згідно ст. 34 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Інвалідам, які досягай пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. В ст. 35 Закону № 1058 визначені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Виплата пенсії Відповідачу здійснювалась на підставі довідки МСЕК серія 12ААА № 728909 відповідно до встановленого терміну інвалідності, а саме: по 31.05.2020 року. Законом України №540-ІХ від 30.03.2020, який набрав чинності з статтею 72 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначені джерела надходжень коштів до бюджету Пенсійного фонду України, які, відповідно до ст. 73 цього Закону використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Водночас, ч. 2 ст. 73 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За приписами ч.1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції чинній на час звернення до суду з позовом, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії, внаслідок відновлення здоров`я, тощо, до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі № 711/1509/17 від 12.12.2018 року, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, про що відповідач був повідомлений і мається його підпис у заяві про призначення пенсії. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсію, заподіяну шкоду. Згідно ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові, внаслідок зловживань з його боку, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається із матеріалів справи, підставою для звернення до суду Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області посилався на те, що [PERSON] отримувала пенсію по інвалідності Ш групи внаслідок загального захворювання, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія щомісячно по серпень 2020 року включно в повному обсязі перераховувалась на поточний рахунок відповідачки, відкритий у банківській установі ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач 09.09.2020 від обласного клінічного центру медико-соціальної експертизи отримав Список осіб, повторно оглянутих МСЕК та яким не встановлено групу інвалідності в період дії карантину, в т.ч. [PERSON] (№ 212). Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] незаконно отримала пенсію в розмірі 6296,24 грн., а тому просить стягнути із неї на користь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області безпідставно отримані грошові кошти у сумі 6296,24 грн. При цьому позивачем не надано, а судом не встановлено жодних доказів зловживань з боку відповідача [PERSON] , що стверджували б про її недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та безпідставно отриманих грошових коштів. Оскільки зловживань з боку [PERSON] при поданні документів для призначення пенсії не вбачається, доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, а також наявності рахункової помилки матеріали справи не містять, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог не має. Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з неї надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України. Крім того, у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). Визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За змістом ч. 2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених чим кодексом. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи судом не встановлено порушення Відповідачем прав та законних інтересів Позивача, якщо б така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed