Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії. Однак, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.12.2017 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 62704,30 грн., яка складається з: 1940,37 грн. заборгованість за кредитом; 53001,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2962,11 грн. - штраф (процентна складова) відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 62704,30 грн., а також понесені судові витрати - судовий збір в сумі 1762,00 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання 07.05.2018, 06.08.2018, 07.09.2018, 31.10.2018 року не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень. Поштові відправленя повернуті до суду з позначками "за закінченням встановленого строку зберігання". Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. \~ \~ \~ \~Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. 31.10.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії (а.с.6-31). Однак, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.12.2017 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 62704,30 грн., яка складається з: 1940,37 грн. заборгованість за кредитом; 53001,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2962,11 грн. - штраф (процентна складова) відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.4-5). Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частина друга статті 1067 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існують договірні зобов'язання, які випливають з кредитного договору. Договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний. Згідно зі статтею 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини і проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч.1\~ст. 526 ЦК України\~Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 527 ЦК України\~Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст. 612 ЦК України\~Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Як вбачається з виписки по рахунку, [PERSON] користувався карткою, проте, свої зобов'язання за договором належним чином не виконував. Неналежне виконання відповідачем як позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином підтверджено наданою Банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 05.08.2011 року, укладеним між Банком та [PERSON], станом на 31.12.2017 року (а.с.4-5). Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявна заборгованість за кредитом в розмірі 1940,37 грн.. Що стосується заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 53001,82 грн., то в цій частині суд зауважує наступне. Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта. Згідно з пунктом 1.1.3.1.9 Умов та правил банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати позичальнику виписку про стан картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні позичальника до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobail-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень. Обов'язком клієнта відповідно до пункту 1.1.2.3 Умов та правил є отримання виписки про стан картрахунків і про проведені операції за картрахунками. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано достатніх доказів в розумінні вимог ст. 80 ЦПК України на підтвердження виконання банком свого обов'язку проінформувати [PERSON] про зміну відсоткової ставки з 30 до 34,8%, починаючи з 01 вересня 2014 року, і з 34,8% - до 43,2%, починаючи з 01 квітня 2015 року. Роблячи такий висновок, суд бере до уваги, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та вимог частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку (Постанова ВСУ від 30.11.2016 р. №6-823цс16). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду. У рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» Суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. Таким чином, з усталеної практики Європейського суду з прав та людини випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналізуючи умови кредитного договору у сукупності із неналежним повідомленням відповідача про зміну Банком відсоткової ставки за користування кредитними коштами в односторонньому порядку, суд вважає встановленим, що відсотки за користування кредитом слід вважати у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 01.09.2014 року нарахована виходячи з 30 % річних та складає 921,97 грн.. Заборгованість по процентам підлягає перерахунку у розмірі 30 % річних і складає: 1940,37 грн. (загальна заборгованість за кредитом) х 30 (відсоткова ставка) : 100 : 360 (кількість календарних днів на рік згідно п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою) х 1200 (кількість днів з 01.09.2014 року до 31.12.2017 року) = 1940,37 грн.. Таким чином, заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 31.12.2017, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 2862,34 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] 4300,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 2962,11 грн. - штрафу (процентна складова), то суд бере до уваги вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня2014 року, та розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО). Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» Білокуракинський район Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [INFO] (а.с.32). Отже, на відповідача розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій із зобов'язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з розрахунку заборгованості, штраф (процентна складова) в сумі 2962,11 грн. та штраф 500 грн. (фіксована частина), 4300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією позивачем був нарахований в 2017 році. Таким чином, на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. За таких обставин, вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з [PERSON], вказаних пені та штрафів не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. З огляду на викладене, суд вважає можливим позовні вимоги позивача задовольнити частково в сумі 4802,71 грн.. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 134,97 грн. понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду пропорційно до розміру задоволений позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial