Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за грошовим зобов'язанням. Свої пзовні вимоги мотивує тим, що 21.07.2012 року він позичив відповідачу [PERSON] в борг 5000 доларів США, які він зобов'язався повернути на протязі 1,5 місяця, а саме до 1 вересня 2012 року, про що відповідачем власноручно була написана розписка. У зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язків щодо повернення вищевказаної суми позики, [PERSON] звернувся до Жовківського районного суду з позовом про стягнення вищевказаного боргу. 14 квітня 2014 року Жовківський районний суд Львівської області позовні вимоги [PERSON] задовольнив частково та стягнуто з відповідача в користь позивача 5000,00 доларів США, що офіційним курсом НБУ еквівалентно 62845,50 грн., відсотків за користування позиковими коштами, в розмірі 561,04 доларів США, що еквівалентно 7051,76 грн., З % річних від простроченої суми боргу в зв'язку з простроченням грошового зобов'язання, в розмірі 242,88 доларів США, що еквівалентно 3052,78 грн. судові витрати в розмірі 2805 грн.. У зв'язку із відсутністю зі сторони відповідача [PERSON] наміру виконати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 квітня 2014 року по справі № 444/83/14-ц, він звернувся з Виконавчим листом виданим Жовківським районним судом Львівської області від 07.05.2014 № 444/83/14-ц, до ДВС Жовківського РУЮ. Як вбачається із Виписки з рахунків в національній валюті від 18 квітня 2015 року виданої філією ЛОУ № 10013 АТ «Ощадбанк» відповідачем [PERSON] на користь позивача [PERSON] за період з 01.01.2015 року по 18.04.2015р. на розрахунковий рахунок відкритий [PERSON] для перерахування боргу № [NUMBER], від [PERSON] [PERSON] отримав всього 1192,28 грн. ( 1222,28 грн. - 10 грн. - сума яку [PERSON] сплатив за відкриття рахунку - 15,0 грн.- комісія, яку банк стягнув з [PERSON] за зарахування коштів на рахунок = 1192,28 грн.. Зважаючи на те, що на дату прийняття рішення Жовківським районним судом Львівської області курс долара виріс та за курсом НБУ за 1 дол. США дорівнює 21,057654 гривням станом на 20.04.2015 року, тому з врахуванням зміни офіційного курсу долара США сума заборгованості за договором позики від 21 липня 2012 року на цю дату збільшилась. Зокрема, стягнута в рішенні Жовківського районного суду Львівської області від 14 квітня 2014 року сума боргу з відповідача в еквіваленті національної грошової одиниці у розмірі 72950,05 (сімдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят гривень) 05 копійок, що на той час складала 5803,92 доларів США (п'ять тисяч вісімсот три долари) 92 центи, через істотне падіння курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 20 квітня 2015 року вже не становить еквівалент 5803,92 долари США (п'ять тисяч вісімсот три долари) 92 центи, а лише 3464, 30 доларів США (три тисячі чотириста шістдесят чотири долари) 30 центів. Зважаючи на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення позивачу грошових коштів, та з урахуванням того, що в судовому рішенні вказано суму боргу в доларах США, а засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня, а сума боргу визначена в судовому рішенні Жовківського районного суду Львівської області в гривневому еквіваленті у розмірі 72950,05 (сімдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят гривень) 05 копійок, станом на 20 квітня 2015 року вже не становить еквівалент 5803,92 долари США (п'ять тисяч вісімсот три долари) 92 центи, а лише 3464.30 доларів США (три тисячі чотириста шістдесят чотири долари) 30 центів, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути суму боргу у вигляді курсової різниці за договором позики у розмірі 49266.9 грн. (сорок дев'ять тисяч двісті шістдесят шість гривень) 90 копійок. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги уточнили та просять також стягнути з відповідача в користь позивача 165,2 доларів США в зв'язку з простроченням грошового зобов'язання 3 % річних від простроченої суми боргу, що еквівалентно 3 491,10 грн. Уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просять такі задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання 07.05.2015 року не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. В судове засідання 03.06.2015 року відповідач [PERSON] з'явився, однак, залишив залу судового засідання, хоча останньому було роз'яснено зміст ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 169 ЦПК України, наслідки, визначені частинами другою - четвертою цієї статті, настають і в разі, якщо сторона залишить залу судового засідання. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а від так, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимог слід задоволити у повному обсязі виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ч. 3 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З копії Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16.04.2014 року вбачається, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено частково та вирішено: стягнути з [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Зіболки, [NUMBER], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], [NUMBER], ІПН [NUMBER] заборгованість за договором позики від 21 липня 2012 року у розмірі 5000 (п'ять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 62845,5 грн.; стягнути з [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Зіболки, [NUMBER], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], [NUMBER], ІПН [NUMBER] - відсотки за користування позиковими коштами, в розмірі 561,04 доларів США, що еквівалентно 7051,76 грн.;стягнути з [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Зіболки, [NUMBER], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], [NUMBER], ІПН [NUMBER] - 3% (три проценти) річних від простроченої суми боргу в зв'язку з простроченням грошового зобов'язання, в розмірі 242,88 доларів США, що еквівалентно 3052,78 грн.; стягнути з [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Зіболки, [NUMBER], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], [NUMBER], ІПН [NUMBER] - судові витрати в розмірі 2805 грн.; стягнути з [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Зіболки, [NUMBER], ІПН [NUMBER] на користь держави судовий збір в розмірі - 729,50 грн.. Рішення суду набрало законної сили 25.04.2014 р.. Таким чином, наявність основного зобов'язання за договором позики від 21 липня 2012, встановлено Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 14.04.2014 року та невиконання цього зобов'язання відповідачем встановлено рішенням суду та доведенню не підлягають в силу ст. 61 ЦПК України. З копії постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 43340931 від 16.05.2014 року вбачається, що такою відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 444/83/14-ц, виданого 07.05.2014 року Жовківським районним судом Львівської області на підставі вище зазначеного рішення. Як вбачається із Довідки та Виписки з рахунків в національній валюті від 18 квітня 2015 року виданих філією ЛОУ № 10013 АТ «Ощадбанк», відповідачем [PERSON] на користь позивача [PERSON] за період з 01.01.2015 року по 18.04.2015р. на розрахунковий рахунок відкритий [PERSON] для перерахування боргу № [NUMBER], від [PERSON] [PERSON] отримав кошти в сумі 1192,28 грн. ( 1222,28 грн. - 10 грн. - сума яку [PERSON] сплатив за відкриття рахунку- 15,0 грн.- комісія, яку банк стягнув з [PERSON] за зарахування коштів на рахунок = 1192,28 грн.. А від так вбачається, що відповідач не виконав Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16.04.2014 року та заборгованість за договором позики не погашена. Щодо стягнення різниці курсу гривні до долару США. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України, використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Пунктом 12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. З рішення Жовківського районного суду Львівської обл., від 14.04.2014 року, яке набрало законної сили, і підлягає до виконання, вбачається, що в такому чітко вказана сума боргу у валюті - доларах США. Загальна сума грошових коштів що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] складає: 5000 + 561,04 + 242,88 = 5803,92 долари США (п'ять тисяч вісімсот три долари) 92 центи. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Отже, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у судовому рішенні по справі № 444/83/14-ц., про стягнення заборгованості за договором позики від 21.07.2012 року, вказано також і гривневий еквівалент суми, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] - 72950,05 (сімдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят гривень) 05 копійок. Як вбачається із офіційних даних взятих на сайті Національного банку України станом на 11 квітня 2014 року, НБУ встановлено офіційний курс гривні до доларів США на рівні 1256.9123 гривень за 1 долар США. Офіційний курс гривні по відношенню до іноземної валюти встановлюється Національним банком України кожного робочого дня після 12 години дня. Оскільки 12-13 квітня - неробочі дні, то для прив'язки суми боргу до його еквіваленту в національній грошовій одиниці, використано офіційний курс станом на 11 квітня 2014 року. Відтак гривневий еквівалент суми боргу станом на 11 квітня 2014 року жлав: 5000 х 12.5691 = 62845,5 гривень. Однак, станом на 20 квітня 2015 року офіційний курс гривні щодо долара США змінився. Як вбачається із офіційних даних взятих на сайті Національного банку України станом на 20 квітня 2015 року, НБУ встановлений офіційний курс гривні до долара США на рівні 2105.7654, тобто 1 долар США дорівнює 21,057654 гривням. Згідно Наказу Міністерства фінансів України від 10.08.2000 №193 "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах. Зважаючи на те, що на дату прийняття рішення Жовківським районним судом Львівської області курс долара виріс та за курсом НБУ за 1 дол. США дорівнює 21,057654 гривням станом на 20.04.2015 року, тому з врахуванням зміни офіційного курсу долара США сума заборгованості за договором позики від 21 липня 2012 року на цю дату збільшилась. Зокрема, стягнута в рішенні Жовківського районного суду Львівської області від 14 квітня 2014 року сума боргу з відповідача в еквіваленті національної грошової одиниці у розмірі 72950,05 (сімдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят гривень) 05 копійок, що на той час складала 5803,92 доларів США (п'ять тисяч вісімсот три долари) 92 центи, через істотне падіння курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 20 квітня 2015 року вже не становить еквівалент 5803,92 долари США (п'ять тисяч вісімсот три долари) 92 центи, а лише 3464, 30 доларів США (три тисячі чотириста шістдесят чотири долари) 30 центів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Неналежне виконання відповідачем [PERSON] зобов'язання щодо повернення позикових коштів встановлено рішенням Жовківського районного суду від 14.04.2014 р., яким встановлено зобов'язання відповідача погасити суму заборгованості перед позивачем. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Неналежне виконання відповідачем зобов'язання щодо повернення позикових коштів виникло з рішення суду, яким встановлено зобов'язання відповідача погасити суму заборгованості перед позивачем і яке набрало законної сили, але відповідач добровільно суму заборгованості не відшкодував. З розрахунку заборгованості курсової різниці вбачається, що всього сума курсової різниці становить 49 266,90 грн.. Зважаючи на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення позивачу грошових коштів, та з урахуванням того, що в судовому рішенні вказано суму боргу в доларах США, а засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня, а сума боргу визначена в судовому рішенні Жовківського районного суду Львівської області в гривневому еквіваленті у розмірі 72950,05 (сімдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят гривень) 05 копійок, станом на 20 квітня 2015 року вже не становить еквівалент 5803,92 долари США (п'ять тисяч вісімсот три долари) 92 центи, а лише 3464.30 доларів США (три тисячі чотириста шістдесят чотири долари) 30 центів, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], суд прийшов до переконання, що з відповідача в користь позивача слід стягнути суму боргу у вигляді курсової різниці за договором позики у розмірі 49266.9 грн. (сорок дев'ять тисяч двісті шістдесят шість гривень) 90 копійок. Щодо стягнення 3 % річних від простроченої суми боргу в зв'язку з прострочення грошового зобов'язання. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу положень ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. У ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України зазначено, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3-57гс10 від 20.12.2010 року діюче законодавство не виключає можливості звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення з боржника суми на яку заборгованість за грошовими зобов'язаннями збільшилась в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів є способом захисту майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Відповідно до пп. 17, 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ПК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Неналежне виконання відповідачем зобов'язання щодо повернення позикових коштів виникло з рішення суду, яким встановлено зобов'язання відповідача погасити суму заборгованості перед позивачем і яке набрало законної сили, але відповідач добровільно суму заборгованості не відшкодував. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання за договором позики від 21 липня 2012 року, зобов'язання між сторонами існують, та їх змістом є обов'язок [PERSON] повернути позичені кошти. Таким чином, відповідач [PERSON] порушив грошове зобов'язання за договором, тому з нього підлягає стягненню три проценти річних за весь час прострочення виконання боргу на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. У рішенні Жовківського районного суду від 14.04.2014 року по цивільній справі № 444/83/14-ц., про стягнення заборгованості за договором позики від 21.07.2012 року, враховано і стягнуто з відповідача [PERSON] 3% річних за прострочення сплати боргу у розмірі 237,12 доларів США за період з 01 вересня 2012 року по 01.04.2014 року, тобто за 1 рік 7 місяців. Відтак, стягненню з відповідача підлягають і 3% річних за прострочення сплати боргу за період від 01.04.2014 року по 07.05.2015р., тобто за 1 рік 1 місяць і 7 днів. З розрахунку заборгованості вбачається, що 3% річних за прострочення сплати боргу за період від 01.04.2014 року по 07.05.2015 рік - становить 165,2 доларів США, що еквівалентно 3491,10 грн. (три тисячі чотириста дев'яносто одна гривня) 10 копійок. У в'язку з чим, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних за прострочення сплати боргу. Щодо стягнення судових витрат. Види судових витрат (до яких віднесено витрати на правову допомогу - ст. 84 ЦПК України) визначені у ст. 79 зазначеного Кодексу, а їх розподіл здійснюється судом відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом (статті 88, 89 ЦПК України). Крім цього, суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, питання про розподіл судових витрат, про що зазначається в його резолютивній частині (п. 6 ч. 1 ст. 214, п. 4 ч. 1 ст. 215 цього ж Кодексу). Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі по тексту - Постанова), «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Згідно з п. 47. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року№ 6-рп/2013). Відповідно до абз.2 п. 46 Постанови «Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суди повинні враховувати, що: після закінчення розгляду справи такі витрати розподіляються судом на загальних підставах згідно зі статтею 88 ЦПК». При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-УІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42. 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (абз.3-4 п.47 Постанови). Згідно з п.48 Постанови, «підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84. 88. 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, подання доказів, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). З Акту № АП-028 здачі-приймання робіт ( надання адвокатських послуг) та з Розрахунку витрат на правову допомогу згідно Договору про надання адвокатських послух ( правової допомоги) б/н від 16.04.2015 року вбачається, що витрати позивача на правову допомогу становлять 4450 грн.. У зв'язку з чим, суд прийшов до переконання, що з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 4450 грн.. Згідно із ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, копи розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст. 3. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що у суду є всі наявні підстави для задоволення позовних вимог. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved