Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У жовтні 2021 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивував тим, що він народився [INFO] у м.Дніпро Дніпропетровської області. З народження і станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року постійно проживав на території України, паспорту громадянина України не отримував. На даний час постійного місця реєстрації не має, відбуває покарання в ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)". На звернення до Вітовського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області йому надано довідку про встановлення його особи від 19.05.2021, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. На підставі викладеного та з метою вирішення питання про громадянство України і отримання паспорту громадянина України, просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. У судовому засіданні в режимі відеоконференції [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав зазначених у заяві. Представник УДМС України в Миколаївській області в судовому засідання щодо вирішення заяви поклалася на розсуд суду. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття та припинення громадянства України визначаються законом. Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 жовтня 2020 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [PERSON] народився [INFO] у місті Дніпро Дніпропетровської області, про що 10 грудня 1977 року складено відповідний актовий запис №1888 у Шевченківському районному у м.Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.5/. Згідно довідки комунального закладу освіти «Жовтневого навчально-реабілітаційного центру з поглибленим професійно-трудовим навчанням» Дніпропетровської обласної ради від 26.10.2020 за №370 [PERSON] , [INFO] навчався в Жовтневій допоміжній школі-інтернаті з 01.09.1988 по 26.08.1993 роки (наказ №9 від 26.08.1993). 26.08.1993 вступив до ПТУ №28 м.Кривого Рогу. Проживав за адресою: [ADDRESS] . Довідкою УДМС України в Миколаївській області №4826-260/4826.1-21 від 19.05.2021 підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Дніпра Дніпропетровської області, через уповноважену особу [PERSON] , звертався до Вітовського РВ УДМС України в Миколаївській області із заявою щодо видачі паспорта громадянина України вперше. Проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави /а.с.4/. Листом Вітовського районного відділу УДМС в Миколаївській області за №4826-259/4826.1-21 від 19.05.2021 [PERSON] повідомлено про те, що йому відмовлено у видачі паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, у зв`язку з тим, що після проведених перевірок не встановлено його належності до громадянства України. Рекомендовано звернутися до суду для підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991 /а.с.6/. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон), громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до абз. 6 п.п. «в» п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 та відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України", для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (або одним із них) або законним представником, подає один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Указу Президента України "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них), така особа зобов`язана в обов`язковому порядку подати до органу ДМС серед іншого судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, підтвердження належності до громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання батьків заявника або його самого у неповнолітньому віці в України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Як вбачається зі свідоцтва про народження /а.с.5/, [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року було тринадцять років, тобто місце проживання останнього встановлювалось відповідно до місця проживання та реєстрації батьків чи одного з них. Згідно даних заяви про видачу паспорта (Форма №1) мати заявника [PERSON] народилася [INFO] в м.Дніпропетровську, місце проживання зареєстровано в [ADDRESS] ; 27 жовтня 1980 року зверталася до органів внутрішніх справ із заявою про обмін паспорту та 28.10.1980 отримала паспорт серії [NUMBER] . Тобто, мати заявника, яка станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) була його законним представником (з огляду на неповнолітній вік), також народилася і постійно проживала на території України. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для підтвердження належності до громадянства України, у суду наявні докази, яких достатньо на підтвердження факту його народження та проживання в неповнолітньому віці на території України разом з матір`ю станом на 24 серпня 1991 року, а тому суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо судового збору Заявником було подано письмове клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання заяви. Згідно ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Враховуючи те, що [PERSON] відбуває покарання в ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)", не працевлаштований, доходу не має, суд вважає клопотання заявника про звільнення його від сплати судового збору підлягає до задоволення. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved