Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності, в якому просила визнати за [PERSON] право власності на окремо розташований садовий будинки із спорудами, по [ADDRESS] , у складі: садовий будинок літ. «А1,а2» (загальною площею 16,0 кв.м.), садовий будинок літ. «Б1, Б2, б3»(загальною площею 68,1 кв.м.,) , альтанка літ. «В1», вбиральня літ. «Г1» , сарай (тимчасовий) літ. «Д1» , огорожа № 1, хвіртка №2, що розташовані на земельній ділянці пл. 0,0719 га. Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження. Згідно ухвали суду від 10 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] - адвокат Бибик В.А. не з`явились, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, з урахуванням тексту відзиву відповідача, проти позовних вимо, заявлених позивачем, не заперечували. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , перебуваючи в членах садового товариства «Ворскла» (порядковий номер в списку членів - 91), здійснила будівництво садового будинку та господарських будівель в садовому товаристві « Ворскла », ділянка № [NUMBER] (в період із 1986р. по 1988р.). Згідно технічної інвентаризації, проведеної 06.08.2021р. сертифікованим експертом Плахтюк С.Ю. , на даний час технічна характеристика об`єкту складає: садовий будинок літ. «А1,а2» - 1986 рік побудови, садовий будинок літ. «Б1, Б2, б3» - 1988 рік побудови, альтанка літ. «В1» - 1988 рік побудови, вбиральня літ. «Г1» - 1988 рік побудови, сарай (тимчасовий) літ. «Д1» - 1988 рік побудови, огорожа № 1- 1988рік, хвіртка №2 - 1988 рік. Відмітки про наявність самочинного будівництва - відсутні. Вказане будівництво проводилось господарським способом згідно вимог законодавства, що діяло на момент будівництва, на земельній ділянці виділеній в користування СТ «Ворскла» згідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №303 від 26.06.1991р. Згідно кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого ТОВ «Експертний Центр «ЗемСервіс», фактичний розмір земельної ділянки, що знаходиться в користуванні [PERSON] складає 0,0719 га. в садовому товаристві « Ворскла » по [ADDRESS] . Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Так, відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності. Відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. У пункті 9 Розділу V "Прикінцеві положення" закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права. Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна і містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року (надалі Порядок) передбачено: реєстрація (оформлення) права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень . Згідно п. 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: ?технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; ?документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Згідно п.3.1 Статуту Садівничого товариства «Ворскла», членами кооперативу можуть бути лише законні власники земельної ділянки - громадяни України, що досягли 18 річного віку, подали відповідну письмову заяву про вступ до кооперативу, визнають та виконують вимоги Статуту, сплачують членські внески. Вказана обставина також встановлена Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2013р. справа № 2-2149/11. З наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що оскільки позивач не є власником земельної ділянки у садовому товаристві «Ворскла» то відповідно, позивач не може перебувати в членах вказаного садового товариства, про що позивача було повідомлено його керівником. Однак, так як на момент будівництва позивач перебувала в членах товариства то і будівництво проводилось згідно норм матеріального права, що діяли на той час. В обґрунтування звернення до суду з позовом, позивачем вказувалось про те, що з метою присвоєння адреси належному позивачу об`єкту остання зверталась до виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, де їй було роз`яснено, що в зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документа на окремо побудований садовий будинок то на даний час присвоєння адреси є неможливим, в зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно звіту визначення оціночної (ринкової) вартості від 09.08.2021р., ринкова вартість об`єкту складає 101508 грн.. Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені вище фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: approved