Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

21.03.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості та судових витрат. Головуючим суддею у вищезазначеній справі, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ був призначений суддя Ткачов О.М. Справу призначено до підготовчого засідання на 29.07.2019. 08 липня 2019 року відповідно до Розпорядження про призначення повторного автоматичного розподілу справи, яка перебувала у провадженні судді Ткачова О.М., № 224 від 08 липня 2019 року цивільна справа № 236/1052/19 (провадження № 2/236/439/19) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, розподілена судді Саржевській І.В. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи. Ухвалою судді від 09.07.2019 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 29.07.2019. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Відповідно до укладеного договору № б\\н від 26.04.2011 [PERSON] отримала кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10400,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір. АТ КБ ''ПРИВАТБАНК" було надано [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв`язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 31.01.2019 утворилась заборгованість у розмірі 425668,78 грн., але позивач скористався своїм правом та визначився с сумою стягненої заборгованості у розмірі 127961,79грн., станом на 31.01.2019 , яка складається з наступного: - 10077,29 грн. - заборгованість за кредитом; - 117884,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.04.2011 по 31.07.2017(а.с.6-8). Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак до матеріалів справи долучив заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, не заперчував проти заочного розгляду справи (а.с.7 зворот). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги позивача не визнала, просила в у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити, оскільки вона не має заборгованості перед банком. Суми, зазначені в розрахунку, є надуманими. Крім того, просила застосувати до позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» строк позовної давності, оскільки вона не виконала взятих на себе зобов`язань щодо погашення боргу, проте банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише в березні 2019 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності(а.с.49-59). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" має право на надання банківських послуг, визначених ч.3 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 року № 22 (а.с. 41). Відповідно до п.1.7 Статуту АТ КБ «ПриватБанк», затвердженого наказом Міністрества фінансів України № 519 від 21.05.2018, згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк»(а.с.43-44) Відповідно до укладеного договору № б\\н від 26.04.2011 [PERSON] отримала кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10400,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір(а.с.12-13). АТ КБ ''ПРИВАТБАНК" було надано [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв`язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 31.01.2019 утворилась заборгованість у розмірі 425668,78 грн., але позивач скористався своїм правом та визначився с сумою стягненої заборгованості у розмірі 127961,79грн., яка складається з наступного: - 10077,29 грн. - заборгованість за кредитом; - 117884,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.04.2011 по 31.07.2017(а.с.9-11). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Встановлено, що згідно кредитного договору б/н від 26.04.2011 [PERSON] отримала кредитну картку № [NUMBER] строком дії до 02.2015 року, що підтверджено довідкою АТ КБ «ПриватБанк»(а.с.105). З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] користувалася виданою їй карткою, зокрема вносила кошти на погашення кредиту. Останній платіж нею здійснено 11.01.2016(а.с.11,100). 04.04.2019 [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просила застосувати позовну давність до вимог АТ КБ «ПриватБанк» та відмовити в задоволенні позову(а.с.49-52). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до пункту 3.1.1. Умов та Правил карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на титульній стороні карти, включно. Висновок суду першої інстанції про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є помилковим. Згідно з вищенаведеним пунктом 3.1.1 Умов та Правил, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104 цс16. Відповідно до ч. 5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначалося вище, строк дії виданої [PERSON] картки № [NUMBER] до 02.2015року. Належних та допустимих доказів того, що вказана картка перевипускалася учасниками справи суду не надано. Із вказаним позовом позивач звернувся до суду, згідно штампу на конверті, лише 14.03.2019(а.с.45), тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові, оскільки відповідачем заявлено про застосування до позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» строку позовної давності. На підставі зазначених правових висновків, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed