Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

14.08.2019 Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №GP-6665304 від 11.08.2014 року в розмірі 45642,01 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 11.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал" та [PERSON] укладено кредитний договір № GP-6665304. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк". Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал". На баланс Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" була передана заборгованість за кредитним договором №GP-6665304 від 11.08.2014 року в сумі 45642,01 грн, з яких: 10687,98 грн. - заборгованість за кредитом; 951,14 грн. - заборгованість за процентами; 6252,87 грн. - заборгованість за комісією; 27750,05 грн. - штрафні санкції. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним Договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою суду від 13.11.2019 року провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду. 27.01.2020 представник відповідача надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що кредитний договір було укладено з Публічним акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал" на суму 19107,03 грн. на 48 місяців. Умови договору [PERSON] були майже виконані. Погашення кредиту здійснювалось через касу відділення АТ "ПУМБ". Відповідач жодного повідомлення або вимоги щодо повернення боргу він не отримував. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати строки позовної давності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надалв суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги не визнають, просять застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 11.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал" та [PERSON] укладено кредитний договір № GP-6665304 строком на 48 місяців зі сплатою 9% річних. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк". Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал". На баланс Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" була передана заборгованість за кредитним договором №GP-6665304 від 11.08.2014 року в сумі 45642,01 грн, з яких: 10687,98 грн. - заборгованість за кредитом; 951,14 грн. - заборгованість за процентами; 6252,87 грн. - заборгованість за комісією; 27750,05 грн. - штрафні санкції. Відповідач [PERSON] не визначаючи позовні вимоги, просить суд застосувати строки позовної давності. Відповідно достатті 256 Цивільного кодексу Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно достатті 257 Цивільного кодексу Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 4, 5статті 267 Цивільного кодексу Українипередбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правилстатті 261 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1статті 261 Цивільного кодексу Україниперебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до Постанови ВСУ у справі №6-1457цс16 від 9.11.2016р., вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить, що останній платіж за Кредитним договором № GP-6665304 відповідачем [PERSON] був здійснений у червні 2016 року. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня,коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). 3а змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, а саме 14.08.2019 року, суд приходить до висновку, що заява відповідача про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України). Статтею 81 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності з ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2ст. 13 ЦПК Українице не є обовязком суду. Іншого договору, з якого можна було встановити, що сторонами дійсно було збільшено строк позовної давності, крім Загальних умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів , які не містять підпису відповідача, позивачем не надано. Крім того Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати, цивільного суду у своїй постанові від 20 лютого 2019 року по справі №666/4957/15-ц, (провадження N 61-43940св18) зауважив на особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту, що встановленіЗаконом України "Про захист прав споживачів», «За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, статті 18 Закону України ".Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) до договорів зі споживачами споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про стягнення заборгованості, слід відмовити за спливом строків давності звернення до суду.

Outcome: dismissed