Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

ПАТ «Мегабанк» звернулось до суду з вищезазначеною позовною заявою, пізніше уточнивши свої позовні вимоги (а.с.157-159, том №2) В позові вказано, що 30.03.2007 року між позивачем та [PERSON], з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №29/П2007 від 30.03.2007 року, укладеного між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON], було укладено іпотечний договір від 30.03.2007 року, відповідно до умов якого предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №53 по вул. Незалежності в с. Лука Мелешківська, Вінницького району Вінницької області. Предмет іпотеки належить [PERSON] на праві власності. У звязку із невиконанням [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору, 15.08.2013 року Вінницьким районним судом Вінницької області прийнято рішення, яким звернуто стягнення на іпотечне майно в рахунок забезпечення виконання кредитного договору № 29П/2007 від 30.03.2007 року, укладеного з [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Вінницький район Вінницька область, с. Лука-Мелешківська, вул. Незалежності, 53, що зареєстрований за [PERSON]. 11.05.2012 року Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району надала довідку, з якої встановлено, що в будинку за адресою Вінницька область Вінницький район, с. Лука-Мелешківська, вул. Незалежності, 53 проживають: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачем було направлено листи до осіб, які зареєстровані та проживають в будинку, що є предметом іпотеки про виселення, які були отримані ними особисто, однак станом на 11.03.2014 року вимога про виселення не виконана, будинок не звільнений. Стосовно проживання та реєстрації в спірному будинку малолітніх осіб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], то в червні 2012 року [PERSON] в інтересах своїх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк», оскільки договір був укладений без згоди органу опіки та піклування і порушує права малолітніх дітей, які проживали та були зареєстровані в будинку на момент передачі його в іпотеку. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2012 року позовні вимоги було задоволено, договір іпотеки визнано недійсним. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 29.11.2012 року скасовано рішення суду першої інстанції і відмовлено в задоволені позовної заяви [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки. Так, вказаним рішенням встановлено, що на момент укладення договору малолітні особи в будинку, що виступав предметом іпотеки не були зареєстровані та не проживали, що підтверджується письмовими заявами власника будинку [PERSON], наданими ПАТ «Мегабанк» та приватному нотаріусу, який посвідчував договір іпотеки. Відповідно до виписки із домової книги будинку № 53 по вулиці Незалежності в с. Лука-Мелешківська малолітні діти [PERSON] та [PERSON] Ніколєта всупереч вимогам п. 3.1.4. договору іпотеки були зареєстровані в цьому будинку без згоди іпотеко - держателя ПАТ «Мегабанк» у 2009 році, тобто, через два роки після укладення договору іпотеки. Вказане рішення апеляційного суду Вінницької області від 29.11.2012 року за позовом [PERSON] до ПАТ «Мегабанк» про визнання недійсним договору іпотеки вступило в законну силу. Надаючи у 2007 році кредитні кошти позичальнику і укладаючи договір іпотеки, банк розраховував на їх зворотність та забезпеченість. Зокрема, розраховував на право звернення стягнення на предмет іпотеки та інші права, передбачені Законом України «Про іпотеку» , в тому числі на право виселення мешканців з предмета іпотеки в разі порушення зобовязання по поверненню кредиту. Отже, при укладенні в 2007 році договору іпотеки будинку, представники ПАТ «Мегабанк» не знали і не могли знати, що в майбутньому правом користування будинком, що є предметом договору, будуть мати неповнолітні діти. За наведених обставин позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив виселити відповідачів з будинку №53 по вул. Незалежності в с. Лука Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, зобовязати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області зняти з реєстрації проживання осіб, які зареєстровані у [INFO] Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою суду від 01.12.2014 року позовна заява в частині позовних вимог, предявлених до [PERSON] залишена без розгляду (а.с.233, том №1). Ухвалою суду від 14.05.2015 року до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON] Мелешківську сільську раду Вінницького району Вінницької області (а.с.139, том №2). Ухвалою суду від 08.07.2015 року до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Вінницьку районну державну адміністрацію (а.с.162,том №2). Відповідно до уточненої позовної заяви позивач просить виселити відповідачів [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) Т.А., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з будинку по вул. Незалежності, 53, с. Лука Мелешківська із наданням їм Вінницькою РДА іншого постійного житлового приміщення у Вінницькому районі (а.с.157-159, том №2). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з заявою про уточнення позовних вимог. Дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просив ухвалити рішення про виселення з будинку №53 вул. Незалежності, с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) Т.А., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з наданням іншого житлового приміщення вінницькою РДА, крім [PERSON], який виселився добровільно. та зобов"язати зняти їх з реєстрації. Вказав на те, що банк не має змоги надати відповідачам інше житлове приміщення. Також пояснив, що банк не звертався з позовом до позичальника по кредитному договору [PERSON] про стягнення суми заборгованості по кредиту. Який був забезпечений будинком [PERSON] згідно договору іпотеки. [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] і її представник позов не визнали. Пояснили, що ніхто з відповідачів гроші по кредитному договору вказаному у позові не брав. Кредит взятий [PERSON], але банк до нього не пред'являє вимоги про стягнення взятих коштів в кредит, а тільки звернувся до них з позовом про звернення стягнення на будинок, що був в іпотеці та про їх виселення. Іншого житла у неї має. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що відповідно до правових позицій Верховного суду України за 2015 рік з розгляду даної категорії справ відповідачі не можуть бути виселені із спірного будинку без надання іншого житла відповідачам, яке має бути зазначеним в рішенні суду. [PERSON] будь якого іншого житла не має, а проживає в батьківському будинку з малолітньою дитиною (батько помер, коли вона була ще неповнолітньою). Представник третьої особи [PERSON] Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області пояснив, що сільська рада не має ніякого житла для надання відповідачам в разі їх виселення і надав заяву про завершення розгляду справи у його відсутність (а.с.170, 224 том №2). Представник третьої особи Органу опіки та піклування Вінницької РДА в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що в частині позовних вимог про виселення та зняття з реєстрації дітей заперечує, в решті позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с.194, 217 том №2). Представник третьої особи Вінницької РДА пояснив, що Вінницька РДА не має можливості виділити житло відповідачам, так як вони взагалі не мають житлового фонду і просив справу завершити без його участі (а.с.223, том №2). Представник Управління ДМС України у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду (а.с.222, том №2). Врахувавши пояснення та думку представника позивача, представників відповідачів, позицію представникіа третіх осіб, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.03.2007 року між позивачем та [PERSON], з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №29/П2007 від 30.03.2007 року, укладеного між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON], було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №53 по вул. Незалежності в с. Лука Мелешківська, Вінницького району Вінницької області. Предмет іпотеки належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва № 1041 про право власності, яке видане виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради на підставі рішення виконкому Лука-Мелешківської сільської ради від 19.07.2004 року № 118, право власності зареєстроване КП «ВООБТІ» 10.09.2004 року та записано в реєстрову книгу № 6 за реєстровим № 1213 (а.с.5 9, том №9 ). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.08.2013 року звернуто стягнення на іпотечне майно в рахунок забезпечення виконання кредитного договору № 29П/2007 від 30.03.2007 року, укладеного з [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Вінницький район Вінницька область, с. Лука-Мелешківська, вул. Незалежності, 53, що зареєстрований за [PERSON] (а.с.37-39, том №1). Згідно довідки Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області №515 від 11.05.2012 року, в будинку за адресою Вінницька область Вінницький район, с. Лука-Мелешківська, вул. Незалежності, 53 проживають: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.13, том №1, а.с.94, том №2). [PERSON] на теперішній час знятий з реєстрації в вказаному будинку. Також, з копії домової книги вбачається, що в будинку за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Лука-Мелешківська, вул. Незалежності, 53 зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.95-100, том №2). Позивачем дійсно було направлено листи до осіб, які зареєстровані та проживають в будинку, що є предметом іпотеки про виселення, які були отримані ними особисто 14.01.2014 року, однак станом на 11.03.2014 року вимога про виселення не виконана, будинок не звільнений (а.