Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

23.04.2021 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , в [PERSON] була донька [PERSON] . Вказав, що [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] , проте з невідомих причин її не оформила. Зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . За час свого життя померла склала заповіт від 15.05.2009 року та заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право - [PERSON] . Позивач вказує, шо [PERSON] та [PERSON] проживали у житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який відносився до колгоспного типу двору, де станом на 30.06.1990 р. головою двору була [PERSON] , членом двору - [PERSON] . Зазначив, що з метою оформлення спадщини позивач звернулась з заявою в Рава-Руську державну нотаріальну контору для оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , державний нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , котра належала [PERSON] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] . Проте державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] , оскільки не надано необхідні документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно. Визнати за [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 22.06.2001 року, ІПН [NUMBER] ), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа будинку становить 61,8 кв.м. (житлова площа 35,5 кв.м., допоміжна площа 26,3 кв.м.). Відповідач відзиву на позов не подав. Позивач в судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялися, однак подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності, представник відповідача позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. В [PERSON] була донька [PERSON] , що підтверджується архівною довідкою ЦДІАЛ № Ф-21 від 11.06.2020р. [PERSON] та [PERSON] проживали у житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який відносився до колгоспного типу двору, де станом на 30.06.1990 р. головою двору була [PERSON] , членом двору - [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Гійченської сільської ради Жовківського району, Львівської області № 652 від 23.05.2018 р. та Рішенням виконавчого комітету Гійченської сільської ради № 32 від 29.05.2018 р. (двір розподілено між членами по Ѕ частині). Згідно довідки № 245 від 10.03.2021р., виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради, станом на 15.04.1991 р. [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору за адресою [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00027848334 від 18.09.2020р. Довідка № 250 від 10.03.2021р., видана виконкомом Рава-Руської міської ради підтверджує, що [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] до дня смерті. Довідка № 247 від 10.03.2021р., видана виконкомом Рава-Руської міської ради підтверджує, що заповіт від імені [PERSON] в Гійченській сільській раді не посвідчувався. Як вбачається із копії довідки № 248 від 10.03.2021р., виданої виконкомом Рава-Руської міської ради, [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Довідка № 651 від 23.05.2018р., видана виконкомом Гійченської сільської ради, підтверджує, що [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] склала заповіт від 15.05.2009 року, яким заповіла все своє майно [PERSON] , що підтверджується копією такого заповіту. Житловий будинок господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , складається з приміщень: житлової (площею 16,1 кв.м.); житлової (площею 19,4 кв.м.); веранда (площею 5,4 кв.м.); кладова (площею 9,0 кв.м.); кухня (площею 1,9 кв.м.), загальна площа житлового будинку 61,8 кв.м. (житлова площа 35,5 кв.м., допоміжна площа 26,3 кв.м.), господарські будівлі: огорожа та колодязь, що підтверджується технічним паспортом № б/н від 10.02.2020р. та довідкою-характеристикою № 4834 від 18.06.2018 р. Право власності двору [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] , як головою двору, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності від 09.11.1987р., виданим виконавчим комітетом Гійченської сільської ради на підставі рішення Нестерівського райвиконкому № 271 від 15.10.1987р. Довідка № 4835 від 18.06.2018 р., видана КП ЛОР «Червоноградським міжміським БТІ», підтверджує, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] , зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була [PERSON] . З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.03.2021 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] . Державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] , оскільки не надано необхідні документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2021р. З копії спадкової справи № 112/2018 вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] 22.05.2018 року. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.112 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність"\~щодо спільної\~сумісної власності\~поширюються на\~правовідносини,\~ які\~виникли після\~введення в\~дію цього\~ Закону\~(з\~15\~квітня 1991\~року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 р. [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору за адресою [ADDRESS] . Спадщина після померлої [PERSON] відкрилась [INFO] , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. При встановленні кола спадкоємців, які прийняли спадщину суд бере до уваги копію заповіту від 15.05.2009 року, яким [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . Як вбачається із копії довідки № 248 від 10.03.2021р., виданої виконкомом Рава-Руської міської ради, [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство. Окрім цього, з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.03.2021 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] . Таким чином встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 2017 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суду не надано. За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: approved