Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПAT КБ "ПриватБанк") 02.05.2014р. звернулося в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг», Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, [PERSON], про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №1365/k від 19.04.2007 року [PERSON] 24.04.2007 року отримав кредит у розмірі 30000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.04.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір застави автотранспорту (далі - договір застави). Згідно з договором застави [PERSON] надав в заставу належне йому майно, а саме: автобус Mercedes-Benz" (модель: 611D, рік випуску: 1996, тип ТЗ: автобус пасажирський, [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань по договору, ПAT КБ "ПриватБанк" звернулось до Луцького міськрайонного суду з позовом про звернення стягнення на вищевказане рухоме майно. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.02.2010 року по справі №2-1150/2010р.) в рахунок погашення заборгованості за договором в розмірі 23470,71 доларів США звернуте стягнення в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на вищевказаний транспортний засіб, належний [PERSON] на праві власності. Постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 19.04.2010 року в процесі примусового виконання виконавчого листа №2-3307, виданого 26.10.2009 року, про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 313766,36грн., накладений арешт на майно останнього та заборонено відчужувати будь-яке майно, яке йому належить. Постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 14.10.2011 року вирішено затримати та накладений арешт на рухоме майно [PERSON], в тому числі на автомобіль "Mercedes-Benz" модель: 611D, [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 28.12.2012 року в процесі примусового виконання наказу № 06/210/24-1, виданого 26.08.2010 року, про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 97441,01грн., накладений арешт на майно останнього та заборонено відчужувати будь-яке майно, яке йому належить. Постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 18.03.2013 року вирішено затримати та накладений арешт на рухоме майно [PERSON], в тому числі, на автомобіль "Mercedes-Benz" модель: 611D, [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Факт виконання згаданих постанов підтверджується результатами звірення по всіх базах AMT. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення -на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої складено арешт на майно. Посилаючись на наведене, просить суд, звільнити з-під арешту автомобіль "Mercedes-Benz", модель: 611D, рік випуску: 1996, тип ТЗ: автобус пасажирський, №wdb6703031f220169, реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору №1365/k від 19.04.2007 року [PERSON] 24.04.2007 року отримав кредит у розмірі 30000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.04.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір застави автотранспорту (далі - договір застави). Згідно з договором застави [PERSON] надав в заставу належне йому майно, а саме: автобус Mercedes-Benz" (модель: 611D, рік випуску: 1996, тип ТЗ: автобус пасажирський, [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань по договору, ПAT КБ "ПриватБанк" звернулось до Луцького міськрайонного суду з позовом про звернення стягнення на вищевказане рухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.02.2010 року по справі №2-1150/2010р. в рахунок погашення заборгованості за договором в розмірі 23470,71 доларів США звернуто стягнення в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на вищевказаний транспортний засіб, належний [PERSON] на праві власності. Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження, розпочатого відносно власника вищевказаного транспортного засобу, Другим відділом державної виконавчої служби були накладені арешти на зазначений транспортний засіб, зокрема: постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 19.04.2010 року в процесі примусового виконання виконавчого листа №2-3307, виданого 26.10.2009 року, про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 313766,36грн., накладений арешт на майно [PERSON] та заборонено відчужувати будь-яке майно, яке йому належить; постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 14.10.2011 року вирішено затримати та накладений арешт на рухоме майно [PERSON], в тому числі на автомобіль "Mercedes-Benz" модель: 611D, [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]; постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 28.12.2012 року в процесі примусового виконання наказу № 06/210/24-1, виданого 26.08.2010 року, про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 97441,01грн., накладений арешт на майно [PERSON] та заборонено відчужувати будь-яке майно, яке йому належить; Постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 18.03.2013 року вирішено затримати та накладений арешт на рухоме майно [PERSON], в тому числі, на автомобіль "Mercedes-Benz" модель: 611D, [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Судом встановлено, що на даний час існує непогашена заборгованість за вищезазначеним кредитним договором. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 1 Закону України "Про заставу" передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Отже, законом встановлений пріоритет заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна. Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Статтею 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному -посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. За таких обставин, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення -на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої складено арешт на майно. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про звільнення заставленого майна з-під арешту, накладеного державними виконавцями, підлягають до задоволення. Оскільки позивач не наполягав на стягненні судових витрат із сторін, то такі витрати суд не стягує із відповідачів.

Outcome: approved