Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

покликаючись на те, що їх повнолітня дочка [PERSON] навчається на першому курсі Львівської національної музичної академії ім. М.В.Лисенка, а зі своїх доходів позивач не може повністю забезпечити повноцінне навчання дочки та її утримання, позивач у поданій до суду 29 вересня 2020 року позовній заяві просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 2 000 гривень щомісячно до 30 червня 2024 року за умови, що вона буде продовжувати навчання. У поданій до суду заяві позивач позов підтримала. Донька сторін у поданій до суду заяві просить справу слухати у її відсутність у зв"язку з перебуванням на навчанні за межами м.Рівного. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У поданій до суду заяві відповідач зазначив, що з позовними вимогами не згідний, оскільки вказана сума не відповідає його можливостям, тому просив призначити менший розмір аліментів. Сторін відповідно до ст.ст.74-76\~ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду. У поданих до суду заявах позивач та відповідач просили справу слухати у їх відсутність. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов`язковою, а також враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197\~ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою сторін, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 28 вересня 2001 року зроблено відповідний запис за № 12, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28 вересня 2001 року. Шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 208 від 18 жовтня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми здобуття вищої освіти Бакалавр за освітньо-професійною програмою «Народні інструменти: цимбали» спеціальності 025 «Музичне мистецтво» за державним замовленням, що підтверджується довідкою Львівської національної музичної академії ім.М.В.Лисенка від 24 вересня 2020 р. № 307. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомоги. Такий обов`язок незалежно від форми навчання виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку дитина втрачає право на утримання. 2) продовження ними навчання. СК не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже, для отримання права на батьківське утримання дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності. 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, тому, якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст.1\~Закону України\~"Про\~прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну прцездатну особу в розрахунку на місяць: з 1 січня - 2 270 гривень, з 1 липня - 2 379 гривень, з 1 грудня - 2 481 гривень. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Визначений ст.13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законою і передбачена ст.184 СК України. Ця стаття носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, тому суд вважає за можливе погодитися з позицією позивача. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо наявності інших утриманців не представив, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов`язок по утриманні своєї дитини. Будь-яких доказів, заслуговуючих на увагу і спростовуючих показання позивача, відповідач не надав, а судом їх не здобуто, що вказує на обгрунтованість позову. При цьому, судом встановлено, що у позовній заяві відсутні докази щодо працевлаштування, розміру доходів, стану здоров`я відповідача, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити спроможність останнього сплачувати суму, яку позивач просить стягнути на утримання дітей. Враховуючи, що дочка сторін у справі досягла повноліття та продовжує навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має дохід, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам повідомляється таке. Відповідно до ч.1 ст.192\~СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позов до суду пред`явлений 29 вересня 2020 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191\~СК України аліменти повинні стягуватися з указаної дати. Згідно з п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнялися позивачі, ) позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідач пільг щодо сплати судового збору не має. Оскільки позивач за подання позову майнового характеру до суду відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» мав би сплатити судовий збір, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі, визначеному на день винесення рішення. З огляду на викладене,

Outcome: approved