Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу. Підставність позову позивач обґрунтовує таким. 30 грудня 2013 року між ним, [PERSON] (надалі - Позивач) та [PERSON]" (надалі - Відповідач) був укладений договір банківського вкладу №SАМАВ01000001618913 «Стандарт на 12 міс.», (надалі - договір вкладу) відповідно до умов якого Позивач розмістив в Банку грошовий вклад в сумі 14 000,00 дол. США на строк 366 днів по 30.12.2014 року з виплатою 10,5 % річних. Свої зобовязання за договором він, [PERSON], виконав та передав банку свої гроші. 05.07.2016 року позивач звернувся до ПАТ "АКЦЕНТ БАНК" із заявою про виплату готівкою суми вкладу та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу №SАМАВ01000001618913 «Стандарт на 12 міс.» від 30.12.2013 року, однак [PERSON] порушив умови договору, що було встановлено рішенням Липовецького районного суду від 22 грудня 2016 року, відповідно до якого позов [PERSON] було задоволено та стягнуто на його користь заборгованість за договором банківського вкладу №SАМАВ01000001618913 «Стандарт на 12 міс.» станом на 12.08.2016 року, а саме: суму вкладу - 14 000 доларів США; нараховані відсотки - 3 444,05 доларів США; 3% річних, що становить 71,68 доларів США та складає в сумі 1893,79 грн., а всього 17444,05 (сімнадцять тисяч чотириста сорок чотири доларів США 05 центів) доларів США та 1893,79 (одну тисячу вісімсот девяносто три гривні 79 коп.) гривень. Вказане рішення суду набрало законної сили та було звернуто стягувачем до виконання. В результаті проведених виконавчих дій органом ДВС, кошти в сумі 471 015, 29 грн., було стягнуто з Відповідача в примусовому порядку та відповідно до платіжного доручення №649 від 21.04.2017 року перераховано позивачу, а зараховано на розрахунковий рахунок позивача 24.04.2017 року. Зважаючи на те, що борг за договором вкладу, нараховані відсотки та 3% відсотки річних за рішенням суду було стягнуто станом на 12.08.2016 року, однак кошти на рахунок позивача надійшли лише 24.04.2017 року, що становить різниця між розрахованою та стягнутою сумою заборгованості та фактичним її поверненням у 254 дні та свідчить про те, що Відповідач користувався коштами Позивача, позивач просить суд стягнути з ПАТ "АКЦЕНТ БАНК" на його користь заборгованість за договором банківського вкладу №SАМАВ01000001618913 «Стандарт на 12 міс.» від 30.12.2013 року, а саме: нараховані відсотки в сумі 1 196,52 дол. США; 3% річних в сумі 9 734 грн. 26 коп. за період з 12.08.2016 року по 24.04.2017 року. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявились, в адресованій суду заяві вказали про підтримання позову, просили суд його задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності, у разі неявки представника відповідача надали згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був належним чином оповіщений. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. 15.06.2017 року судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, при заочному розгляді, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. Рішенням Липовецького районного суду від 22 грудня 2016 року задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Акцент Банк» та стягнуто на його користь заборгованість за договором банківського вкладу №SАМАВ01000001618913 «Стандарт на 12 міс.» станом на 12.08.2016 року, а саме: суму вкладу - 14 000 доларів США; нараховані відсотки - 3 444,05 доларів США; 3% річних, що становить 71,68 доларів США та складає в сумі 1893,79 грн., а всього 17444,05 (сімнадцять тисяч чотириста сорок чотири доларів США 05 центів) доларів США та 1893,79 (одну тисячу вісімсот девяносто три гривні 79 коп.) гривень (а.с. 6-10). Вказане рішення суду набуло законної сили та було звернуто стягувачем до виконання за його заявою. В результаті проведених виконавчих дій органом ДВС, кошти в загальному розмірі 471 015, 29 грн., в примусовому порядку було стягнуто з Відповідача на користь позивача відповідно до платіжного доручення №649 від 21.04.2017 року та перераховано позивачеві 24.04.2017 року, в підтвердження чому є: виписка по картковому рахунку повіреного від 25.05.2017 року (а.с.15); довідка видана ПАТ «Креді [PERSON]» від 30.05.2017 року (а.с.17). Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд, присудити у примусовому порядку із відповідача на його користь суму непогашених відсотків за користування його коштами відповідачем з 12.08.2016 року, тобто дати станом на яку було стягнуто за рішенням суду грошові кошти за Договором банківського вкладу і до 25.04.2017 року дати повернення коштів за договором за процентами в розмірі 1\~192,49 доларів США та 3% річних за вказаний період, тобто за 256 днів в розмірі 364,17 доларів США, що становить 9\~734,17 гривень. Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайновогоабо майнового права та інтересу у спосіб, що визначений законодавством. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договорита інші правочини. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Вклад (депозит) це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини пятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судом встановлено, що згідноп.2 Договору банківського вкладу №SАМАВ01000001618913 «Стандарт на 12 міс.»від 30.12.2013 року нарахування відсотків на суму вкладу починається з першого робочого дня після надходження коштів в банк і нараховується за кожний календарний день. За день коли вклад повертається, відсотки не нараховуються. Відповідно до п.6 вказаного Договору, строк дії договору автоматично продовжується ще на один строк вказаний в розділі «Дані по вкладу». Строк вкладу автоматично продовжується неодноразово без явки вкладника в банк. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення минулого строку вкладу. Відповідно до п. 11 Договору якщо вкладник вимагає розірвати договір, а строк вкладу ще не минув, вкладнику повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу відсотки виплачуються по зниженій в 2 рази відсотковій ставці за фактичну кількість днів минулих з дати оформлення вкладу до дня розірвання договору. Відповідно до п. 12. договору вкладу якщо вкладник вимагає достроково розірвати договір, а строк вкладу вже був продовжений і не один раз, відсотки за кожний строк вкладу виплачуються в повному обсязі. Відсотки за останній строк вкладу, який на момент розірвання договору ще не закінчився, нараховуються по умовам описаним в п. 11 даного договору. Договір банківського вкладу №SАМАВ01000001618913 «Стандарт на 12 міс.» підписаний сторонами 30.12.2013 року. Кошти за вкладом повернуто позивачу 24.04.2017 року, отож строк дії договору автоматично продовжувався 30.12.2014 року, 30.12.2015 року. З урахуванням умов укладеного між сторонами договору та правових норм, що регулюють вирішення даного спору, суд дійшов до переконання, що із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума відсотків за період з 13.08.2016 року по 23.04.2017 року за 254 дні, відповідно до розрахунку за ставкою визначеною у п.11 Договору вкладу, по зниженій в 2 рази відсотковій ставці за фактичну кількість днів минулих з дати оформлення вкладу до дня розірвання договору та складає: 14 000 * 5,25% /365* 254 = 511,48 дол. США. Суд вважає доводи позивача в частині стягнення із відповідача на його користь відсотків у розмірі 10,5% (у повному обсязі) за строк вкладу за період з 12.08.2016 року по 30.12.2016 року такими, що не ґрунтуються на умовах Договору банківського вкладу, оскільки відсотки по вкладу було стягнуто за рішенням суду від 22.12.2016 року з 30.12.2015 року по 12.08.2016 року включно по 5,25%, відтак відсотки слід стягувати з 13.08.2016 року по тим же умовам описаним в п. 11 договору банківського вкладу як за останній строк вкладу, який на момент 12.08.2016 року ще не закінчився. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] зобовязаний сплатити позивачеві 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання, виходячи із розрахунку: 17 444,05 дол. США * 3 % / 365 * 254 = 364,17 дол. США. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2\~ст. 192 ЦК України). Такими випадками є ст.\~193, ч. 4 ст.\~654 ЦК України,\~Закони України\~\~\~\~\~\~ "Про зовнішньоекономічну діяльність"\~та "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". У абз. 2, 3 п. 14\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення»\~судам роз'яснено, що у разі пред'явлення суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст.\~192, ч. 3 ст.\~533 ЦК України;\~Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). З вказаного вбачається, що у даному випадку суд може стягнути в іноземній валюті лише суму банківського вкладу та відсотки, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 15.06.2017 року курс іноземної валюти до гривні за курсом НБУ становить 26, 01 грн. за $1, отож сума 3% річних у гривнях на день ухвалення рішення по підрахунках суду складає: 364,17 дол. США х 26,01 грн.= 9\~472,06 грн., а не так як просить стягнути позивач у розмірі 9 734,26 грн. Зважаючи на вказані вище норми, що регулюють вирішення даного спору та підрахунки суду, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України та враховує, що при предявленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору Законом України «Про захист прав споживачів», а тому суд присуджує до стягнення із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог, решту компенсує за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial