Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технологія - Л.Р.М." про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, та стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 09 березня 2015 року цивільні справи за даними позовами об'єднані в одне провадження на підставі ст. 126 ЦПК України. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, так як відповідач добровільно виплатив її 26 березня 2015 року. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, та пояснили, що вони перебували в трудових відносинах з відповідачем ТОВ "Технологія-Л.Р.М." (с.Коровинці, вул. Леніна, 202, Недригайлівського району). При звільненні, з ними не в повному обсязі був проведений розрахунок, в зв'язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі, невиплатою якої їм заподіяно моральну шкоду. Вони неодноразово звертались до підприємства щодо виплати їм заборгованості, але безрезультатно. В зв'язку з наведеним просили позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій також відмовилась від позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в зв'язку з її виплатою. В іншій частині позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Просила також розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача Ганненко Н.С., керівник даного товариства згідно наказу № 5 від 03 грудня 2014 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, та пояснила, що на даний час, а саме в березні 2015 року остаточно погашено заборгованість позивачам по заробітній платі, а тому вважає, що немає підстав для задоволення позову, так само, як і стягнення моральної шкоди. В задоволенні позову просила відмовити повністю, так як підприємство реформувалося і будь-які кошти для виплат були відсутні. Вказане підтверджується і її письмовим запереченням. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що позивачі по справі перебували в трудових відносинах з відповідачем ТОВ "Технологія - Л.Р.М." При звільненні, в порушення вимог законодавства, з ними не в повному обсязі був проведений розрахунок, в зв'язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] була прийнята на роботу на посаду підсобного працівника до ТОВ "Технологія-Л.Р.М.", що розташоване за адресою: с.Коровинці, вул. Леніна, 202, Недригайлівського району, Сумської області, згідно наказу № 20 від 05 травня 2014 року. Наказом № 54 від 24 вересня 2014 року, копія якого є в матеріалах справи, її було звільнено з роботи за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення становила 2600 грн. 26 березня 2015 року підприємство провело повний розрахунок. Позивач [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду підсобного працівника до ТОВ "Технологія-Л.Р.М." згідно наказу № 6 від 04 березня 2013 року. Звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 57 від 14 жовтня 2014 року. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення становила 2327 грн. Позивач [PERSON] була прийнята на роботу на посаду бухгалтера до ТОВ "Технологія-Л.Р.М." згідно наказу № 13 від 14 березня 2013 року. Звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 59 від 20 жовтня 2014 року. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення становила 3658 грн. Позивач [PERSON] була прийнята на роботу на посаду підсобного робітника до ТОВ "Технологія-Л.Р.М." згідно наказу № 16 від 04 вересня 2012 року. Звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 32 від 19 червня 2014 року. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення становила 1280 грн. Позивач [PERSON] була прийнята на роботу на посаду підсобного робітника до ТОВ "Технологія-Л.Р.М." згідно наказу № 12 від 12 березня 2013 року. Звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 58 від 03 вересня 2014 року. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення становила 3640 грн. Позивач [PERSON] була прийнята на роботу на посаду підсобного робітника до ТОВ "Технологія-Л.Р.М." та звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 46 від 14 серпня 2014 року. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення становила 2900 грн. Позивачі неодноразово звертались до підприємства про виплату їм заробітної плати, але отримували відмову, так як у відповідача не було коштів. Частина 1 ст. 116 КЗпП України визначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Згідно із ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь чає затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як було з'ясовано в судовому засіданні, спору про розмір заборгованості немає, так як підприємство само підтвердило його розмір, надавши відповідні довідки, з чим сторони погодилися. В судовому засіданні встановлено, що на даний час заборгованість по заробітній платі позивачам виплачена у повному обсязі. Однак, у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснюється, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до роз'яснення, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", згідно яких, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. З довідок, наданих представником відповідача в судовому засіданні, вбачається, що за період з 01 травня по 24 вересня 2014 року загальна сума доходу позивача [PERSON] становить 6350,10 грн. З розрахунку за цей період - 99 робочих днів, середньоденна заробітна плата становить 64,14 грн. (6350,10 грн. : 99). З часу звільнення [PERSON] з роботи до моменту погашення заборгованості по заробітній платі минуло 183 календарних днів (вересень 2014 р. - 6, жовтень 2014 р. - 31, листопад 2014 р. - 30, грудень 2014 р. - 31, січень 2015 р. - 31, лютий 2015 р. - 28, березень 2015 р. - 26, тому на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 11737,62 грн. (64,14 грн. х 183 календ. днів) коштів за весь час затримки розрахунку. Загальна сума доходу позивача [PERSON] за період з 01 січня по 14 жовтня 2014 року становить 13987, 13 грн. З розрахунку за цей період - 195 робочих днів, середньоденна заробітна плата становить 71,73 грн.(13987,13 грн. : 195). З часу звільнення [PERSON] з роботи до моменту погашення заборгованості по заробітній платі минуло 163 календарних днів (жовтень 2014 р. - 17, листопад 2014 р. - 30, грудень 2014 р. - 31, січень 2015 р. - 31, лютий 2015 р. - 28, березень 2015 р. - 26, тому на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 11691,99 грн. (71,73 грн. х 163 календ. днів) коштів за весь час затримки розрахунку. Загальна сума доходу позивача [PERSON] за період з 01 березня по 20 жовтня 2014 року становить 7866,84 грн. З розрахунку за цей період - 158 робочих днів, середньоденна заробітна плата становить 49,79 грн. (7866,84 грн. : 158) . З часу звільнення [PERSON] з роботи до моменту погашення заборгованості по заробітній платі минуло 157 календарних днів (жовтень 2014 р. - 11, листопад 2014 р. - 30, грудень 2014 р. - 31, січень 2015 р. - 31, лютий 2015 р. - 28, березень 2015 р. - 26, тому на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 7817,03 грн. (49,79 грн. х 157 календ. днів) коштів за весь час затримки розрахунку. Загальна сума доходу позивача [PERSON] за період з 01 січня по 19 червня 2014 року становить 6964,00 грн. З розрахунку за цей період - 115 робочих днів, середньоденна заробітна плата становить 60,56 грн. (6964,00 грн. : 115). З часу звільнення [PERSON] з роботи до моменту погашення заборгованості по заробітній платі минуло 270 календарних днів (червень 2014 р. - 11, липень 2014 р. -31, серпень 2014 р. - 31, вересень 2014 р. - 30, жовтень 2014 р. - 31, листопад 2014 р. - 30, грудень 2014 р. - 31, січень 2015 р. - 31, лютий 2015 р. - 28, березень 2015 р. - 16, тому на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 16351,20 грн. (60,56 грн. х 270 календ. днів) коштів за весь час затримки розрахунку. Загальна сума доходу позивача [PERSON] за період з 01 березня по 07 вересня 2014 року становить 7300,40 грн. З розрахунку за цей період - 127 робочих днів, середньоденна заробітна плата становить 57,48 грн. (7300,40 грн. : 127). З часу звільнення [PERSON] з роботи до моменту погашення заборгованості по заробітній платі минуло 200 календарних днів (вересень 2014 р. - 23, жовтень 2014 р. - 31, листопад 2014 р. - 30, грудень 2014 р. - 31, січень 2015 р. - 31, лютий 2015 р. - 28, березень 2015 р. - 26, тому на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 11496,00 грн. (57,48 грн. х 200 календ. днів) коштів за весь час затримки розрахунку. Загальна сума доходу позивача [PERSON] за період з 01 січня по 14 серпня 2014 року становить 9133,08 грн. З розрахунку за цей період - 153 робочих днів, середньоденна заробітна плата становить 59,69 грн. (9133,08 грн. : 153). З часу звільнення [PERSON] з роботи до моменту погашення заборгованості по заробітній платі минуло 224 календарних днів (серпень 2014 р. - 17, вересень 2014 р. - 30, жовтень 2014 р. - 31, листопад 2014 р. - 30, грудень 2014 р. - 31, січень 2015 р. - 31, лютий 2015 р. - 28, березень 2015 р. - 26, тому на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 13370,56 грн. (59,69 грн. х 224 календ. днів) коштів за весь час затримки розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності (п. 13). Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9). При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачам, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості, та погоджуючись з позицією позивачів, що незаконні дії відповідача щодо невиплати заробітної плати призвели до їх моральних переживань, оскільки відсутність заробітної плати вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обмежень у придбанні необхідних речей для своїх сімей, вважає за необхідне стягнути з ТОВ "Технологія -Л.Р.М." на користь позивачів: [PERSON] та [PERSON] по 500 грн., [PERSON] та [PERSON] по 700 грн., [PERSON] - 400 грн. та [PERSON] -600 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial