Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернулося в Дергачівський районний суд Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі - 33 540 (тридцять три тисячі п`ятсот сорок) гривень 68 копійок. В підтвердження позову позивач посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 27.12.2012 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 26 000,00 (двадцять шість тисяч) гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.12.3. Погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. Таким чином, Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу . Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно п. 2.1.12.7.2. Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.12.6.1. Договору Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.12.11. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач [PERSON] станом на 15.09.2020 року має заборгованість - 33540 ( тридцять три тисячі п`ятсот сорок) гривень 68 копійок, з яких: 23090,18 гривень - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 23090,18 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4965,06 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК УКраїни; 5485,44 гривень - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. На даний час відповідач [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "ПриватБанк", у зв`язку з чим банк і звернувся з позовом до суду. Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до розгляду на 18 грудня 2020 на 11 годин 30 хвилин та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач представник АТ КБ «ПриватБанк» Дашко В.М. в судове засідання не з`явився, в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги повністю, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, представник позивача [PERSON] надала суду заяву та заперечення проти позову, в якій підтримує позовні вимоги повністю, просила відмовити в задоволенні позові та справу розглядати за її відсутності. Відповідач надав відзив в якому просив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити повністю, посилаючись на те, що 27.12.2012, він підписав анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Бажаний кредитний ліміт в анкеті заяві від 07 12.2010, зазначений - 5000,00 гривень, оскільки його місячний доход на той час складав 5000,00 гривень. 27.12.2012, банком була опрацьована заявка-анкета відповідача, що вбачається з копії анкети-заяви долученої банком до позовної заяви. Як вбачається з анкети- заявки про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» підписаної ним, у заяві - процентна ставка не зазначена. Як вбачається з Довідки позивача «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] [INFO] , було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1300,00 гривень, який банком самостійно змінювався, без відповідної ініціативи відповідача. Остання зміна кредитного ліміту відбулася 03.04.2019. На той момент кредитний ліміт становив 20 000,00 гривень. В подальшому банк самостійно списував з рахунку проценти за користування кредитом та збільшував тіло кредиту. Отже посилання позивача в позовній заяві на ту обставину, що тіло кредиту становить 23090,18 гривень є безпідставним та необгрунтованим. Так, у виписці за договором б/ н, долученої позивачем до позовної заяви, станом на 16.09.2020, в якій залишок після операції нарахування відсотків становить 33 540,68 гривень, зазначено про нарахування відсотків, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України 01.03.2020 - 1580,79 гривень, 01.02.2020 - 1689,81 гривень, 01.01.2020 - 1694,46 гривень, що разом становить - 4965,06 гривень, однак належного розрахунку докази долучені до позовної заяви не містять, тобто позов не містить даних за який період нараховані відсотки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, та на які суми. Позивач фактично штучно та безпідставно збільшував тіло кредиту, списуючи щомісячні відсотки, штрафні санкції та пеню. Доказів того, що відповідачем отримано від банку кредит в розмірі 23090,18 гривень, матеріали справи не містять. Таким чином твердження позивача про розмір тіла кредиту 23090,18 гривень є необгрунтовані та безпідставні. Отже розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками банку щодо наявності грошового зобов`язання по тілу кредиту, відсотках річних та пені - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувана та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до відповідача. Розмір незаконно нарахованих відсотків та пені перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Тобто заборгованість фактично відсутня, згідно аналізу виписки «ПриватБанку» у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позову. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до ч. 2 ст.274 ЦПК України встановлено, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача складають 15499,24 гривень, що не перевищує суму 33540,68 гривень. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом було достовірно встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.12.2012, відповідач, отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 26000,00 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач [PERSON] , станом на 15.09.2020 року має заборгованість - 33540 ( тридцять три тисячі п`ятсот сорок) гривень 68 копійок, з яких: 23090,18 гривень - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 23090,18 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4965,06 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК УКраїни; 5485,44 гривень - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Однак, враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти позивача, які в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд за наявністю на те правових підстав, стягує з відповідача, як боржника на користь позивача в примусовому порядку суму непогашенного тіла кредиту. При цьому, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користуванням кредиту задоволенню не підлягає за необґрунтованістю, що в цілому відповідає висновкам Верховного Суду викладених у Постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17. В той же час, суд не погоджується з зазначеною в позовній заяві сумою заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 23090,18 гривень з огляду на таке. Матеріали справи містять розрахунки здійснені позивачем та також містять витяг щодо руху коштів на картковому рахунку відповідача, з якого вбачається, що останній раз рух коштів на картковому рахунку [PERSON] відбувся 20.09.2020, а саме відбулося зарахування на рахунок коштів в розмірі 2680,00 гривень. За період з 27.12.2012 року по 01.03.2020 p., за який надано виписку, позивачем неодноразово нараховувались та здійснювалося списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 2,5 відсотка: 31.08.2013 -8.43 гривень, 30.11.2013- 32.49 гривень, 28.02.2014 - 31.92 гривень, 31.03.2014 - 0.10 гривень, 31.07.2014 - 63.27 гривень, 31.08.2014 - 7,68 гривень, 31.12.2014 -107,50 гривень, 31.01.2015 - 66.84 гривень, 28.02.2015 - 40.19 гривень, 30.04.2015-125.66 гривень, 31.05.2015 -34.80 гривень, 01.07.2015 -120.07 гривень, здійснювалося списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,6 відсотка: 01.08.2015-120.62 гривень, 01.09.2015 -83.72 гривень, 01.10.2015 - 80.50 гривень, 01.11.2015 -81.80 гривень, 01.12.2015- 81.57 гривень, 01.01.2016-84.17 гривень, 01.02.2016-50,00 гривень, 01.02.2016 -83.85 гривень, 01.03.2016 -120.89 гривень, 01.04.2016 -100,00 гривень, 01.04.2016 -177.01 гривень, 01.05.2016 -129.12 гривень, 28.05.2016 - 100,00 гривень, 01.06.2016 -86.65 гривень, 01.07.2016 -80.92 гривень, 01.08.2016 -84.23 гривень, 01.09.2016 -82.69 гривень, 01.10.2016 -81.90 гривень, 01.11.2016 -84.23 гривень, 01.12.2016 -80.94 гривень, 01.01.2017 -84.03 гривень, 01.02.2017-84.97 гривень, 01.03.2017 -76.20 гривень, 01.04.2017- 84.02 гривень, 01.05.2017 -80.79 гривень, 01.06.2017 - 85.04 гривень, 01.07.2017-80.39 гривень, 01.08.2017-89.89 гривень,01.09.2017 -85.64 гривень, 01.10.2017 -92.68 гривень, 01.11.2017 -203.8 гривень, 01.12.2017-123.68 гривень, 01.01.2018 -306.00 гривень, 01.02.2018 -273.88 гривень, 01.03.2018 -270.08 гривень,01.04.2018 -244.04 гривень, 01.06.2018-437.12 гривень, 01.07.2018 -499.47 гивень.,01.08.2018 -505.07 гривень, 01.09.2018 -681.44 гривень, 01.10.2018 -1404.78 гривень, 01.11.2018 -677.91 гривень,01.12.2018 -718.80 гривень,01.01.2019 -762.44 гривень,01.02.2019 -1256.97 гривень,01.03.2019 - 820.93 гривень, 01.04.2019 -833.37 гривень,01.05.2019 -706.09 гивень.,01.06.2019 -719.85 гривень, 01.07.2019 -1467,00 гривень, 01.08.2019 -1630, 91 гривень, 01.09.2019-1757.90 гривень, здійснювалося списання штрафів та пені :01.02.2016 -50 гривень, 01.04.2016 -100,00 гривень, 28.05.2016 -100,00 гривень, 01.09.2018 -50,00 гривень, 01.01.2019 -50,00 гривень, 14.01.2019-50,00 гривень, 01.06.2019 -50,00 гривень, 01.07.2019 -100,00 гривень, 01.08.2019 -100,00 гривень, 01.09.2019 -100,00 гривень, 01.10.2019 -1766.60 гривень, 01.11.2019 -1824.04 гривень, 01.12.2019-1894.80 гривень: здійснювалося списання відсотків за ч.2ст.625 ЦК України : 01.01.2020 - 1694.46 гривень, 01.02.2020 року -1689.81 гривень, 01.03.2020 -1580.79 гривень. Всього відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 2,5 відсотка, за ставкою 3,6 відсотка, штрафів, пені та відсотків за за ч.2ст.625 ЦК України було нараховано та списано з карткового рахунку на загальну суму 28678,50 гривень. Вказані відсотки нараховані відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які як було встановлено, відповідач не підписував, на нараховану з відсотками заборгованність нарахована пеня та відсотки передбачені ч.2ст.625 ЦК України. З аналізу виписки «приватБанку» станом на 16.09.2020 вбачається, що відповідачем фактично використано кошти банку в розмірі 223 594,80 гривень за весь період користування картковим рахунком, Також детально проаналізувавши рух коштів на картковому рахунку відповідача, виготовлений позивачем, який наявний в матеріалах цивільної справи вбачається, що відповідачем [PERSON] фактично повернені кошти банку, тобто зараховані на картковий рахунок в розмірі 230719,10 гривень, згідно детального Аналізу виписки ПриватБанку станом на 16.09.2020, за договором б/н укладеним з [PERSON] в частині зарахування коштів на картковий рахунок. Також розмір коштів, які «ПриватБанк» відображає як списання з карткового рахунку [PERSON] відсотків, пені та штрафних санкцій за весь період користування картковим рахунком, з якого вбачається, що фактично банком незаконного нараховано та списано з рахунку 28678,53 гривень, згідно детального Аналізу виписки ПриватБанку станом на 16.09.2020, за договором б/н укладеним з [PERSON] в частині руху коштів , списання коштів відсотків, пені та штрафів з карткового рахунку [PERSON] . Отже фактично вбачається, що в [PERSON] відсутня заборгованність за кредитним договором по тілу кредиту перед АКП «Приватбанк», а навіть існує переплата отриманих відповідачем коштів. В даному випадку позивачем не доведені обставини, на які йде посилання в позовній заяві, заборговнність за кредитним договором позивачем створена штучно, внаслідок незаконного списання кощтів за кредитним договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржникомзобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті- заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг процентна ставка не зазначена; відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також у вигляді процентів. А Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи», які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, та які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами по справі шляхом підписання анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань; та, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Отже, суд дійшов висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користуванням кредиту задоволенню не підлягає за необґрунтованістю, що в цілому відповідає висновкам Верховного Суду викладених у Постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17. Сума заборгованості за тілом кредиту також не відповідає дійсності оскільки відповідно до доданої позивачем виписки за договором №б/н від 16.09.2020 загальний розмір заборгованості становить 33540,68 гривень, з яких 23090,18 - заборгованість за тілом кредиту, 4965,06 гривень -заборгованість за відсотками нарахованими згідно ст. 625 ЦК України та 5485,44гривень - нарахована пеня. За період , за який надано виписку, позивачем неодноразово нараховувались та здійснювалося списання відсотків за використання кредитного ліміту. Вказані відсотки нараховані відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які відповідач не підписував. Враховуючи викладені вище висновки про безпідставність нарахування процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені,штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, вбачається що, розмір незаконно нарахованих відсотків та пені (28678,53 гривень) перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту (23090,18 гривень). Тобто у відповідача [PERSON] фактично відсутня заборговнність перед АТ КБ «ПривтБанк». При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірнихправовідносин між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 549, 629, 1050 ч. 2, 1054 ч. 2, ЦК України,

Outcome: dismissed