Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся із зазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи його неможливістю для позивача, як спадкоємця за заповітом квартири № 2 будинку по вул. Куйбишева, 4 (4а), що належала спадкодавцю [PERSON] отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на квартиру із надвірними будівлями у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю, пояснив, що будинок має дві квартири: квартира № 1 це квартира [PERSON], а квартира № 2 квартира позивача за заповітом його баби. Двір перегороджено забором, на схемі № 2. Усі споруди, які перебувають ліворуч від забору, його, а ті що праворуч [PERSON]. Відповідач позов визнав. Додатково пояснив, що сарай-літня кухня "Б" є спільною власністю [PERSON] і [PERSON]. Позивач підтвердив це, погодився з тим, що сарай-літня кухня належить їм у рівних частинах. Семенівська селищна рада Семенівського району Полтавської області повідомила, що спірний будинок і квартири у ньому не є безхазяйним майном. Вислухавши пояснення [PERSON] і [PERSON], вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. За договором дарування від 05.06.1970 (а.с. 6, 7) [PERSON] набула право власності на 1/2 частину жилого будинку із допоміжними господарським будівлями за адресою Полтавська обл., смт Семенівка, вул. Куйбишева, 4. Її частина будинку є квартирою №\~2 (а.с. 41-44). 07.10.2004 [PERSON] складено заповіт (а.с. 9), яким, зокрема, вона заповіла вказане майно позивачеві. [PERSON] померла 29.07.2009 (а.с. 8). Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із квартири № 2 житлового будинку\~ "А-1" загальною площею 41,0\~кв.м., житловою площею 27,5\~кв.м. з господарськими будівлями: погреб\~під «а 1», сараєм-літньою кухнею «Б», прибудовою до гаража «г»,\~ гараж "Г", прибудова до сараю "д", сарай "Д", прибудова до сараю "з", сарай «З», вбиральня «И», колодязь № 1, ворота № 3, огорожа № 4, загальною інвентаризаційною вартістю 107977,00 грн, а 1/2 частини 53988,50\~грн, розташованих за адресою Полтавська обл., смт\~Семенівка, вул.\~Куйбишева, № 4 (а.с. 10-16). Наразі назву вулиці з "Куйбишева" змінено на "Українська" (а.с. 18). Після смерті спадкодавця позивач прийняв спадщину шляхом подачі 27.10.2009 заяви до Семенівської державної нотаріальної контори , спадкова справа № 395/2009 (а.с. 35-38). У березні 2016 року позивач звернувся до Семенівської державної нотаріальної контори з метою оформлення вказаної квартири № 2 з господарськими будівлями як спадщини за заповітом, але через не надання правовстановлюючого документу йому відмовлено в оформленні спадкових прав, рекомендовано звернутись до суду (а.с. 17). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Судом встановлено, що позивач у вказаний 6-місячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON]. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК). У справі встановлено, що перешкодою для видачі позивачеві нотаріусом свідоцтва про право на спадщину є відсутність належним чином оформлених документів про право власності спадкодавця на частину будинку із надвірними спорудами. Чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно і неможливість її здійснення за особами, які померли, порушують право позивача на отримання свідоцтва про право власності на спадщину. Відтак суд захищає цивільне право позивача щодо отримання ним у власність спадщини після спадкодавця [PERSON] та визнає за позивачем право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом, але з урахуванням того, що сарай-літня кухня "Б" належить [PERSON] і [PERSON] у рівних частинах.

Outcome: dismissed