Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. В заяві вказувала, що шлюб з відповідачем розірвано. Від спільного шлюбу мають: дочку [PERSON] -[INFO], дочку [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивачці тяжко утримувати дітей власними силами. Проживають з відповідачем окремо. Останній працює в ДП «Володимирецький лісгосп» Антонівського ЛПК. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивачка надіслала суду заву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідач позов визнав, згідний, щоб справа слухалась у його відсутності. Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що сторони мають дочку [PERSON] -[INFO], дочку [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO]. Даний факт стверджується свідоцтвами про народження останніх. Згідно рішення Володимирецького районного суду від 23.05.2014 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дітей залишено проживати з матір»ю. Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, і зобов'язаний їх утримувати до досягнення повноліття, не має інших утриманців, працює, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо, у добровільному порядку [PERSON] коштів на утримання дітей не надає, і будь-яких домовленостей між сторонами з цього приводу не досягнуто, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року» враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, працевлаштованим, а тому має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років з 01 січня 2015 року становить 1054 грн., для дитини віком від 6 до 18 років - 1286 грн. Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір аліментів - 1/2 всіх видів доходу відповідача щомісячно, є достатнім для забезпечення невідкладних потреб дітей, їх харчування, навчання, лікування, оздоровлення, придбання одягу, інших необхідних матеріалів. Виходячи із взаємного обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі, який не є завищеним, з урахуванням віку неповнолітніх дітей, їх потреб, та таким, що не створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру, відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов"язок по утриманні своїх дітей та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, відповідач не надав. Враховуючи викладене,

Outcome: approved