Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У вересні 2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», третя особа: Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про скасування обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключення запису про це з реєстру, згідно з яким просить суд: визнати припиненим приватне обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 27586201, що зареєстроване 16.03.2020, типу "застава рухомого майна" із забороною відчуження відносно легкового автомобіля марки HYUNDAI SONATA, 2013 р.в., чорного кольору, номер об`єкта: [NUMBER] номер державної реєстрації [NUMBER] , боржник [PERSON] , код: [NUMBER] , обтяжувач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ", код: 38750239. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що наприкінці серпня 2020 року позивачу [PERSON] випадково стало відомо, що за заявою відповідача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 16.03.2020 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано обтяження автомобіля у вигляді застави рухомого майна. Підставою накладення обтяження зазначено договір застави транспортного засобу № 3844.09.00.2104, серія та номер: 1098, виданий 30.05.2014 приватним нотаріусом Київського МНО Жуковським О.Р. Разом тим, 17.02.2018 позивач в приміщенні Регіонального сервісного центру МВС № 8046, розташованого за адресою м. Київ, Столичне шосе, 104, уклала договір купівліпродажу № 8046/2018/831776 від 17.02.2018 з [PERSON] через його представника по довіреності [PERSON] . На підставі цього договору Позивач стала законним власником автомобіля марки HYNDAI, модель SONATA, 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] (далі за текстом - автомобіль). В цей же день Регіональним сервісним центром МВС № 8046 на підставі заяви № 135819079 від 17.02.2018 була проведена реєстрація транспортного засобу за вказаним договором. позивачці було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та реєстраційний номер (номерний знак) [NUMBER] . При цьому, 16.03.2020 за заявою відповідача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна неправомірно було зареєстровано обтяження автомобіля у виді застави рухомого майна. Підставою накладення обтяження зазначено договір застави транспортного засобу № 3844.09.00.2104, серія та номер: 1098, виданий 30.05.2014 приватним нотаріусом Київського МНО Жуковським О.Р. У зв`язку з зазначеним, позивач зазначає, що дане обтяження у виді застави рухомого майна порушує її Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.09.2020 3 право власності на вказаний вище автомобіль, оскільки вона є повноправним законним власником цього майна. Правовідносини з приводу застави автомобіля виникли між відповідачем та колишнім його власником боржником [PERSON] , з яким позивач не знайома. Про наявність договору застави між даними особами вона не знала та не могла знати. Так позивач вважає, що не має і ніколи не мала з відповідачем та боржником [PERSON] ніяких договірних та недоговірних зобов`язань, а також не укладала із ними ніяких правочинів та договорів. За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який просила задовольнити. Ухвалою від 29.09.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні, яке відбулося 10.11.2020 року, протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою від 10.11.2020 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 18.03.2021 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, в яких ДП «Національні інформаційні системи» вказують, що, в силу вимог Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року, вилучення спірного запису, як приватного обтяження, можливе шляхом подання обтяжувачем заяви в електронній формі до ДП «НАІС» або паперової заяви або на виконання рішення суду. ДП «НАІС», як Реєстратор Реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. Закон покладає відповідальність за достовірність відомостей, що міститься в заяві на обтяжувала. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує у повному обсязі та проситься його задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 17.02.2018 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 8046/2018/831776 є законним власником автомобіля марки HYNDAI, модель SONATA, 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] (далі за текстом - автомобіль). В цей же день Регіональним сервісним центром МВС № 8046 на підставі заяви № 135819079 від 17.02.2018 була проведена реєстрація транспортного засобу за вказаним договором. Позивачці було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та реєстраційний номер (номерний знак) [NUMBER] (а.с. 8-12). Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказує, що вона позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй на праві власності автомобілем, оскільки з 16.03.2020 за заявою Відповідача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження автомобіля у виді застави рухомого майна. Підставою накладення обтяження зазначено договір застави транспортного засобу № 3844.09.00.2104, серія та номер: 1098, виданий 30.05.2014 приватним нотаріусом Київського МНО Жуковським О.Р. боржник: [PERSON] . Так, як вбачається з Витягу державного реєстру обтяжень рухомого майна №67792339 від 29.08.2020 року, 16.03.2020 року на автомобіль легковий HYUNDAI SONATA, 2013 р.в. чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , накладено приватне обтяження, підстава обтяження - договір застави транспортного засобу, №3844.09.00.2104, серія та номер: 1098, виданий: 30.05.2014 року, обтяжувач: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», боржник: [PERSON] (а.с.20). Згідно зі статтею 1 Закону України "Про заставу" та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі статтею 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду - від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19). Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Згідно зі статтею 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Частиною четвертою статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19). Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин першої, третьої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду цієї справи встановлено, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що застава спірного транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час придбання автомобіля [PERSON] . Таким чином, оскільки обтяження на майно позивачки було накладене в передбачений законом спосіб уже після придбання цього майна позивачем, суд, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини,вважає, що позов [PERSON] в частині вимог про визнання припиненими обтяження у вигляді застави рухомого майна підлягає задоволенню, оскільки обтяження рухомого майна, яке перебуває у власності позивача, порушує права останньої, як власника, та перешкоджають вільному та повноцінному здійсненню нею права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved