Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що вона разом із сім`єю чоловіком та дітьми проживає у будинку [ADDRESS] , у який вони вселилися [INFO] . До цього часу у будинку проживав [PERSON] , який помер приблизно у 2002 році (точна дата смерті позивачу не відома). Зі слів відповідача він є сином та спадкоємцем [PERSON] . У будинок позивач із сім`єю вселилася зі згоди відповідача, сплативши останньому грошові кошти за житловий будинок у сумі 1500 гривень. Договір купівлі - продажу житлового будинку не оформляли, так як були відсутні документи, що посвідчують право власності на будинок. Через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок позивач не має можливості зареєструвати своє місце проживання. Із метою оформити документи на житловий будинок позивач замовила та оплатила виготовлення технічного паспорту на садибний (індивідуальний ) житловий будинок. Із 2009 року у договорах на користування електричною енергією за адресою [ADDRESS] споживачем зазначено позивача. Особові рахунки по домоволодінню також відкриті на її ім`я. За час проживання у житловому будинку сім`єю позивача проводяться поточні та капітальні ремонти. Вони обробляють земельну ділянку, садять город. У лютому 2020 року від працівників Буймерської сільської ради Тростянецького району Сумської ради позивачу стало відомо, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] була передана в приватну власність [PERSON] на підставі рішення виконкому Буймерської сільської ради Тростянецького району Сумської області №18 від 08.09.1993. Через це рішення позивач не має можливості оформити земельну ділянку на своє ім`я та зареєструвати право власності на житловий будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачвважає, що добросовісно заволоділа житловим будинком та земельною ділянкою і продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном, на протязі 15 років , має право на приватизацію земельної ділянки. За указаних обставин позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами, за технічним паспортом станом на 24.01.2020, під літ."А-1" - житловий будинок, загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., під літ. "а" - прибудова, під літ. "а1" - прибудова, під літ."а2" - прибудова, під літ."Б"- сарай, під літ. "б" -сарай-прибудова, під літ. "пг" - погріб, під №1 - ворота, під №2 - огорожа, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Сторони у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач заявлений позов підтримує. А відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення (а.с.58.59). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, із огляду на наступне. Матеріалами справи установлено, що спірне домоволодіння по [ADDRESS] належало [PERSON] . Земельна ділянка під даним домоволодінням була передана безкоштовно у приватну власність за рішенням виконкому Буймерської сільської ради Тростянецького району за №18 від 08.09.1993 [PERSON] (а.с.68,69). [INFO] у м.Тростянець Сумської області [PERSON] помер (с.63). Спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом є син померлого - [PERSON] (відповідач у справі) та за заповітом - невістка померлого [PERSON] (а.с.66). Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа та 23.06.2008 видано свідоцтво про право на спадщину (а.с.71-72). Починаючи із 18.11.2002 та на час своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] (а.с.60-62). За записами у по-господарській книзі Буймерської сільської ради Тростянецького району Сумської області, починаючи із 14.10.2004 у домоволодінні по [ADDRESS] проживає [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] та дітьми: донькою [PERSON] , 1990 року народження, сином [PERSON] , 1992 року народження, донькою [PERSON] , 1997 року народження, сином [PERSON] , 1999 року народження, донькою [PERSON] 2009 року народження, донькою [PERSON] , 2011 року народження. Указані особи за даною адресою не зареєстровані (а.с.17,18). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрований у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої Буймерською сільською радою Тростянецького району 11.03.2020 вищевказані особи є зареєстрованими у спірному будинку (а.с.18). Згідно довідки Буймерської сільської ради Тростянецького району сім`я Шугай проживає за указаною адресою більше 10 років (а.с.69). За замовленням [PERSON] . Дочірнім підприємством «Міжрайонне бюро технічної інвентаризації» комунального підприємства Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно- планувальних робіт» був виготовлений технічний паспорт на домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.5-9). Згідно із даними інвентаризації станом на 24.01.2020 реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] відсутня. На земельній ділянці розташовані наступні будівлі та споруди: під літ. « А-1» - житловий будинок , загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., під літ «а» - прибудова, під літ. «al» - прибудова, під літ. «а2» - прибудова, під літ. «Б»- сарай , під літ. «б»- сарай - прибудова, під літ. пг - погріб, під №1- ворота, під №2 - огорожа. Будинок одноповерховий, із 2-х жилих кімнат, загальною площею 81,8 кв.м. Інвентаризаційна вартість нерухомого майна 70462 грн. (а.с.10). З копій договорів про користування електричною енергією за №15296 від 20.05.2009 та за №232073705 від 19.09.2019, а також копій квитанцій про сплату за використану електроенергію, сформованих на ім`я [PERSON] установлено, що дані договори були укладені позивачем із електропостачальною організацією на будинок по [ADDRESS] , а також позивачкою сплачувалися рахунки за використану електроенергію за цією адресою, починаючи з липня 2013 року (а.с.11-16). Селище Радгоспне було перейменова на селище Виноградне, а вулиця Червоноармійська перейменована на вулицю Садову, що підтверджується довідкою Буймерської сільської ради Тростянецького району (а.с.19). Отже, судом установлено, що [PERSON] разом із своєю сім`єю, починаючи із жовтня 2004 року відкрито та безперервно користується та володіє домоволодінням по [ADDRESS] , тобто більше 10 років. Задовольняючи вимогу позивачки про визнання за нею права власності за набувальною давністю суд також враховує наступне. Так, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321,328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст.334 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п.п.9,11,13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07.02. 2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до положень статтей 335, 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. N 24-150/0/4-13 при вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 1 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Згідно п.2 ч.2. ст.16 ЦК України: «Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права». Таким чином, ураховуючи викладене, а також те, що позивачка добросовісно, відкрито та безперервно, починаючи із жовтня 2004 року володіє домоволодінням по [ADDRESS] , тобто володіє ним понад десять років, спадкоємець указаного домоволодіння погоджується із заявленим позовом та не претендує на даний будинок, а отже, його права не порушуються позивачкою, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно ч.1 ст. 344 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved