Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

В вересні 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" (далі ПАТ "Шахтоуправління "Покровське") про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням та його наслідками. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з 30.07.1993 року по 16.01.2011 року та з 17.01.2011 року по 20.06.2012 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, де він працював у шахті з повним робочим днем. Шкідливі та небезпечні умови праці на підприємстві призвели до виникнення у нього професійних захворювань хронічна поперекова-крижова радикулопатія в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом - захворювання професійне, встановлене вперше. М 54.1.7, та супутній діагноз: ІХС: дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба II ст., СН 0.1 25.1. Згідно висновку МСЕК від 24.06.2015 року йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності у звязку із встановленим професійних захворювань, а також 3 групу інвалідності з 24.06.2015 року, безстроково. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зв'язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 50000 грн. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилися, надали заву, в якій підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій заперечував проти задоволення позову, просив справу розглянути за його відсутністю (а.с.44). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явилася, надала заву, в якій просила справу розглянути без участі її представника та ухвалити рішення на розсуд суду (а.с.35). Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач працював в ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" в якості прохідника 5 і 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, з 30.07.1993 року по 16.01.2011 року та з 17.01.2011 року по 20.06.2012 року, звільнений з роботи за станом здоровя п. 2 ст.40 КЗпП України. Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного захворювання від 15 січня 2013 року № 1/40 позивачу вперше встановлено професійні захворювання хронічна поперекова-крижова радикулопатія в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 1 червня 2013 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем міста Красноармійська, Димитрова, Красноармійського району 1 червня 2013 року, професійне захворювання у позивача виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці обумовленим впливом промислового фактора важкість праці, пил. За висновком МСЕК від 13 червня 2013 року позивачу вперше встановлено 40; втрати професійної працездатності на строк до 13 червня 2015 року, та 3 група інвалідності. За висновком МСЕК від 24 червня 2015 року позивачу повторно встановлено 50% втрати професійної працездатності с 24 червня 2015 року безстроково та 3 група інвалідності, визначена потреба в медикаментозному, санітарно-курортному лікуванні по професійній патології. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, медичного висновку про встановлення професійних захворювань, довідок МСЕК. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, вік позивача, а також роботу позивача на інших підприємствах вугільної промисловості. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 20000 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, що складаються з судового збору, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати. Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial