Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В грудні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Дорога. Транспорт. Пішохід" про витребування майна із чужого незаконного володіння. Під час розгляду справи по суті позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, яка мотивована тим, що на посаді директора в ТОВ "Редакція газети "Дорога. Транспорт. Пішохід" працював її чоловік [PERSON]. В наслідок отриманого стресу від рейдерського захвату редакції, раптово 18.08.2014 року помер [PERSON], на своєму робочому місці. Після його смерті, відповідач добровільно відмовляється повертати позивачу речі чоловіка, які залишилися в кабінеті та інших приміщеннях редакції, а саме: два костюми 2000 грн.; набір посуду для ухи "Риби" синього кольору 300 грн.; 15 тарілок великих і 15 тарілок малих 600 грн.; кружку чорного кольору 20 грн.; 5 кружок білого кольору з синьою кайомкою та позолотою 100 грн.; велика кружка з козаком 35 грн.; тарілка глиняна для супу блакитно-чорного кольору 25 грн.; тарілка глиняна червоного кольору для супу 30 грн.; шість склянок 150 грн.; шість стопок 100 грн.; коньячні бокали 4 штуки 450 грн.; стакани круглі склянні 300 грн.; крісло розкладне золотистого кольору 2\~000 грн.; постільні приналежності, ковдра, простирадло, подушка 500 грн.; електрочайник синього кольору Philips Essence HD 4659, 1,7 л. 350 грн.; підставка для фруктів металева 85 грн.; обогрівач масляний 900 грн.; обогрівач - електроконвектор "Термія" - 900 грн.; дрова (згідно виставленого рахунку останньої партії) 1557 грн.; котел КЧММ 4 - 4000 грн.; бак металевий для води 1000 грн.; котел твердопаливний для дров, встановлений в котельні 16\~600 грн. Всього на суму 32002 грн. Крім того, до вказаного майна не ввійшло майно, на яке було накладено арешт державним виконавцем. Також позивач зазначає, що 17.09.2014 року дочка [PERSON] звернулася з листом до новопризначеного директора [PERSON] про повернення перерахованих та інших речей, проте відповіді не отримала. В зв'язку з вищенаведеним, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить у відповідача витребувати майно із чужого незаконного володіння, а також стягнути витрати на оплату судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог від 09.04.2015 року. Просили уточнюючу позовну заяву задовольнити. Додали, що позивач є власником майна після смерті свого чоловіка, однак не має коштів, щоб офіційно зареєструвати право власності. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ "Редакція газети "Дорога. Транспорт. Пішохід" - [PERSON] уточнюючу позовну заяву [PERSON] не визнав. Суду пояснив, що всі речі, які в уточнюючій позовній заяві позивач просить повернути є в наявності. Однак, просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача, її представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 404566, виданого 27.01.1979 року, судом встановлено, що 27.01.1979 року між [PERSON] та позивачем зареєстровано шлюб у міському відділі ЗАГС, про що зроблено актовий запис № 150 (а.с. 4). Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 293964, виданого 19.08.2014 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького МУЮ у Вінницькій області, встановлено, що 18.08.2014 року помер [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ст. 1216 ч. 1 ЦК України спадкування є перехід права та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61\~СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 31.01.2015 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 70). З матеріалів спадкової справи № 92/2015, заведеної після смерті [PERSON], судом встановлено, що [PERSON] 31.01.2015 року звернулася до Першої вінницької держнотконтори про прийняття спадкового майна після смерті 18.08.2014 року чоловіка [PERSON] (а.с. 86). Таким чином, між [PERSON] та ТОВ "Дорога. Транспорт. Пішохід" - в силу ст. 387 ЦК України виникли відносини щодо захисту права власності. Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Староміського ВДВС Вінницького МУЮ [PERSON] 15.07.2014 року під час здійснення примусового виконання виконавчого листа №127/18917/13-ц, виданого 11.06.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, було складено акт опису та арешту майна в кабінеті директора ТОВ "Дорога. Транспорт. Пішохід" (а.с. 26-31), серед описаних речей є частина особисті речі померлого. Як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, виданої 30.09.2013 року, керівником ТОВ "Редакція газети "Дорога. Транспорт. Пішохід" є [PERSON] (а.с. 35). Згідно бухгалтерської довідки № 6 від 18.02.2015 року на території (складі, приміженнях) підприємства, за результатами інвентаризації від грудня 2014 року, виявлено речі (товарно-матеріальні цінності), які не знаходяться на балансі підприємства станом на 01.01.2015 року, зокрема на які претендує позивач: котел КЧМ, котел АГВ, бак мателевий, обігрівач, обігрівач масляний "Термія", дрова, піджак- 4 шт., штани, різний посуд 79 одиниць, піднос 2 шт., сервіз 7 предметів "Риби", чайник електричний 2 шт., фужер -3 шт., крісло-диван, одіяло, подушка (а.с. 101-102). Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1,2 ст. 319 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів власності. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння (п. 2 ч. 3 ст. 1212 ЦК України). Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння. Із сукупності доказів у справі вбачається, що позивач є власником речей, зазначених в позовній заяві, а відповідач незаконно володіє ними без відповідної правової підстави, тобто незаконно, чим порушує майнові права позивача на успадковані речі. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги щодо витребування майна із чужого незаконного володіння є обґрунтованими, підтверджуються письмовими доказами, наданим до матеріалів справи та підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] щодо стягнення на її користь витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. суд залишає без задоволення, оскільки позивачем не надано квитанції на підтвердження даних витрат. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження факту оплати правової допомоги надано квитанцію №73 від 17.10.2014 року, проте в ній зазначенно, що кошти прийнято від [PERSON] в сумі 3000 грн. (а.с. 10). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 320 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved