Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Запорізької Універсальної товарної біржі "Капітал Центр" про визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], також просить визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 20.01.1999року, укладений Запорізькою універсальною товарною біржею «Капітал Центр» . В обґрунтування позову зазначив , що він є власником ? частки квартири [ADDRESS], на підставі договору міни від 20.01.1999 року зареєстрованому Запорізькою Універсальною товарною біржею "Капітал Центр", даний договір ним в ЗМБТІ не реєструвався. 26.09.2013 року Реєстраційною службою Запорізького МУЮ відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі того, що договір купівлі продажу нерухомого майна повинен укладатися у письмовій формі і повинен бути нотаріально посвідченим. В судове засідання позивач не з'явився, але до суду надійшла заява, в якій він проти розгляду справи за його відсутністю не заперечує, позовні вимоги про визнання права власності на квартиру і визнання договору міни дійсним підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але до суду надійшла заява, в якій він проти розгляду справи без його участі не заперечує, проти позовних вимог позивача не заперечує. В судове засідання представник Запорізької універсальної товарної біржі «Капітал Центр" не з'явився надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не має. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України суд розглядає заяву за відсутністю сторін. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.01.1999 року Запорізькою Універсальною Товарною біржею «Капітал Центр» було зареєстровано за №19044 договір міни нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] перейшло від [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а 1/3 частка квартири [ADDRESS] перейшла [PERSON], яка належала на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до реєстраційного посвідчення ОП ЗМБТІ від 19.03.1999 року, [PERSON] зареєстрував право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], про що зроблено запис в реєстрову книгу №268 за реєстровим №37844. Після укладення договору міни [PERSON] для внесення відповідних змін в технічний паспорт на квартиру до ЗМБТІ не звертався, належним чином право власності не зареєстрував. 09.09.2013 року [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби Запорізького МУЮ для проведення державної реєстрації прав на квартиру[ADDRESS]. 26.09.2013 року Реєстраційною службою Запорізького МУЮ відмовлено [PERSON] у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі п.16 та 23 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 22.06.2011 року №703, оскільки документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав та їх обтяжень подаються до державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим чинним законодавством, так відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Відповідно до ст. 640 ч.3 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі неосудності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - правочин є вчиненим з моменту її державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підставі встановлюються законом (ч.4 ст. 182 ЦК України, ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсно. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час укладення договору міни, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частину вищезазначеної квартири законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved