Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадщину, а саме: на земельну ділянку площею 2,0389 гектарів, кадастровий номер 7422087700:05:001:0613 в межах згідно з планом передану для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту серії ЧН № 115353, розташованої на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку площею 0,6737 гектарів, кадастровий номер 7422087700:05:002:0613 в межах згідно з планом передану для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту серії ЧН № 115353, розташованої на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку площею 0,5380 гектарів, кадастровий номер 7422087700:05:003:0613 в межах згідно з планом передану для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту серії ЧН № 115353, розташованої на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, в суд звернувся [PERSON] до Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області. В матеріалах справи міститься: - клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності; - заява за підписом селищного голови Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради. Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду невідомі, заяв про відкладення не надходило. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області 15 серпня 2019 року, актовий запис про смерть № 172. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площами 2,0389 га кадастровий номер: 7422087700:05:001:0613, площею 0,6737 га кадастровий номер: 7422087700:05:002:0613 та площею 0,5380 га кадастровий номер: 7422087700:05:003:0613, належні на підставі Державного акту серії ЧН № 115353, який виданий 05.08.2004 року, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] Козелецькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 242/2019, згідно з якою: - [INFO] [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] ; - [INFO] [PERSON] подав заяву про відмову від отримання належної йому обов`язкової частки в спадщині, не заперечує щоб спадщину було оформлено згідно з волею заповідача; - 29 жовтня 2019 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області № 11/572 від 21.08.2019 року, про те що, [PERSON] померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала з 21.12.1980 року за адресою: [ADDRESS] і мала такий склад сім`ї: син - [PERSON] , син - [PERSON] , внук - [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , проте через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, так як він втрачений, не має можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку, тому змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 05 серпня 2004 року на ім`я [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 30 червня 2004 року № 287, було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 3,25 га у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1-30/240, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 115353. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 115353, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 3,25 га, яка складається з: рілля - площа земельної ділянки становить 2,04 га (кадастровий номер 7422087700:05:001:0613); сіножаті - площа земельної ділянки становить 0,67 га (кадастровий номер 7422087700:05:002:0613); пасовище - площа земельної ділянки становить 0,54 га (кадастровий номер 7422087700:05:003:0613). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 січня 2020 року за земельними ділянками (кадастрові номери: 7422087700:05:001:0613, 7422087700:05:002:0613, 7422087700:05:003:0613) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 травня 2020 року, за земельними ділянками з кадастровими номерами: 7422087700:05:001:0613, 7422087700:05:002:0613, 7422087700:05:003:0613, відомості відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки, оскільки оригінали правовстановлючих документів на земельні ділянки позивачем втрачені, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення.

Outcome: approved