Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], та право на середню земельну частку (пай) розміром 2.18 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що її батько [PERSON] помер [INFO] року. Вона звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, однак не надала правовстановлюючих документів на житловий будинок та середню земельну частку (пай), а тому нотаріус листом від 25 вересня 2017 року відмовила їй у видачі свідоцтва про праву на спадщину на вказане майно. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги уточнив, а саме, просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, загальною площею 66.3 кв. м., що розташований в [ADDRESS] та право на середню земельну частку (пай) в розмірі 2.18 га., що розташована на території Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті її батька, [PERSON]. Просить позов задовольнити. Від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], до суду надійшли заяви про слухання справи у їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідоно до с. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та додані до неї письмові документи, об`єктивно оцінивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданим виконавчим комітетом Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області. Згідно витягу з погосподарських книг села Буянів № 363 від 30.08.2017 року, виданого Мельницькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, станом на 30.06.1990 року будинковолодіння [ADDRESS], належало на праві власності колгоспному двору, членами якого були: [PERSON], [INFO], голова колгоспного двору, померла [INFO] року, [PERSON], [INFO], невістка, померла [INFO] року; [PERSON], [INFO], син, помер [INFO] року; [PERSON], [INFO], внучка; [PERSON], [INFO], внучка; [PERSON], [INFO], внучка; [PERSON], [INFO], внучка; [PERSON], [INFO], внук. Згідно довідки № 290 від 19.08.2017 р., виданої виконкомом Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, [PERSON] проживає без реєстрації в с.Буянів у будинку своєї бабці [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала у ньому до дня смерті, яка наступила [INFO] року. Після її смерті в даному житловому будинку залишилися проживати син [PERSON], помер [INFO] року та внучка [PERSON], [INFO], яка проживає по даний час. Заборони та арешту на майно немає. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Мельницької сільської ради не посвідчувався. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до п.6, "а" Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно з п.6 "г" даної постанови, відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. Відтак, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], виходячи із рівності часток усіх членів колгоспного двору, кожному із них фактично належала 1/8 частина колгоспного двору. Після смерті членів колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON] відкрилася спадщина на 3/8 частини житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих по [ADDRESS]. Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належних їм часток у колгоспному дворі в користь [PERSON]. Згідно заяви від 08 вересня 2017 року, засвідченої приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за №1656, [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в користь [PERSON], і не заперечує проти визнання за нею права на все майно яке належало їх померлому батькові. Заявою від 08 вересня 2017 року, засвідченою приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу та зареєстрованою в реєстрі нотаріальних дій за №1655, [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в користь [PERSON], і не заперечує проти визнання за нею права на все майно яке належало їх померлому батькові. Заявою від 01 вересня 2017 року, зареєстрованою в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій під №85 та завіреною секретарем Мельницької сільської ради, [PERSON] відмовляється від свого права на оформлення спадщини після смерті батька [PERSON].Також відмовляється від своєї частки в майні колишнього колгоспного двору, що розташований по [ADDRESS] у користь [PERSON]. Заявою від 21 вересня 2017 року, засвідченою державним нотаріусом Новороздільської державної нотаріальної контори та зареєстрованою в реєстрі нотаріальних дій за № 3182, [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в користь [PERSON], і не заперечує проти визнання за нею права на все майно яке належало їх померлому батькові. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготов-леного 13.09.2017 року, серія [NUMBER], житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], складається з житлового будинку загальною площею 66.3 кв.м (А-1); веранди (а); сходів (а1); навісу (Б); сараю (В); сараю (Г); сараю (Д) та колодязя (к). Згідно Списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 19 лютого 2007 року № 119, [PERSON], житель [ADDRESS], має право на середню земельну частку (пай) як член ССП ім.Шевченка, в розмірі 2.18 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області. Листом № 41/02-14 від 25 вересня 2017 року, приватний нотаріус Жидачівського районного нотаріального округу Гивель Г.М., відмовила у видачі свідоцтва про праву на спадщину на житловий будинок та приналежні до нього господарські споруди, що розташовані по [ADDRESS] та на земельну частку (пай) розміром 2.18, що розташована на території Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON], як голові колгоспного двору, однак правовстановлюючі документи на нього відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та на земельну частку (пай) позбавляє можливості позивача належним чином прийняти спадщину після смерті батька, зареєструвати її та отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оцінюючи докази в справі у їх сукупності, суд вважає, що позивачка, являючись спадкоємицею першої черги за законом та є такою, що прийняла спадщину після смерті батька, а відсутність Свідоцтва про право власності на житловий будинок та Сертифікату на право на середню земельну частку (пай) не може бути перешкодою для оформлення її спадкових прав. Таким чином, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved