Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати право власності у порядку спадкування за законом за [PERSON] , [INFO] на спадкове майно, яким є 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розміщений по [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати право власності у порядку спадкування за законом за [PERSON] , [INFO] на спадкове майно, яким є 1/2 частка земельної ділянки, розташованої на території Каланчацької селищної ради Херсонської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 6523255100:05:006:0007, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивуючи свої вимоги представник позивача вказує, що [PERSON] являється рідною донькою [PERSON] , що підтверджується відомостями, які містяться у її свідоцтві про народження, серії [NUMBER] , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції у Херсонській області 22.02.2011 року. Нині померла за життя мала дітей: позивача [PERSON] та [PERSON] , рідних між собою, як по матері, так і по батькові. Брат позивача, [PERSON] , [INFO] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 19.03.2019 року. У нині покійного брата [PERSON] - [PERSON] є син, племінник позивача [PERSON] , [INFO] , який є спадкоємцем майна померлого. Так, після смерті матері позивача [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розміщений по [ADDRESS] та який на праві власності належав нині покійній [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого Каланчацькою селищною радою Херсонської області 20.06.1991 року, зареєстрованого в Херсонському БТІ за № 2008 - 20.06.1991 року та земельної ділянки, розташованої на території Каланчацької селищної ради Херсонської області, яка в цілому є розміром 9 га., переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку IV-XC № 016922, виданого Каланчацькою РДА 26.04.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 535, кадастровий номер 6523255100:05:006:0007. Позивач 18.10.2014 року та 25.05.2018 року отримала у державного нотаріуса Каланчацької ДНК два свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищезазначеного майна та здійснила відповідну державну реєстрацію права власності. Інша 1/2 частка залишилася за іншим спадкоємцем - онуком нині покійної [PERSON] - [PERSON] , так як останній був зареєстрований разом з померлою бабцею [PERSON] та який є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Заочним рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 27.11.2019 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] не проживав постійного на час відкриття спадщини з [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, [PERSON] на протязі останніх дванадцяти років взагалі не з"являвся за місцем реєстрації та взагалі не проживав на момент смерті із спадкодавцем. Отримавши вказане судове рішення, позивачка [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Каланчацько ДНК про видачу їй відповідних свідоцт про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищепереліченого спадкового майна, адже на іншу 1/2 частку вищеперліченого спадкового майна вона отримала відповідні свідоцтва 18.10.2014 року та 25.05.2018 року (належним чином завірені копії документів додаються). Однак, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, датовоної 08.04.2020 року. Підставою для відмови у видачі державним нотаріусом позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ще не оформлену 1/2 частку житлового будинку, після матері [PERSON] , яка померла [INFO] стало те, що позивач вже оформила свою спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищепереліченого спадкового майна, право власності на яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Ухвалою суду від 12.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.04.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Надіслала на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про виклик на сайті "Судова влада". Причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності, неявка до суду, незалежно від причин, вказує на те, що відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді. В зв`язку із чим, суд розглядає справу за наявних у справі доказів у її відсутності, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про право приватної власності від 29.06.1991 року, яке видане на підставі рішення виконкому Каланчацької селищної ради народних депутатів від 9 серпня 1990 року № 62, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Згідно Державного акту на право приватної власності на землю IV-XC № 016922, [PERSON] являється власником земельної ділянки, площею 9,00 га., розташованої на території Каланчацької селищної ради Каланчацького району, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого повторно 28 серпня 2014 року ВДРАЦС РС Каланчацького РУЮ у Херсонській області, матір"ю останньої вказано [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованого 19 березня 2019 року, матір"ю [PERSON] зазначено [PERSON] . Свідоцтвом про смерть [PERSON] , який доводився позивачу рідним братом, серії [NUMBER] , виданого повторно 19 березня 2019 року Каланчацьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області, зазначено, що помер останній [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого ВДРАЦС Каланчацького РУЮ в Херсонській області, [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті останньої залишилася спадщина у вигляді будинку та земельної ділянки. 18.10.2014 року та 25.05.2018 року позивач [PERSON] отримала у державного нотаріуса Каланчацької ДНК два свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку будинку та 1/2 вказаної вище земельної ділянки, після чого здійснила відповідну державну реєстрацію права власності. Інша 1/2 частка спадщини залишилася за іншим спадкоємцем - онуком нині покійної - [PERSON] , [INFO] , який доводиться позивачу племінником та відповідно сином покійного брата останньої по праву представлення, на основі ст. 1266 ЦК України. Відповідач [PERSON] на момент смерті спадкодавця був зареєстрований разом з нею. однак фактично по вказаній адресі не проживав. Вказане підтверджується заочним рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 27.11.2019 року. В зв"язку з чим, відповідач 1/2 спадщини своєї бабці фактично не прийняв. Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 квітня 2020 року, [PERSON] , [INFO] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ще не оформлену 1/2 частини земельної ділянки та на будинок, після смерті матері [PERSON] , 1940 року народження, яка померла [INFO] , до винесення судового рішення, що набрало законної сили щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Мати позивача [PERSON] померла у 2011 році. Після її смерті залишилася спадщина. Син покійної, також нині покійний [PERSON] , який помер у 1991 року мав сина, відповідача [PERSON] . В даному випадку для відповідача мало б мати місце спадкування за правом представлення, особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом (та деяких інших осіб), коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини нібито заступає її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. Так, відповідно до ст. 1266 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлений такий специфічний порядок спадкування: 1. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. 2. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. 3. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. 4. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. 5. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення (тобто від дітей спадкодавця до внуків, правнуків і далі). Спадкоємці, які спадкують за правом представлення, не мають права на обов`язкову частку, оскільки коло обов`язкових спадкоємців вичерпним чином визначене в законі. Таким чином, спадкування за правом представлення є таким специфічним його порядком, за якого родичі нижчого ступеня споріднення успадковують те майно, яке б за законом перейшло їх родичам вищого ступеня споріднення із спадкодавцем, однак, які до моменту відкриття спадщини померли. Спадкування за правом представлення може здійснюватись щодо всього майна або щодо тієї його частити, яка не охоплена заповітом. Відповідач [PERSON] своїм правом на спадкування не скористався. Являючись донькою померлої та спадкоємцем першої черги, позивач належним чином не може оформити свої спадкові права. Оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є спадкоємцем за законом майна покійної [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved