Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору в сумі 14803 грн. 20 коп. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору №б/н від 07.06.2006 р., укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит на суму 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав та станом на 03 листопада 2013 року має заборгованість 14803 грн. 20 коп., яка складається з наступного: 4879,14 грн. - заборгованість за кредитом, 8242,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф (фіксована частина), 681,10 грн. - штраф (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір, сплачений ним при подачі позовної заяви. Представник позивача по довіреності Руденко Р.В. звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, в своїй письмовій заяві просив позов задовольнити, стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором та судовий збір. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги не визнає, просив застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного, суд ухвалив провести розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов»язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.26). Судом встановлено, що 07.06.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого за всіма правами та обов»язками є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.26) та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с. 11-19). П.2 Умов та Правил надання банківський послуг визначено, що кредитний ліміт - це розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, встановлений в договорі, на умовах платності та повернення (а.с.13). Згідно ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє напротязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Таким чином, оскільки жодних заяв про припинення кредитного договору не було, строк його дії встановлено з моменту підписання - 07.06.2006 року і до 07.06.2008 року. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж ним було здійснено 16.12.2008 року (а.с. 8-10), у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 03.11.2013 року складає 14 803,20 грн., в тому числі: 4879,14 грн. - заборгованість за кредитом; 8242,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 681,10 грн.- штраф (процентна складова) (а.с.8-10). Відповідно до ч.1 ст.634 договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах, або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач просить застосувати позовну давність та відмовити в позові. Відповідно до положень ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Така заява міститься в матеріалах цивільної справи. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч.1 ст. 256 ЦК України). Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601,604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд приходить до переконання, що належного виконання договору відповідач не здійснив, а відтак зобов'язання не припинилося. Відповідно ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Пунктом 9.12 встановлено строк дії кредитного договору протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо напротязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Таким чином, строк дії договору, укладеного між сторонами, складає з 07.06.2006 року по 07.06.2008 року. Проте, з розрахунку, наданого позивачем вбачається, що останній платіж по кредиту відповідачем було здійснено 16.12.2008 року (а.с.9). Даний факт не заперечується і відповідачем згідно його письмової заяви. Отже, строк позовної давності за кредитним договором був перерваний 16.12.2008 року, тому перебіг строку позовної давності розпочався заново з 17.12.2008 року і закінчився 17.12.2011 року. Позивач же звернувся до суду із даним позовом 18.11.2013 року (а.с.29), тобто пропустивши строк позовної давності, із клопотанням про поновлення строку позовної давності ПАТ КБ «Приватбанк» до суду не зверталось. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що враховуючи положення статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) зазначене вище положення застосовується і до додаткових вимог банку (кредитної установи). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] не підлягає до задоволення внаслідок спливу позовної давності на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed