Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада » (далі - ТОВ "Рада 2") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, яка виникла за період з 01.10.2014 по 31.06.2015 з урахуванням пені, трьох процентів річних та індексу інфляції в загальній сумі 4441.08 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], а ТОВ "Рада" є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує зазначений будинок. Відповідно до умов від 26.07.2005 відповідач зобов'язався вносити плату за житлово-комунальні послуги не пізніше 1-го числа наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з 01.10.2014 по 31.06.2015 у відповідача утворився борг в сумі 4441.08 грн. Отже відповідач, як боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на підставі договору та положень статті 625 ЦК України зобов'язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних, що становить 4441.08 грн. В судовому засіданні представник позивача Коршун О.А. позовні вимоги підтримав пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, надавши свої письмові заперечення з додатками і стверджував, що твердження позивача про наявність заборгованості необґрунтовані. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Оскільки майно відповідачів знаходиться у багатоповерховому будинку, порядку його утримання регламентується, зокрема, Законом України " Про житлово- комунальні послуги від 24.06. 2004 року № 1875-IV Згідно з приписами ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права, обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За п.1 ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Позивачем представлений суду розрахунок заборгованості відповідача з 01.10.2014 по 31.06.2015 в розмірі 4441.08 грн. (а.с.69), але судом не приймається цей розрахунок як належний доказ, оскільки він не завірений належним чином ні печаткою, ні штампом позивача, а підписаний представником позивача [PERSON], який не має повноважень на складання вказаних фінансових документів. Крім того, заперечуючи проти наявності заборгованості, представник відповідача представив суду квитанцію про оплату житлово-комунальних послуг за жовтень 2014 року. Як вбачається з свідоцтва, протоколів , рішенням співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] створено ОСББ «13-й квартал», яке прийняло на свій баланс житловий комплекс і з 01.11.2014р. є управителем та балансоутримувачем будинку № [ADDRESS] та здійснює весь комплекс послуг по експлуатації та обслуговуванню багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. Як вбачається з квитанцій та пояснень представника відповідача, [PERSON] вніс кошти за надані житлово-комунальні послуги за жовтень 2014р. на рахунок ТОВ "Рада". а з листопада 2014 по червень 2015 на рахунок ОСББ « 13-квартал», яке забезпечує їх надання. Таким чином, суд вважає встановленим факт припинення договірних відносин між сторонами з листопада 2014р., а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за період починаючи з листопада 2014р. є безпідставними. Натомість, оскільки відповідачем сплачено борг за жовтень 2014 року на рахунок позивача, вказані обставини суд вважає визнанням боргу відповідачем за зазначений період. Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню інфляційні витрати (нараховані за жовтень 2014) за період з 01.10.2014 по 30.06.2015 в сумі 186.53 грн., 3% річних в сумі 10.67 грн. оскільки борг за житлово комунальні послуги за жовтень 2014 року відповідачем сплачено лише 20.05.2016 в сумі 402.00 грн. Разом з тим, оскільки позивач не представив суду належних доказів своїх вимог щодо стягнення заборгованості за період з листопада 2014р. по червень 2015р., то суд вважає їх необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідач має відшкодувати позивачу судові витрати в сумі 243.60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial