Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Районної адміністрації по Олександрівському району Запорізької міської ради про визнання права на приватизацію за відсутністю ордеру. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі обмінного ордеру з 1982 року [PERSON] вселилася та зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] . В подальшому були зареєстровані її донька [PERSON] та онук [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають право, відповідно до Закону Укріїни «Про приватизацію державного житлового фонду», на приватизацію квартири за адресою [ADDRESS] . З метою реалізації вказаного права, вони звернулися до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою про видачу копії ордеру для того щоб в подальшому підготувати пакет документів для приватизації вищевказаної квартири . Відповідно до листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 14.01.2019 року, в книзі обліку службових ордерів за 1982 рік існує запис про оформлення державного ордеру №5039 на квартиру [ADDRESS] , але у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються з 1984 року. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] . Доказом того, що позивачами до теперішнього часу не було використанеправо на приватизацію є відсутність відміток в їх паспортах громадянина України про використання права на приватизацію. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають право відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ч. 2ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідниках, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-памяток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) віднесення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Квартира у [ADDRESS] , яка знаходиться у користуванні позивачів, до зазначеного переліку не відноситься. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно до змісту ч. 3 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженогонаказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396 ( далі - Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення вгуртожитку,кімнатувкомунальнійквартирі, звертається в орган приватизації. Відповідно до п.18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 зареєстрованому у Міністерстві юстиції України від 29.01.2010 за №109\\17404 громадянином до органу приватизації подаються: заява на приватизацію, довідка про склад сім`ї, копія ордеру, документ, що підтверджує про невикористання такого права. На підставі вищевикладеного просить суд визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS] , зобов`язавши районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити приватизацію за відсутності ордера про надання житлової площі, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 11.04.2019 року до канцелярії суду від представника відповідача Наливайко [PERSON] . надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому зазначено, що Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання. Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (із змінами) (далі - Положення від 16.12.2009 № 396) визначений перелік документів, який громадянин, що виявив бажання приватизувати займане ним і членами його сім`ї на умовах найму житлове приміщення подає до органу приватизації. За результатами розгляду органом приватизації - районною адміністрацією Запорізької міської ради по Олександрівському району звернення громадянки [PERSON] з питання приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] виявлено, що в наданих документах відсутні: копія ордера про надання житлової площі; документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду члена сім`ї - [PERSON] за період з 19.06.1992 по 17.03.1999. Відповідно до пункту 19 Положення від 16.12.2009 № 396 довідка про реєстрацію місця проживання видається органом реєстрації відповідно до вимог Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (із змінами). Відповідно до пункту 20 Положення від 16.12.2009 № 396 документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім територій проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 11.02.2019 № С-0054 «Про розгляд заяви», заявниці наданні роз`яснення з цього питання. Вказаний лист позивачами до позовної заяви не доданий. Неможливість здійснити органом приватизації - районною адміністрацією Запорізької міської ради по Олександрівському району приватизацію житла без повного переліку документів обумовлюється наступним. Відповідно до статті 19 Конституції України, пункту 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Набуття фізичними особами у власність житла в результаті приватизації здійснюється органами приватизації на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (із змінами). Даний нормативно-правовий акт знаходиться у публічному доступі. Згідно Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції Україниі 5.05.2013 № 883/5) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 № 381/10661, нормативно-правовий акт - офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування (даний акт знаходиться у публічному доступі). Згідно статті 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» (далі - ЗУ № 3166-VI) систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі -міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади (даний акт знаходиться у публічному доступі). Відповідно до статті 7 ЗУ № 3166-VI, основними завданнями міністерства як органу, що забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох сферах, є у тому числі забезпечення нормативно-правового регулювання. Відповідно статті 15 вказаного Закону, міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр. Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами. Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно- правових актів. Накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджено Наказом міністерством з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (із змінами) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 № 109/17404 в установленому в державі Україна порядку. Згідно частини 5 статті 4 Цивільного кодексу України органи державної влади України можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом. У констатаційній частині Наказу від 16.12.2009 № 396 вказано, що Положення затверджено відповідно до Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду» (2482-12), «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (500-17), Положення про Міністерство з питань житлово-комунального господарства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 717 (717-2007-п), та з метою приведення у відповідність до законодавства власних нормативно-правових актів Пункт 18 Положення від 16.12.2009 № 396 викладений чітко і конкретно та встановлює обов`язок подання громадянином до органу приватизації повний перелік документів. Згідно статті 57 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Вищезазначений нормативно-правовий акт Міністерства оприлюднений в офіційному виданні - Офіційний вісник України від 15.02.2010 2010 p., № 8, стор. 205, стаття 403 та розміщений на офіційних сайтах Верховної Ради України та Міністерства (даний акт знаходиться у публічному доступі). Таким чином, органи місцевого самоврядування під час здійснення приватизації державного житлового фонду не мають законних підстав для розширення або звуження вимог нормативно-правових актів на підставі заяв громадян у разі ненадання повного переліку документів, визначеного пунктом 18 Положення від 16.12.2009 № 396. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16.01.2019 № 04-26/1-711, виданої департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 24.11.1982 по теперішній час. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18.01.2019 № 04-26/1-904, виданої департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 17.03.1999 по теперішній час. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 17.01.2019 № 04-26/1-872, виданої департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 26.09.2002 по теперішній час. Відповідно до листа департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 14.01.2019 № С-0096 «Про розгляд звернення», в книзі обліку службових ордерів за 1982 рік існує запис про оформлення державного ордеру № 5039 на квартиру [ADDRESS] , але надати копію корінця державного ордеру на квартиру не можливо, оскільки у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на вселення зберігаються з 1984 року. Звертає увагу, що вказану інформацію надано департаментом з управління житлово- комунальним господарством Запорізької міської ради, а не районною адміністрацією Запорізької міської ради по Олександрівському району, як зазначено у позовній заяві. Крім того, позивачами не доданий до позовної заяви лист районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 11.02.2019 № С-0054 «Про розгляд заяви» з роз`ясненнями про відсутність у доданих до заяви наступних документів: копії ордера про надання житлової площі; документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду члена сім`ї - [PERSON] за період з 19.06.1992 по 17.03.1999. Також звертає увагу, що вимога позивачів стосується щодо здійснення приватизації житла лише за відсутності ордеру про надання житлової площі, а період, за який у позивачки [PERSON] відсутня довідка про реєстрацію місця проживання випущено. Можливо документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду позивачкою [PERSON] за період з 19.06.1992 по 17.03.1999 наразі і наявний у неї, проте до позовної заяви не доданий. Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги конкретні обставини, при яких виник даний спір, районна адміністрація зауважує, що дана ситуація виникла не з вини органу приватизації, а у зв`язку з неможливістю надати громадянином необхідних документів для здійснення приватизації зазначеної вище квартири. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомлення мсторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 07.05.2019 року на 10 год.\~30\~хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду на 20.08.2019 року на 10 год. 30 хв. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Усенко А.В. позов підтримав та просив його задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з*явилися. Надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. На задоволенні позову наполягають. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] . просила прийти рішення на розсуд суду. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, проаналізувавши та дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно довідки зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час зазначена квартира не приватизована, є комунальною власністю територіальної громади міста Запоріжжя. Відповідно до п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого\~Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 р., громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Задля реалізації свого права на приватизацію, позивач [PERSON] звернулась до відповідача із зверненням щодо проведення приватизації квартири [ADDRESS] . Листом заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 11.02.2019 року № С-0054 у проведенні приватизації відмовлено. Підставою для відмови зазначена відсутність серед доданих до звернення про приватизацію документів копії ордеру про надання житлової площі та документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду гр. [PERSON] у період з 19.06.1992 року по 17.03.1999 року. Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян наведений перелік документів, що подається до органу приватизації, і цей перелік містить копію ордеру про надання жилої площі. Проте, не маючи реальної змоги надати копію ордеру, позивач позбавлена скористатись правом на приватизацію житла. В підтвердження того, що [PERSON] не використала житловий чек для приватизації державного житлового фонду у період з 19.06.1992 року по 17.03.1999 року, суд бере до уваги довідку ЗОУ «АТ «Ощадбанк» № 107.357-22/11 від 17.04.2019 року, в якій зазначено про те, що [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] приватизаційний житловий чек не використовувала. Відповідно до п. 11\~ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"\~спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до вимог\~ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"\~приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно\~ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Відповідно до\~ст. 3 Закону України\~зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім*ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачі мають право на приватизацію квартири, в якій вони зареєстровані і мешкають, а відмова відповідача в реалізації її права на приватизацію порушує їх права. Таким чином, позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved