Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на користь КЗ Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації « Надія » та КЗ «Криворізький спеціалізований будинок», та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей на її користь, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2018 року було винесене рішення про відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Також відповідно до цього рішення з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на користь КЗ Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації « Надія » та КЗ «Криворізький спеціалізований будинок», починаючи з 26.02.2018 р. На виконання судового рішення був виданий виконавчий лист. Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № Р-305/0/269-18 від 20.09.2018 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] , починаючи з 20.09.2018 року влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] для спільного проживання та виховання двох дітей, позбавлених батьківського піклування. З 20.09.2018 року діти знаходяться на забезпеченні позивача, а тому КЗ Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації « Надія » та КЗ «Криворізький спеціалізований будинок» втратили право отримувати аліменти. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом та просить його задовольнити. До початку відкритого судового засідання представник позивача надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомої причини, заяву про слухання справи без його участі суду не надавав. Про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Як вбачається з довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , саме за адресою місця реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи, а оскільки вона не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подала відзив, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає причину її неявки неповажною, а тому відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення. Представник районного органу опіки та піклування Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилася, але до його початку надала заяву в якій просить позов задовольнити, слухати справу у її відсутність. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 06.04.2018 року Апостолівським районним судом ухвалено рішення, відповідно до якого позов виконавчого комітету Зеленодольської міської ради до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації, про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав задовольнили. Відповідно до цього рішення зі [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Ленінське Апостолівського району Дніпропетровської області, стягнули аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на користь КЗ Апостолівський центр соціально - психологічної реабілітації « Надія » та КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини», починаючи з 26.02.2018 року (а.с. 13-14). Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № Р-305/0/269-18 від 20.09.2018 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] з 20.09.2018 року влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] для спільного проживання та виховання двох дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 15-16). Як встановлено при розгляді справи, протягом тривалого часу неповнолітні діти проживають разом з позивачем, знаходяться на її утриманні, вона повністю займається вихованням та утриманням дітей, їх розвитком. Зважаючи на викладене вище та вимоги діючого законодавства, встановлені у справі обставини, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог у частині припинення примусового стягнення аліментів з відповідача на користь КЗ Апостолівський центр соціально - психологічної реабілітації « Надія » та КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст.. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено при розгляді справи та підтверджено належними доказами, протягом останнього часу неповнолітні діти проживають разом з [PERSON] , перебувають на її утриманні. При цьому мати дітей не приймає участь у житті дітей, не надає матеріальну допомогу. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітні діти перебувають на утримання батька, який працює, має дохід, той факт, що мати дітей є працездатною особою, а тому має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідачки аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що відповідачка не надала суду будь-яких належних доказів на підтвердження того, що вона має постійну роботу та дохід. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини відповідного віку до 6 років становить 1626, 00 грн., а від 6 до 18 років - 2027, 00 грн. А тому суд вважає, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач з відповідачки, повністю відповідає тим потребам, що мають діти, а також встановленому прожитковому мінімуму для дітей відповідного віку. При цьому суд зауважує, що аліменти підлягають стягненню з дати звернення до суду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. за позовними вимогами про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved