Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2020 року позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку та моральної шкоди - задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ФОП [PERSON] від 13 грудня 2019 року № 11 про звільнення [PERSON] з посади за систематичне невиконання службових обов`язків згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на роботі у ФОП [PERSON] на посаді адміністратора кафе з 13.12.2019 року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнено з ФОП [PERSON] в дохід держави 1536 грн. 80 коп. судового збору. 13 травня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до Роменського міськрайонного суду Сумської області із заявою про стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 7000 грн. витрат на правничу допомогу, понесених позивачем в суді при розгляді справи за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку та моральної шкоди. Обґрунтовуючи свою заяву, позивач [PERSON] послалася на те, що 05 лютого 2020 року між нею та адвокатом Яковцем Є.О. був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги та за надання юридичних послуг при розгляді Роменським міськрайонним судом Сумської області справи за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] , вона сплатила 7000,00 грн., які просила стягнути з ФОП [PERSON] . Заявлену до стягнення суму вважала співмірною із наданими послугами. Представник відповідача ФОП [PERSON] - адвокат Цюпка О.В. проти вирішення питання розподілу судових витрат позивача на правову допомогу в сумі 7000,00 грн. заперечував, про що подав письмові заперечення. Свою позицію пояснив тим, що адвокат Яковець Є.О. вступив у справу 05.02.2020 року, 18 лютого 2020 року позивач змінила позовні вимоги, про що подала до суду відповідну заяву. Ні 05.02.2020 р., ні 18.02.2020 р. позивач не надавала суду попередній розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, хоча такі витрати, як слідує із квитанції № 102 були понесені нею ще 05.02.2020 року. Крім того, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу є завищеними на 3000 грн. Крім того, судом задоволено одну з чотирьох позовних вимог, а тому витрати на професійну правничу допомогу мають стягуватися пропорційно до задоволених позовних вимог. Суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Встановлено, що ухвалюючи судове рішення, суд не вирішив питання про судові витрати, які [PERSON] понесла при розгляді справи в Роменському міськрайонному суді Сумської області, оскільки представник позивача - адвокат Яковець Є.О. в дебатах заявив про розгляд даного питання після ухвалення рішення суду. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача [PERSON] в Роменському міськрайонному суді здійснював адвокат Яковець Є.О., повноваження якого були підтверджені договором про надання правової (правничої) допомоги від 05 лютого 2020 року (а. с. 132 - 133). Розрахунок затраченого адвокатом Яковцем Є.О. часу на надання правової допомоги позивачу у справі №585/4717/19, був поданий позивачкою [PERSON] у вигляді детального опису робіт (надання послуг), акту наданих послуг (а. с. 134, 136). Відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги, укладеного між адвокатом Яковцем Є.О. та громадянкою [PERSON] , за надання правової допомоги [PERSON] зобов`язується сплатити адвокату гонорар у сумі 7000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано акт про надані послуги (виконані роботи), детальний опис робіт (наданих послуг) та квитанцію № 102 від 05.02.2020 року про сплату [PERSON] 7000,00 грн. за правничу допомогу (а.с.134, 135, 136). Доводи представника відповідача про те, що позивачем не було надано попередній розрахунок, є слушними, однак, на думку суду, не можуть бути підставою відмови позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки адвокат вступив до участі в справі вже під час судового розгляду. А тому з огляду на принцип пропорційності у цивільному судочинстві, враховуючи значення розгляду справи для сторін, питання розподілу судових витрат на правову допомогу має бути розглянуто судом. Також, доводи представника відповідача про те, що 05 лютого 2020 року розгляд справи судом не проводився спростовується протоколом судового засідання, згідно якого судовий розгляд тривав близько 1 год. (а. с. 47-48), як і вказано в детальному описі робіт (а. с. 136). Вирішуючи питання стягнення витрат понесених позивачем на правничу допомогу, суд враховує: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката та складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, заперечення представника відповідача щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, що зазначені позивачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи (Акт наданих послуг), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням поданого представником відповідача заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру до 5000 грн. Зважаючи на зазначене, з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог, а саме: 2500 грн., що становить 50% із заявлених до стягнення витрат, оскільки при вирішенні позову судом задоволено вимоги не майнового характеру та відмовлено в задоволенні майнових вимог (5000,00 Х 2=2500,00 грн.).

Outcome: partial