с. 14 16, том №1 ). В червні 2012 року [PERSON] в інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк», оскільки договір був укладений без згоди органу опіки та піклування і порушує права малолітніх дітей, які проживали та були зареєстровані в будинку на момент передачі його в іпотеку. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2012 року позовні вимоги було задоволено, договір іпотеки визнано недійсним. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29.11.2012 року скасовано рішення суду першої інстанції і відмовлено в задоволені позовної заяви [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки (а.с.39-36, том №2).Вказане рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29.11.2012 року набуло законної сили Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Даним рішенням встановлено, що на момент укладення договору малолітні особи в будинку, що виступав предметом іпотеки не були зареєстровані та не проживали, що підтверджується письмовими заявами власника будинку [PERSON], наданими ПАТ «Мегабанк» та приватному нотаріусу, який посвідчував договір іпотеки. Відповідно до виписки із домової книги будинку № 53 по вулиці Незалежності в с. Лука-Мелешківська малолітні діти [PERSON] та [PERSON] Ніколєта всупереч вимогам п. 3.1.4. договору іпотеки були зареєстровані в цьому будинку без згоди іпотекодержателя ПАТ «Мегабанк» у 2009 році, тобто, через два роки після укладення договору іпотеки. Тому, вказана обставина в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Правилами ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачене Законом України "Про іпотеку". Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку". Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення із займаного житлового приміщення встановлено статтею 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 цього Кодексу регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку" та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР. Судом також встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: Вінницький район Вінницька область, с. Лука-Мелешківська, вул. Незалежності, 53, який є предметом договору іпотеки, є власністю [PERSON] відповідно до свідоцтва № 1041 про право власності, яке видане виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради на підставі рішення виконкому Лука-Мелешківської сільської ради від 19.07.2004 року № 118, право власності зареєстроване КП «ВООБТІ» 10.09.2004 року та записано в реєстрову книгу № 6 за реєстровим № 1213. Тому зазначений будинок не був придбаний за рахунок отриманих кредитних коштів згідно з кредитним договором. За змістом статей 39, 40 Закону України "Про іпотеку" та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 25.11.2015 року №6-1061цс15, від 21.10.2015 року №6-1033цс15,21.10.2015 року №6-1484цс15, від 01.07.2015 року №6-875цс15, які, відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України, є обов'язковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Оскільки судом встановлено, що в іпотеку передано будинок, який є власністю [PERSON] на підставі свідоцтва № 1041 про право власності, яке видане виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради на підставі рішення виконкому Лука-Мелешківської сільської ради від 19.07.2004 року № 118, яке зареєстроване КП «ВООБТІ» 10.09.2004 року та записано в реєстрову книгу № 6 за реєстровим № 1213, тому суд вважає, що відповідачі не підпадають під виключення з правил передбачених ч.2\~ст.109 ЖК УРСР, так як не купували належне їм житло в кредит та не передавали його в іпотеку на забезпечення такого кредиту, а отже, виселення відповідачів з належного їм житлового будинку можливе лише за умови надання їм іншого постійного житлового приміщення проте позивачем не надано доказів про наявність постійного житлового приміщення, яке повинно бути надане у разі виселення позивачів. Тому суд вважає, що\~\~підстави для виселення відповідачів з належної їм квартири відсутні. Позивач в своїй позовній заяві, окрім вимоги виселення відповідачів, просить суд зобов'язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області зняти з реєстрації відповідачів. Згідно положень\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з реєстрації місця проживання у судовому порядку здійснюється на підставі остаточного рішення суду, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом цієї норми матеріального права підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є, зокрема, рішення суду, яке набуло законної сили, про виселення цієї особи. Оскільки в задоволенні позовної вимоги про виселення відповідачів необхідно відмовити, тому позовна вимога про зобов"язати зняти їх з реєстраційного обліку також не підлягає задоволенню. Виходячи із положення ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що даний позов з уточненнями та доповненнями до нього, не підтверджений матеріалами справи, а отже, не підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed