Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

Перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі [PERSON] районної ради Львівської області звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] районної ради Львівської області 3709,64 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Жидачівського районного суду від 25.12.2015 року, який [PERSON] не оскаржувався та набрав законної сили, останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Під час судового розгляду кримінальної справи встановлено, що [PERSON] 29.10.2015 року приблизно о 21 год. 00 хв. на вулиці у с.Антонівка Жидачівського району Львівської області, неподалік приміщення церкви, на грунті неприязних відносин, вчинив конфлікт з неповнолітнім [PERSON],[INFO], під час якого умисно наніс йому удари рукою по голові, обличчю, що мало наслідком отримання останнім леких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, синця у правій орбітальній ділянці, крововиливу в білкову оболонку правого ока, садна на слизовій оболонці верхньої губи, синця на лівій раковині, садна та двох синців на правій руці. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні [PERSON] ЦРЛ з 31 жовтня по 11 листопада 2015 року. Загальна сума затрачених [PERSON] ЦРЛ коштів на лікування [PERSON] становить 3709,64 грн.. Оскільки вина [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення встановлена в судовому порядку, перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, як представник інтересів держави в суді, просить, в силу ст.ст.1191,1206 ЦК України, стягнути з нього на користь районної ради, яка фінансує медичний заклад понесені витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позову, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, письмових пояснень, щодо розгляду вказаної справи ним подано не було, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони представника позивача, суд вважає за можливе на підставі ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або ухвалу суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою. Вироком Жидачівського районного суду від 25.12.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Як убачається зі змісту вироку, при розгляді кримінального провадження судом було встановлено, що [PERSON] 29.10.2015 року приблизно о 21 год. 00 хв., на вулиці у с.Антонівка Жидачівського району Львівської області, неподалік приміщення церкви, на грунті неприязних відносин, вчинив конфлікт з неповнолітнім [PERSON],[INFO], під час якого умисно наніс йому удари рукою по голові, обличчю, що мало нанслідком отримання останнім легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні [PERSON] ЦРЛ з 31 жовтня по 11 листопада 2015 року. Частиною 2 статті 121 Конституції України встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом. Відповідно до ст.45 ЦК України у випадках, визначених законом, прокурор може звертатись до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії процесу. Згідно із ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загорози порушення інересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб"єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 2 статті 1191 ЦК України визначено, що держава має право зворотньої вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995р. №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993р. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Згідно із довідкою [PERSON] ЦРЛ №105 від 29.01.2016 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні [PERSON] ЦРЛ з 31 жовтня по 11 листопада 2015 року та загальна сума затрачених [PERSON] ЦРЛ коштів на його лікування становить 3709,64 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є підставним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач дійсно вчинив злочин, внаслідок якого потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у [PERSON] ЦРЛ та внаслідок чого закладом охорони здоров'я були понесені витрати, а тому дані витрати підлягають стягненню з останнього в користь цього закладу. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, із відповідача слід стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору На підставі ст.ст.1191,1206 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995р. №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" та

Outcome: approved