Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь КП «ВЖРЕП №14» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 4002,70 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що КП «ВЖРЕП №14» Житомирської міської ради є балансоутримувачем будинку №5 по провулку 9-му Максютова у м. Житомирі. Споживач є власником квартири № 18, що знаходиться за адресою: м. Житомир, провулок 9-й Максютова, буд. 5 та користується послугами підприємства з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Внаслідок порушення відповідачем свого обовязку щодо оплати наданих послуг, за період із 01.08.2012 року по 31.07.2015 року утворилась заборгованість в сумі 4002,70 грн. Представник позивача подала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач вдруге в судове засідання не з"явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Від представника за дорученням [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, при цьому посилається на те, що відповідач не може з"явитись у судове засідання, у зв"язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні у ЦМЛ №2 м. Житомира, однак належних доказів про поважність причин відсутності в судових засіданнях не надали. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення згідно ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг КП "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 14 " Житомирської міської ради з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Зі змісту акту від 12.02.2014 року вбачається, що при періодичній перевірці та очищення домових та вентиканалів власник квартири № 18 не допускав майстра КП «ВЖРЕП №14» Житомирської міської ради до перевірки. Відповідно до положення п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Нормами ст. 162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Позивач відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» здійснює господарську діяльність, спрямовану на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обовязком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міської ради відноситься затвердження тарифів для підприємств комунальної форми власності, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплює, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для КП «ВЖРЕП № 14» Житомирської міської ради затверджувались відповідними рішеннями Житомирської міської ради № 892 від 16.12.2010 року, №205 від 16.05.2013 року, №401 від 17.09.2014 року. Згідно рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради №436 від 10.09.2013 року визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд, та прибудинкових територій, затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради №435 від 10.08.2013 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 09.10.2008 року №709» Комунальне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 14 " Житомирської міської ради та у відповідності до положень Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджені 08.10.1992 р. Постановою Кабінету Міністрів України за № 572, позивач надавав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до тарифів, затверджених виконкомом Житомирської міської ради. Виходячи з установлених тарифів, позивач\~\~нараховував платежі, які повинна була сплачувати [PERSON], що вказано у відповідному розрахунку. Заборгованість за надані послуги утворилась за період з 01.08.2012 року по 21.07.2015 року і складає 4002,70 грн., що підтверджується змістом розрахунку нарахувань по особовому рахунку. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Між сторонами існують зобовязальні правовідносини, які відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України повинні виконуватись сторонами належним чином. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за надані послуги, оскільки відповідач отримував послуги, а тому неукладення позивачем договору з відповідачем не звільняє його від оплати нарахованих платежів і не створює для виконавця послуг обовязку припинення нарахування плати за послуги. [PERSON] не виконала зобовязання належним чином і допустила виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому стягує з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 4002,70 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. Суд не визнає обставину, викладену в заяві про відкладення розгляду справи, подану представником позивача, поважною, оскільки до заяви не долучені документи, що підтверджують перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні. Окрім того, у матеріалах справи відсутні посилання на докази, які вказують на повноваження [PERSON] представляти інтереси відповідача. Відповідно до ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю фізичної особи, яка має бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Outcome: approved