Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому указує, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 05.06.2008, згідно якої отримав кредит у розмірі 26500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява від 05.06.2008 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 15.08.2019 має заборгованість у розмірі 58181,08 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредита - 27311,55 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредита - 10180,31 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; нарахованої пені за прострочення зобов`язання - 17680,60 грн.; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 0,00 грн.; штрафів - 250 грн. (фіксована складова) та 2758,62 грн. (процентна складова). Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 58181,08 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1921,00 грн. У судове засіданні представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с.46). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Поштові відправлення, направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися на адресу суду без вручення відповідачеві з відмітками поштаря -«інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення", "за закінченням встанволеного строку зберігання" (а.с.54, 96). Ураховуючи, що відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.49), поштові відправлення направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, повторне поштове відправлення таким, що доставлене. За таких обставин, враховуючи письмову згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Розділу ІІ Глави 11 ЦПК України та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Матеріалами справи установлено, що 05.06.2008 [PERSON] із метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 05.06.2008, згідно якої отримав кредит у розмірі 26500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.19). Також 05.06.2008 [PERSON] була підписана довідка про умови кредитування з використання кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", якою передбачені умови випуску кредитної картки, базова процентна ставка у місяць 3,0%, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії (а.с.20). Підписавши указану анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», розміщеними на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між відповідачем та банком договір (а.с.19-35). Зазначеними заявою та довідкою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. При укладенні кредитного договору сторони керувались ст.634 ч.1 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов`язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов`язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. За п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. На підставі п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.7 Договору відповідач зобов`язувався: погашати заборгованість за кредитом, процентами, за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг разом із Тарифами визнав та погодився на запропоновані Банком умови користування послугами банку. За ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Позивач посилався у позові на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував внаслідок чого утворилася заборгованість та надав розрахунок заборгованості станом на 15.08.2019. Згідно указаного розрахунку [PERSON] має заборгованість у розмірі 58181,08 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредита - 27311,55 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредита - 10180,31 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; нарахованої пені за прострочення зобов`язання - 17680,60 грн.; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 0,00 грн.; штрафів - 250 грн. (фіксована складова) та 2758,62 грн. (процентна складова) (а.с.9-18). За ухвалою суду від 25.09.2019 (а.с.50), позивачем було надано виписку по кредитній картці [PERSON] за період з 05.06.2008 по 05.10.2019 та інформацію про усі видані [PERSON] кредитні картки, термін їх дії (а.с.57-90). Як убачається із довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" кредитна картка, видана [PERSON] , перевипускалася п`ять разів, остання кредитна картка за № [NUMBER] була відкрита 23.05.2018, строк її дії до 04/22 (а.с.57). Отже, судом установлено, що кредитна картка від 05.06.2008 неодноразово перевипускалася та є діючою на час розгляду справи. Із розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, вносив кошти на погашення заборгованості, знімав готівку, поповнював мобільний телефон, придбавав товари у магазинах та ін. (а.с.9-18, 58-90). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає із позову, заборгованість за кредитом відповідачем не погашена. Укладений між сторонами кредитний договір від 05.06.2008 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить кінцевого строку повернення кредиту (користування ним). Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, та відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином факт порушення відповідачем, взятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної сплати кредиту позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, тому заборгованість за тілом кредиту у розмірі 27311,55 грн. та простроченим тілом кредиту у розмірі 10180,31 грн. підлягає до стягнення із відповідача Вирішуючи вимоги позивача про стягнення із відповідача пені за прострочення зобов`язанні у сумі 17680,60 грн.та штрафів - 250,00 грн. фіксована частина, 526,44 грн. процентна складова суд виходить із наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Сума штрафу, яка підлягає сплаті у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язання указана у підписанsq відповідачем анкеті-заяві та становить суму у розмірі 250 грн.+5% від суми позову у разі порушення позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більше ніж на 120 днів. Свої зобов`язання відповідач своєчасно не виконував, що має відображення у розрахунку заборгованості позивача, а отже, має сплатити позивачу штраф у фіксованій сумі 250,00 грн. та процентній складовій - 2758,62 грн. Вимога про стягнення відсотків за користування кредитом позивачем не заявлялася. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення із відповідача пені у сумі 17680,60 грн.суд зазначає таке. Підписані відповідачем анкета-заява від 05.06.2008 та довідка про про умови кредитування з використання кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" від 05.06.2008 не передбачають у разі прострочення виконання зобов`язання сплату пені та її розмір. Оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені, як відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ураховуючи вищенаведене, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням із відповідача заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту на загальну суму 37491,86 грн. та штрафами на загальну суму 3008,62 грн. та із відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 40500,48 грн., тобто на 69,6%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1337,02 грн. (1921,00 грн. х 69,6%) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial