Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" (далі - ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське") про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з 26.12.2011р. по 07.06.2017р. перебував у трудових відносинах з відповідачем. 26 грудня 2011р. був прийнятий на посаду гірничого робітника по ремонту гірничих виробіток 4 розряду з повним робочим днем в шахті, 01.12.2014р. переведений на посаду гірничого робітника очисного забою 4 розряду також з повним робочим днем в шахті, 01.11.2015р. переведений гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті 5 розряду, 07.06.2017р. був звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з невідповідності займаній посаді за станом здоров'я. 29 травня 2018 року був складений акт розслідування причин виникнення у нього хронічного захворювання. Згідно пункту 16 вищезазначеного акта встановлено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, зумовлених впливом шкідливого фактору - фізичне навантаження, робоча поза, нахилу корпусу, пил. Довідкою МСЕК АВ №0869714 05.07.2018 року йому була встановлена третя група інвалідності за професійними захворюваннями, протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах. Крім того, йому встановлена ступінь втрати професійної працездатності у відсотках за сукупністю 60% з 27.06.2018 року до 01.08.2020р., з яких 35% за хронічною радикулопатією та 25% - за хронічним бронхітом, рекомендовано медикаментозне лікування за професійними захворюваннями, санаторно-курортне лікування за хронічною радикулопатією. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зв'язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 200 000 грн. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач працював в ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське" в якості гірничого робітника з ремонту гірничих виробіток підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті з 26.12.2011р., 01.12.2014р. переведений гірничим робітником очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, 01.11.2015р. переведений гірничим робітником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, 07.06.2017р. звільнений з роботи за ст.40 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невідповідності займаній посаді за станом здоров'я (а.с.10-11). Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 6 березня 2018 року № 8/204 позивачу вперше встановлено професійні захворювання - хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт II ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН-І-ІІ ст.( першого-другого ст.). Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29 травня 2018 року, затвердженого начальником головного управління Держпраці у Донецькій області 30 травня 2018 року, професійні захворювання у позивача виникли у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактора - фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу, пил. За висновком МСЕК 12 ААА від 5 липня 2018 року позивачу вперше встановлено за сукупністю 60% втрати професійної працездатності з 27.06.2018 року по 01.08.2020 року (35% за хронічним радикулітом, 25 % за хронічним бронхітом) у зв'язку із встановленим професійних захворювань, а також 3 групу інвалідності, рекомендовано медикаментозне лікування за професійними захворюваннями, санаторно-курортне лікування за хронічною радикулопатією (а.с. 20). Згідно довідки МСЕК АВ 0869714 позивачу вперше встановлено 3 групу інвалідності з 27.06.2018р. по 01.08.2020р., протипоказано важка фізична праця, робота в підземних умовах, рекомендовано «Д» огляд у невролога, пульмонолога (а.с.19). Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, епікризом, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, медичного висновку про встановлення професійних захворювань, довідок МСЕК. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, вік позивача, а також роботу позивача на інших підприємствах вугільної промисловості. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 25 000 грн. Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial