Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором кредиту посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.03.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивачем свої зобов`язання за даним договором виконані в повному обсязі на відміну від відповідача, який порушив умови договору і станом на 11.06.2018 року має заборгованість по несплаченому кредиту у розмірі 116028,48 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7623,38 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 105205,10 грн., заборгованості за пенею 3200,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі. 19.10.2018 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області винесено заочне рішення, яким позов задоволено. 21.02.2019 від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення від 19.10.2018 в якій він просив поновити відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, ухваленого 19.10.2018 Калуським міськрайонним судом у справі №345/3458/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, переглянути вищевказане заочне рішення та скасувати його, а справу призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.03.2019 заяву [PERSON] задоволено та заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.10.2018 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04.04.2019 від представника позивача - Гаренко Н.В. надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якій вона просить відмовити в перегляді заочного рішення. Зокрема, Гаренко Н.В. зазначає, що не може бути підставою для скасування заочного рішення посилання відповідача на докази, які були у справі, оскільки вони вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. Відповідач була належним чином повідомлена про розгляд даної справи, однак жодних клопотань чи заперечень від неї не поступало. Окрім цього, між сторонами було укладеного письмовий кредитний договір, зміст якого зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах. При цьому, було досягнуто усіх істотних умов договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість та користувалась кредитними коштами. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростовано, а тому підстави його вважати неналежним відсутні. Таким чином, банк надав відповідачу кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, що свідчить про факт укладення договору, який ніким не оспорено, а отже, на думку представника позивача, є всі підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Від представника відповідача [PERSON] надійшли до суду письмові пояснення згідно яких чинним законодавством визначено істотні умови укладення кредитного договору, а саме: розмір суми кредиту, умови його надання; сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами. При цьому, правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов`язання погоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов`язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. Однак, витяг з умов і правил надання банківських послуг і витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" підпису позичальника не містять. З приводу розрахунку заборгованості, то вказується зміна відсоткової ставки - з 26.12.2013 до 29.08.2014 діяла ставка 30% річних; з 01.09.2014 по 31.03.2015- 34,8% річних; з 01.04.2015 по 11.06.2018 банк застосував ставку 43,2% річних. Однак, при підписанні анкети-заяви [PERSON] не давала згоди на змінювану в односторонньому порядку банком процентну ставку за договором, жодних підписів на підтвердження такої згоди не давала, натомість прийняла запропоновану позивачем ставку на рівні 30% річних, а про підвищення процентної ставки вона жодним чином не повідомлялась. Щодо пред`явленої до стягнення суми заборгованості за кредитом, розрахованої позивачем за період з 26.12.2013 по 11.06.2018, нарахування заборгованості за такий період суперечить нормам чинного законодавства, зокрема щодо обчислення позовної давності, а тому вимоги позивача можуть бути заявлені в межах трирічного строку до дня пред`явлення позову до суду, тобто з 23.08.2015 і з розрахунку 30% річних. Не відповідають дійсності твердження позивача про дію Договору відповідно до пункту 1.1.7.12, оскільки в умовах і правилах надання банківських послуг від 01.04.2012 вказаний пункт відсутній взагалі. Кінцевим терміном користування коштами було 31.05.2017, а тому починаючи з 01.06.2017 року нарахування відсотків за кредитом є неправомірним. З урахування викладеного, представник відповідача не заперечує проти стягнення з [PERSON] тіла кредиту, відсотків у межах періоду з 23.08.2015 по 31.05.2017 включно, що становить 3870,39 грн. , а також просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення пені з 3200,00 грн. до 500,00 грн. Від представника позивача - Гаренко Н.В. надійшла відповідь на пояснення згідно яких позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Відповідно до статей 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись змагальності сторін у цивільному судочинстві. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що 26.03.2012 [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою №б/н, на підставі якої останній отримала кредит у розмірі 9500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою процентів за користування кредитними коштами (а.с.9,10). Згідно розрахунку заборгованості по кредиту, станом на 11.06.2018 року, [PERSON] має заборгованість по несплаченому кредиту у розмірі 116028,48 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7623,38 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 105205,10 грн., заборгованості за пенею 3200,00 грн. (а.с.6-8). Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Як вбачається з умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно умов та правил надання банківських послуг відповідач при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Всупереч вище перелічених умов договору, відповідач не виконав свої зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, у відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому, у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами укладення кредитного договору є розмір суми кредиту, умови його надання; сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами. Правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов`язання погоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов`язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. Підставою заявлених АТ КБ "Приватбанк" вимог є порушення відповідачем умов кредитного договору, який складається з анкети-заяви, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів. Поряд з цим, 26.03.2012 між АТ КБ "Приватбанк" і відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. У розділі визначення бажаного кредитного ліміту по платіжній картці кредитка "Універсальна"/GOLD розмір кредитного ліміту не зазначено (а.с. 9). Також анкета-заява не містить відомостей про вид отриманої відповідачем картки, термін її дії, не зазначено з якими саме Умовами та Правилами і Тарифами вона ознайомлена. В той же час, позивачем не долучено до позову і не надано суду доказів оформлення і укладення між сторонами та відповідно отримання відповідачем Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, що в сукупності із анкетою-заявою свідчило б про укладений в належній формі кредитний договір. На думку суду, долучені позивачем до позову витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не є складовою частиною укладеного сторонами договору, оскільки вони не містять підпису позичальника (відповідача); судом не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і Правила підписуючи анкету-заяву отримала відповідач для ознайомлення і надала свою згоду з ними. Пам`ятка клієнта, яка відповідно до анкети-заяви є складовою укладеного між сторонами договору позивачем не надана і в матеріалах справи відсутня. Суд враховує те, що анкета-заява не містить будь-яких відомостей щодо встановлення кредитного ліміту по платіжній картці в розмірі зявленого позивачем, не відображена така інформація і в наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 6-7). Згідно розрахунку заборгованості вказується зміна відсоткових ставок, однак докази того, що при підписанні анкети-заяви відповідач давала згоди на змінювану в односторонньому порядку банком процентну ставку за договором відсутні. Також відсутнє підтвердження того, що про підвищення процентної ставки [PERSON] повідомлялась позивачем. Суд враховує правову позицію викладену у рішенні Конституційного суду України від 10.11.2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), згідно якої держава забезпечує особливий захист спожива більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору, що здійснюється через встановлення особливого порядку укладенні цивільних договорів споживчого кредиту, із оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. У матеріалах справи відсутні докази дотримання позивачем ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", в редакції чинній на час підписання анкети-заяви, як і не доведено факт вручення відповідачу Умов і Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, обов`язок чого покладено законодавцем саме на кредитодавця. З приводу строку позовної давності, який представник відповідача просить суд застосувати, то необхідно вказати наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Пред`явлена до стягнення сума заборгованості за кредитом розрахована позивачем за період з 26.12.2013 по 11.06.2018, що суперечить вищевказаним нормам чинного законодавства. В даному випадку встановлені окремі самостійні зобов`язання боржника, які деталізують його обов`язок повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Межами позовної давності в даному випадку є період з 23.08.2015 по 23.08.2018. Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що твердження позивача про те, що пункт 1.1.7.12 про дію Договору протягом 12 місяців з моменту його підписання і подальше продовження у випадку неповідомлення однією із сторін про розірвання на увагу не заслуговує так як в умовах і правилах надання банківських послуг від 01.04.2012 пункт 1.1.7.12 відсутній, а тому зважаючи на те , що кінцевий термін користування коштами - 31.05.2017, то заборгованість позивача складається з тіла кредиту, відсотків у межах періоду з 23.08.2015 по 31.05.2017, а починаючи з 01.06.2017 нарахування відсотків за кредитом, на думку суду, є неправомірним. При розрахунку заборгованості суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в Постанові від 28.03.2018 (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18). Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 3870,39 грн. Частиною 3 ст. 531 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на розмір збитків, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені з 3200, 00 грн. до 500, 00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати (а.с. 1). На підставі наведеного та

Outcome: partial