Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Керівник Херсонської місцевої прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Державного підприємства «Виробничий південний біотехнічний центр" до Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса), відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса), Державного підприємства "Система електронних торгів арештованим майном", [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршалова Марина Володимирівна, Фонд державного майна України, про визнання прилюдних електронних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних електронних торгів. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, а також у разі відсутності такого органу. Відчуження об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, призводить до порушення прав і законних інтересів держави, яка є власником майна, підриву основ фінансово-економічної діяльності держави. В ході вивчення матеріалів зведеного виконавчого провадження № 3552527 встановлено, що за наявності у Міністерства відомостей про здійснення державним виконавцем підготовчих дій з метою проведення прилюдних електронних торгів з реалізації майна Державного підприємства «Виробничий південний біотехнологічний центр», що не підлягає приватизації, заходи щодо оскарження рішення державного виконавця або визнання недійсним прилюдних електронних торгів по реалізації об`єктів державної власності не вживались. Заборгованість Державного підприємства «Виробничий південний біотехнологічний центр» складає на загальну суму 2 970649, 92 грн. З 29.08.2014 року вказане виконавче провадження перебуває в провадженні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області Колпакова В.О. Державним виконавцем 15.04.2014 р. в ході здійснення виконавчого провадження проведено опис та арешт нерухомого майна, що належить на праві власності Державному підприємству «Виробничий південний біотехнологічний центр» саме нежитлових будівель та споруд їдальні, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , площею 492,2 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого 28.12.2006 Кардашинською сільською радою, згідно рішення № 108 від 22.11.2006 р. В подальшому державним виконавцем Колпаковим В.О. відповідно до вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», постановою від 11.10.2014 призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий 20.05.2014 за [NUMBER] Фондом державного майна України, для визначення вартості нерухомого майна , що розташоване за вище вказаною адресою. Відповідно до висновку, ринкова вартість вказаних об`єктів нерухомості визначена у сумі 159000 грн. Начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області Вакуленко Р.А. 30.03.2015 направлені документи щодо проведення електронних торгів з реалізації вказаного нерухомого майна боржника у зведеному виконавчому провадженні № 35525207. В подальшому Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, проведені електронні торги через веб-сайт з реалізації арештованого майна, а саме: нежитлових будівель та споруд їдальні «А», загальною площею 492, 2 кв.м., сарай «Б», туалет «В», споруд № 1, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності Державному підприємству «Виробничий південний біотехнічний центр» за стартовою ціною у розмірі 159 000 грн. та складений протокол про проведення електронних торгів № 78474, переможцем яких визначено [PERSON] , про що складений акт державним виконавцем від 26.05.2015, затверджений начальником відділу примусового виконанні рішень Вакуленко Р.А., що стало підставою отримання [PERSON] свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, зареєстрованого за № 836 та виданого 17.06.2015 приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В. (запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 100065547). Правила проведення електронних прилюдних торгів визначені Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 656/5 від 16.04.2014 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2014 за № 427/25204. Виходячи з правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає у продажу майна, фактично є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст.203 цього Кодексу. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, визначених ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 року Науково-виробничий Південний біотехнологічний центр по виробництву оздоровленого посадкового матеріалу винограду, плодових і інших культур включений до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації за № 4154468. Згідно наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.01.2014 року № 39 «Про повноваження щодо управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» відноситься до сфери управління Мінагрополітики України. Розпорядженням міністерства аграрної політики України № 35 від 06.06.2006 р. затверджено статут державного підприємства «Виробничий південний біотехнологічний центр». У п. 5.1. та п. 5.5. Статуту визначено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Відчужувати майнові об`єкти, що належать до основних фондів, підприємство має право лише за попередньою згодою Уповноваженого органу управління на конкурентних засадах. Відчуження нерухомого майна, а також повітряних і морських суден здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з фондом державного майна України. Ухвалою господарського суду Херсонської області від 30 липня 2009 року прийнято заяву приватного підприємства «Фаворит -ІІІ», с. Роздольне, Херсонської області про порушення справи про банкрутство ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» до розгляду та порушено провадження у даній справі. Зазначеною ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим заборонено органам державної виконавчої служби стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення, а також щодо надання дозволу на звернення стягнення на майно боржника з подальшою реалізацією. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться за рахунок боржника в установі банку. Контроль за такими стягнення здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Ухвалою господарського суду Херсонської області від 28 жовтня 2010 року затверджено реєстр вимог кредиторів, до першої черги якого включено заборгованість із виплати заробітної плати в сумі 457 863 грн. Ухвалою господарського суду Херсонської області від 05 грудня 2013 року в задоволенні клопотання державного виконавця про надання роз`яснень стосовно продажу майна ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» відмовлено. На думку позивача, в ході здійснення виконавчих дій в рамках зведеного виконавчого провадження № 35525207 про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Виробничий південний біотехнологічний центр» на користь фізичних та юридичних осіб, державним виконавцем в порушення вимог частини 9 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» передано на реалізацію з метою проведення прилюдних електронних торгів нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації та належить на праві власності Державному підприємству «Виробничий південний біотехнічний центр», що як наслідок призвело до відчуження об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації та є порушенням прав і законних інтересів позивача, який є власником вказаного майна. З метою усунення виявлених порушень, позивач просив визнати недійсними прилюдні електронні торги по реалізації нерухомого майна, а саме нежитлових будівель та споруд їдальні літ. «А», загальною площею 492,2 кв.м, сараю літ. «Б», туалету літ. «В», споруди № 1, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , вартістю 159000 гривень, результати яких оформлені протоколом проведення електронних торгів № 78474 від 05 травня 2015 року; визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, зареєстроване за № 836, видане приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В. та скасувати державну реєстрацію права власності № 22135428 від 17 червня 2015 року [PERSON] на нежитлові будівлі та споруди їдальні літ. «А» загальною площею 492,2 кв.м, які складаються із сараю літ. «Б», туалету літ. «В», споруди № 1 за адресою: [ADDRESS] ; вилучити у [PERSON] нежитлові будівлі та споруди їдальні літ. «А» загальною площею 492,2 кв.м, які складаються із сараю літ. «Б», туалету літ. «В», споруди № 1, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 159000 гривень на користь Державного підприємства «Виробничий південний біотехнологічний центр». Стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 5 141, 00 грн. на користь прокуратури Херсонської області. Представник позивача прокурор Пластун Т.А. підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, що зазначені у позові та просила їх задовольнити. Представник відповідача Управління забезпечення виконання рішень Південного міжрегіонального управління юстиції Григоренко М.Ю. просив відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки відсутні будь-які порушення в діях державного виконавця під час здійснення виконавчих дій і підготовки проведення прилюдних торгів зокрема. На виконанні у відділі примусового виконання рішень перебувало зведене виконавче провадження № 35525207 про стягнення з ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» заборгованості в розмірі 2 970 649,92 грн., в тому числі 38 виконавчих проваджень про стягнення заробітної плати на суму 443 439 грн., яке було передано від ВДВС Дніпровського РУЮ Херсонської області. В результаті проведення торгів і реалізації майна підприємства було погашена заборгованість по виплаті заробтіної плати на суму 159 000 грн. Вважає, що не можна вважати цю суму збитками, спричиненими державі, оскільки ці кошти пішли на погашення заборгованості працівникам підприємства по заробітній платі. В діях державного виконавця відсутні порушення щодо порядку проведення торгів. Також, відповідно до ст. 1 ст. 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на звернення стягнення на майно державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами. Крім того, майно придбане [PERSON] знаходилось у зруйнованому та занедбаному стані, яке десятиліттями не використовувалось підприємством. Вважає позовні вимоги безпідставними. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Марухненко І.П. заперечувала щодо задоволення заявлених вимог, оскільки [PERSON] є добросовісним набувачем майна в розумінні ст. 388 ЦК України. Торги проведено відповідно до вимог діючого законодавства, а саме ст. 650, 656 ЦК України та згідно п. 4.5.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень (Наказ|Інструкція, Мінюст, від 02.04.2012, № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень"), тому відсутні порушень в діях державного виконавця щодо проведення прилюдних торгів. Відповідно до Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" мораторій на звернення стягнення на майно державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, не розповсюджується на рішення щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами. Саме в рамках вказаних виконавчих проваджень щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, була здійснена реалізація майна на суму 159 000 грн. Вважає, що в разі повернення у державну власність придбаного [PERSON] майна, буде порушено принцип "пропорційності", оскільки майно вибуло із державної власності на законних підставах, що також суперечить загальним принципам і критеріям правомірного позбавлення майна, закладеним у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також закріплено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі №907/50/16. Вважає, що відсутні будь-які правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду не відома. Ухвалою суду від 05.03.2020 року до участі в справі залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Фонд державного майна України. Ухвалою суду від 05.03.2020 року замінено позивача - Міністерство аграрної політки та продовольства України замінено його правонаступником Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. Ухвалою суду від 25.09.2020 року було здійснено заміну сторін, а саме: замість Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на Південне міжрегіональне управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса), відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса). Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступних висновків. Так, судом в ході розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 29 серпня 2014 року на примусовому виконанні у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області Колпакова В. О. перебуває зведене виконавче провадження № 35525207 про стягнення з ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» заборгованості в розмірі 2 970 649,92 грн., в тому числі 38 виконавчих проваджень про стягнення заробітної плати на суму 443 439 грн., яке передано від ВДВС Дніпровського РУЮ Херсонської області відповідно до постанови начальника УДВС ГТУЮ Херсонської області від 13 серпня 2014 року. ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр», зареєстроване у 2006 році, є державним, комерційним підприємством. На підставі статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» 15 квітня 2014 року державний виконавець здійснив опис і арешт нерухомого майна, що належить на праві власності ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр», а саме: нежитлових будівель їдальні площею 492,2 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області Вакуленко Р.А. 30 березня 2015 року направив до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України документи щодо проведення електронних торгів з реалізації вказаного нерухомого майна боржника у зведеному виконавчому провадженні № 35525207. ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України провело електронні торги через веб-сайт з реалізації зазначеного нерухомого майна за стартовою ціною 159 000 грн., про що складено протокол про проведення електронних торгів №78474, переможцем яких визначено [PERSON] . На підставі акта державного виконавця про проведення електронних торгів від 26 травня 2015 року [PERSON] 17 червня 2015 року отримала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № [NUMBER] . Як слідує з матеріалів справи, прилюдні торги відбулися відповідно до вимог діючого законодавства, зокрема ст. 650, 656 ЦК України та згідно п. 4.5.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень (Наказ|Інструкція, Мінюст, від 02.04.2012, № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень"). Законність процедури проведення прилюдних електронних торгів позивач не заперечує. У Правовій позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 26 вересня 2019 року у справі № 607/10379/17 зазначене наступне: «оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення. Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Відповідно до вищенаведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір». Аналогічні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17, від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц. Тобто, дії державного виконавця у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, тобто є правочином. Нерухоме майно було придбане за відплатним договором на прилюдних електронних торгах, за результатами проведення яких відбулося оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, що є правочином. Сума коштів за придбане нерухоме майно була перерахована в повному обсязі на рахунок органу Державної виконавчої служби, зазначений в протоколі проведення електронних торгів №78474 від 05.05.2015 року. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі №907/50/16 вищенаведене свідчить про порушення принципу "пропорційності" в разі повернення у державну власність спірного майна, яке вибуло із такої власності на законних підставах, оскільки суперечить загальним принципам і критеріям правомірного позбавлення майна, закладеним у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У вищезазначеній постанові Верховного Суду від 20.11.2018 року наголошується, що втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. В постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року справа № 2/1522/12319/11 зазначено наступне: «помилки та недоліки, допущені державними органами влади, повинні служити на користь постраждалих осіб, особливо в разі відсутності інших конфліктуючих приватних інтересів. Іншими словами, ризик вчинення державними органами будь-якої помилки має нести держава і ці помилки не повинні виправлятись за рахунок зацікавленої особи. ЄСПЛ дійшов висновку, що втручання у майнові права заявника поклало на нього непропорційний тягар з огляду на визнання недійсним його права власності на майно за наведених обставин, що є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції (CASE BATKIVSKA TURBOTAFOUNDATION v. UKRAINE, №5876/15, § 61, 64) ЄСПЛ, від 09 жовтня 2018 року). Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар» (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 23 жовтня 2019 року у справі № 2/1522/12319/11). Прилюдні електронні торги проводились державним підприємством «Інформаційний центр», яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та Державною виконавчою службою, а реєстрація права власності здійснювалась нотаріально з внесенням запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто в відповідача [PERSON] не виникало жодних сумнівів в додержанні законодавства України при придбанні вищезазначеного нерухомого майна та при його реєстрації, оскільки реалізація майна та реєстрація правочину купівлі-продажу здійснювалась державними установами з додержанням законодавства, а відтак, [PERSON] є добросовісним набувачем. Частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України передбачені випадки, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частина третя цієї ж статті передбачає самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. За змістом частини п`ятої статті 12 Цивільного кодексу України, добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 606-XIV) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення (ч. 5 зазначеної статті). Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону № 606-XIV, реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах (Правова позиція Великої Палати Верховного Суду згідно з Постановою від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц). Ухвалою господарського суду Херсонської області від 30 липня 2009 року прийнято заяву приватного підприємства «Фаворит -ІІІ», с. Роздольне, Херсонської області про порушення справи про банкрутство ДП «Виробничий південний біотехнологічний центр» до розгляду та порушено провадження у даній справі. Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на звернення стягнення на майно державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств. Представником ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області В.О. Колпаковим неодноразово зазначалося (а.с. 57), що згідно до заяви в.о. директора ДП «ВПБЦ», як боржника, нерухоме майно, а саме будівля контори та їдальні, перебувають на балансі підприємства та не використовуються в виробництві, просить звернути на нього стягнення - першочергово. В постанові Верховного Суду від 02 грудня 2014 року № 21-543а14 зазначено щодо застосування положень ч. 5 ст. 19 Закону України від 14 травня 1992 р. № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон № 2343-XII; у редакції Закону України від 22 грудня 2011 р. № 4212-VI "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") щодо непоширення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування. Зокрема зазначено наступне: невиконання таких зобов`язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов`язань і примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на законі. 19 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким Закон № 2343-XII викладено в новій редакції. Зокрема, з цієї дати мораторій на задоволення вимог кредиторів було врегульовано статтею 19, яка була чинною на день винесення спірного рішення. Частиною п`ятою зазначеної вище статті Закону №2343-XII передбачено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування. В висновках Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень за II півріччя 2014 року вказано про правильне застосування положень ч. 5 ст. 19 Закону України від 14 травня 1992 р. № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон № 2343-XII; у редакції Закону України від 22 грудня 2011 р. № 4212-VI "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") щодо непоширення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed