Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку у подальшому уточнив та просить зменшити розмір аліментів , які стягуються з нього на користь відповідачів [PERSON], [PERSON] на утримання дочки [PERSON], 2004 року народження з 1000 грн щомісячно на 400,00 грн щомісячно, та [PERSON], 2012 року народження, з 1/3 частки доходу на 400, 00 грн, щомісячно . Позов, на задоволенні якого у судового засіданні наполягав представник позивача, обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2012 року на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини доходу, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2013 року розмір змінено на тверду грошову суму 1000 грн, щомісячно. Крім цього, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2014 року на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу . Вважає, що загальний розмір аліментів становить 123,0% , що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки він не працює офіційно, повинен сплачувати комунальні кошти, купувати речі, одяг, взуття , для особистих потреб. Тому вважає необхідним , щоб дитина від першого шлюбу та дитина , від шлюбу, у якому він перебуває на даний час, отримували рівні суми аліментів. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на ті самі підстави, додатково пояснив , що позивач та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі , проте тривалий час однією сім`єю не проживають. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила у їх задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] направила суду заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, з вимогами [PERSON] згодна у повному обсязі. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2003 року , який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 24 листопада 2011 року ( а.с. 9). 20 квітня 2004 року від шлюбу народилась дочка [PERSON], яка проживає з [PERSON] Сторонами не оспорюється, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2012 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходу , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2012 року , до повноліття дитини. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2013 року розмір стягнутих аліментів змінено на тверду грошову суму 1000 грн , яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року залишено без змін. Суд встановив, позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , від якого народилась дитина [PERSON], [INFO]. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13.01.2014 року на утримання дитини [PERSON] з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 29.10.2013 року , до повноліття. З пояснень представника позивача встановлено, що позивач не працює, в Криворізькому міському центрі зайнятості не зареєстрований як безробітний та допомогу по безробіттю не одержує, що підтверджено довідкою від 18.03.2015 року . Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З наданої суду довідки державного виконавця ( а.с. 91) вбачається , що позивач сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] від першого шлюбу на користь відповідачки [PERSON] , при цьому має заборгованість у сумі 19841,30 грн. Встановлюючи правовідносини , які виникли між сторонами , суд зазначає наступне. Згідно ст.. 190 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином законом встановлені певні обставини для зміни розміру аліментів, які вже стягуються за рішенням суду. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Із наявних в матеріалах справи доказів, суд не вбачає, що матеріальний чи сімейний стан позивача змінився, або що відбулось погіршення чи поліпшення його здоров'я . Згідно із вимогами ст. 60 ЦПК України, тягар пред'явлення доказів, що підтверджують наявність підстав для збільшення розміру аліментів, покладено на позивача, який зобов'язаний подавати їх особисто або звертатися до суду із клопотаннями про витребування доказів, якщо їх подання є неможливим або ускладненим для позивача, однак таких клопотань, позивачем також не заявлялось. Відповідно до ст. 180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, які в даному випадку є працездатними молодими особами. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають у зареєстрованому шлюбу, що підтверджено у судовому засіданні, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO], і на утримання якого судом стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини доходу, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, представник позивача , наполягаючи на задоволенні позовних вимог у суді пояснив, що на утримання сина [PERSON] відповідач сплачує аліменти за рішенням суду , без пред'явлення до виконавчої служби , а підтверджує сплату розписками, про що суду надані відповідні копії. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.70 Закону України "Про виконавче провадження", із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків; загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Суду не надано доказів , що відрахування із доходу позивача перевищує норму , встановлену ЗУ "Про виконавче провадження" , при цьому суд не погоджується з доводами позивача, що сума загального розміру аліментів , які стягуються з нього складає 123,0% з усіх видів доходу, оскільки у суді встановлено та матеріалами справи підтверджено , що на час розгляду справи відповідач має зобов'язання по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON], 2004 року народження у розмірі 1000 ,00 грн, щомісячно та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини доходу, а не 1/3 , як зазначає позивач. Тому, суд приходить до висновку , що усні та письмові доводи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги , спростовуються матеріалами справи і не можуть бути покладені в основу рішення, інших доказів суду не надано, тому підстав вважати обґрунтованими вимоги [PERSON] у суду немає. Доводи щодо зміни матеріального стану позивача у зв'язку з сплатою комунальних послуг, купуванням продуктів харчування , придбання необхідних речей та взуття, не можуть слугувати підставою для зменшення розміру сплати аліментів. Крім цього , також є необґрунтованими вимоги щодо зменшення розміру аліментів, які стягнуті на користь відповідачки [PERSON], з якою позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, на утримання сина [PERSON] з 1/3 частини доходу до 400 грн. Як встановлено у судовому засіданні рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2014 року стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини доходу , а не 1/3 частини доходу, як зазначає позивач у позові та його представник у судовому засіданні. При цьому суду не надано доказів , що дане рішення за виконавчим листом перебуває на виконанні у органі державної виконавчої служби. Виходячи з положень ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач , звертаючись до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів , не ставить питання про зміну розміру аліментів стягнутих у частці від заробітку на тверду грошову суму. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні неодноразово роз'яснювалось право позивача на уточнення позовних вимог, яким сторона не скористалась. В даному конкретному випадку суд розглядає не спосіб стягнення, а розмір стягуваних аліментів. Крім цього , спростовуються доводи позивача та його представника і в тій частині , що він з відповідачем [PERSON] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, фактично не проживає , оскільки Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року встановлено, що позивач , заперечуючи проти позову [PERSON] про зміну розміру аліментів на тверду грошову суму у розмірі 1000 грн, посилається на наявність на утриманні , крім іншої дитини, ще й непрацездатної дружини. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд уважає, що позовна заява подана передчасно, оскільки доказів зміни в сторону погіршення матеріального або сімейного стану, стану здоров'я платника аліментів не надано, доказів додаткових витрат позивача, які можуть бути підставою для задоволення позовних вимог останній не надав, усі доводи ґрунтуються на припущеннях, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, в порядку ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed