Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У травні 2017 року позивач вернулась до суду з позовом де вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] рку народження. Після розірвання шлюбу відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов"язки по відношенню до дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, подарунків та речей не купує. Крім того, їх дочка страждає на хворобу серця. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Заочним рішенням Харківського райнного суду Харківської області від 11 липня 2017 року позов [PERSON] було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2017 рку і до дсягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. У вересні 2017 року відповідач звернувся до суду з заявою про скасування зазначеного заочного рішення. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року заочне рішення Харківського райнного суду Харківської області від 11 липня 2017 року було скасовано і справа була призначена до розгляду в загальному порядку на 19 грудня 2017 року. 19 грудня 2017 року позивачем була подана уточнена позовна заява, в якій вона просила стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У січні 2018 року відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що через дії позивача він не має можливості отримати паспорт громадянина України, через що не має можливості працевлаштуватися, через що має нестабільні заробітки. Крім того, стан його здоров"я в останній час погіршився, через що він тривалий час змушений лікуватися. Також зазначив, що він в добровільному порядку надає допомогу дітям. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позові. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні викладеним в письмових запереченнях. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 19 березня 1993 року Палацем "Жовтневий" міста Харкова, [PERSON] та [PERSON] 19 березня 1993 року уклали шлюб (а.с.3). Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого 18 січня 2007 року ПІсочинською селищною радо Харківського району Харківської області, [PERSON] народилась [INFO] року і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно з копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого15 березня 2004 року Пісочинскою селищною радою Харківського району Харківської області, [PERSON] народився [INFO] року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з копій медичних карток стаціонарного хворого [PERSON] протягом 2016 року неодноразово зверталась за медичною допомогою (а.с.6-8). Як вбачається з інформації №2231, виданою Пісочинською селидною радою Харківського району Харківської області 30.05.2017 року [PERSON] разом з дітьми - [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], було розірвано (а.с.20-24). Як вбачається з довідки №9910-04/44, виданої Відділом ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем Харківського приміського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області відомості щодо [PERSON] в Державному реєстрі застрахованих осіб за період з 2011 року по 30.06.2017 року відсутні (а.с.38). Згідно з інформацією №1944, виданою Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 04.05.2017 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] без паспорта та реєстрації (а.с.40). Згідно з копією постанови у справі про адміністративне правопорушення №315 від 06.12.2016 року, яка була винесена [PERSON] - спеціалістом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області з питання реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади, [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.198 КпАП України, за проживання без паспорта, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді попередження (а.с.41). Згідно з витягу з Єдиного державного демографічного реєстру №6351-568901-2017 від 29.06.2017 року, станом на зазначену дату місце мешкання [PERSON] в Україні не зареєстроване (а.с.43). Згідно з копіями медичної документації [PERSON] протягом 2016 року неодноразово звертався за медичною допомогою (а.с.44-46). Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину по досягненню нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України (з урахуванням змін від 17.05.2017 року), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ст.182 СК України (з урахуванням змін від 17.05.2017 року), при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми закону та надані сторонами докази, суд враховує стан здоров"я, як дітей, так і платника аліментів, їх матеріальне становище, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо клопотання відповідача про стягнення аліментів з часу постановлення рішення, то зазначене клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне. У відповідності з вимогами ст.191 Сімейного кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Статтею 188 СК України передбачено, що батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідачем не надано суду доказів того, що його діти отримують будь-який дохід, який перевищує доходи обох батьків і повністю забезпечує їх потреби. Також відповідачем не надано доказів того, що з 31 травня 2017 року по день скасування заочного рішення суду ним надавалась грошова допомога дітям, як не надані і докази про надання допомоги дітям і до 31 травня 2017 року. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей зі дня звернення позивача до суду, тобто з 31 травня 2017 року. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial