Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 04.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, реєстровий № 5875 про стягнення з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором в розмірі 10240,00 грн. Позов мотивований тим, що 04 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном\~Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5875, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 10240,00 грн. Вважає, що даний виконавчий напис видано нотаріусом з порушенням статтей 87, 88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" та гл. 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відтак просив визнати виконавчий напис, таким що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 30.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.14-15). Ухвалою суду\~від 30.06.2021\~року забезпечено\~позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису, вчиненого 04.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №5875 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 10240 грн (а.с.35-36). В підготовче засідання представник позивача адвокат Перебийніс С.В. не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. В підготовче засідання представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» не з`явився, направивши до суду заяву, згідно якої позов визнав повністю, що є підставою для ухвалення рішення в підготовчому засіданні відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України (а.с.31). Від третьої особи Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Третя особа приватний нотаріус Остапенко Ю.М. в підготовче засідання не з`явився. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд,\~з`ясувавши обставини\~справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що 04 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 5875, згідно якого пропонує стягнути з [PERSON] на користь товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором №0933472324 від 11.04.2018 року за період з 29.11.2018 року по 04.02.2021 року в загальній сумі 10240 грн, з яких: 2000 грн заборгованість за тілом кредиту, 8190 грн заборгованість за відсотками і комісією (а.с.9). Із виконавчого напису вбачається, що кредитний договір №0933472324 від 11.04.2018 року був укладений між [PERSON] і товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс». В подальшому, на підставі договору факторингу №30112018 від 30.11.2018 року право вимоги за кредитним договором було відступлено товариству з обмеженою відповідальністю "Європейська агенція з повернення боргів». Згідно договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021 року право вимоги за кредитним договором було відступлено товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Згідно договору факторингу №250121ФК від 25.01.2021 року право вимоги за кредитним договором було відступлено товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет». На підставі виконавчого напису №5875 від 04.02.2021 року відкрито виконавче провадження №65630859, яке перебуває у Корсунь-Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.7). Позивач заперечує правомірність дій нотаріуса при вчиненні вказаного виконавчого напису і для захисту своїх прав звернувся з позовом до суду. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.1, 2 ст.1054 ЦК України). Правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі, виникли з кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Матеріали справи не містять кредитного договору та договорів факторингу. Статтею 87 Закону України\~«Про нотаріат» від 2\~вересня 1993\~року №\~3425-XII\~ передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст.88\~Закону України\~Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.89\~Закону України\~«Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число)його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно ст.\~90\~Закону України\~«Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, зокрема, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно п.2.1.Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом п. 2.2 Глави 16 розділу ІІ даного Порядку, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Відповідно до п.п.3.1.,3.2 Глави 16 розділу ІІ даного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Матеріали справи не містять відомостей на підставі яких документів був вчинений виконавчий напис, проте відповідачем до суду подана заява, згідно якої позов визнають повністю (а.с.31). Щодо стягнення комісії суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18), що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Вказане суперечить ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Велика Палата Верховного Суду 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц зробила правовий висновок, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові Верховного Суду від 27.03.2019 справа № 137/1666/16-ц зроблений висновок, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У постанові Верховного Суду від 27.12.2019 № 176/1158/17 зроблений висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Враховуючи вищевикладені обставини та що відповідачем подана до суду заява, згідно якої позов визнають, тому суд приходить до висновку про задоволення позову повністю. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 908 грн, відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, про що подана заява, тому суд повертає позивачу [PERSON] 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні даного позову відповідно до квитанції, виданої ТВБВ №10023/0201 філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 24.06.2021 року №130, що становить 454 грн. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved