Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернулася у суд з позовом, який мотивує тим, що рішенням суду від 03 липня 2013 року постановлено стягнути з її чоловіка [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] 55000 гривень моральної шкоди, завданої злочином внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З метою виконання судового рішення державним виконавцем ВДВС Камінь-Каширського РУЮ Павлюк Л.П. 03 вересня 2013 року за місцем її проживання було описано та накладено арешт на земельні ділянки площею 0,1200 га та 0,1100 га і житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS], а також на меблі та побутову техніку: гарнітур для вітальні, м'яку частину (диван та 2 м'які крісла), килим бежево-синього кольору, диван округлої форми з двох частин, спальний гарнітур, кухонний гарнітур, телевізор кольоровий марки "Самсунг", шафу-купе для прихожої, мікрохвильову піч марки "Самсунг", кавоварку марки "Маестро", пральну машину марки "LG". Це нерухоме та рухоме майно належить боржнику [PERSON] та їй на праві спільної сумісної власності, оскільки набуте ними під час шлюбу, що був укладений 22 жовтня 1999 року. Дозвільна документація на будівництво спірного житлового будинку та державні акти на право власності на земельні ділянки оформлені на прізвище її чоловіка. Разом з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вона проживає у житловому будинку та користується земельними ділянками. Оскільки боргових зобов'язань перед відповідачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] немає, то вважає, що порушено її право власності на належну їй частину у нерухомому та рухомому майні, що було описане та арештоване державним виконавцем. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить визнати, що її частка у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок площею 69 кв.м. з господарськими спорудами, земельні ділянки площами 0,1200 га та 0, 1100 га, що розташовані по [ADDRESS], меблі та побутову техніку: гарнітур для вітальні, м'яку частину (диван та 2 м'які крісла), килим бежево-синього кольору, диван округлої форми з двох частин, спальний гарнітур, кухонний гарнітур, телевізор кольоровий марки "Самсунг", шафу-купе для прихожої, мікрохвильову піч марки "Самсунг", кавоварку марки "Маестро", пральну машину марки "LG" становить 1/2 частину, виключити 1/2 частину цього майна з акту опису та арешту майна від 03 вересня 2013 року і звільнити з-під арешту. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали частково і просили визнати, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок площею 69 кв.м. з господарськими спорудами, земельні ділянки площами 0,1200 га та 0, 1100 га, що розташовані по [ADDRESS], меблі та побутову техніку: гарнітур для вітальні, м'яку частину (диван та 2 м'які крісла), килим бежево-синього кольору, диван округлої форми з двох частин, спальний гарнітур, кухонний гарнітур, телевізор кольоровий марки "Самсунг", шафу-купе для прихожої, мікрохвильову піч марки "Самсунг", кавоварку марки "Маестро", пральну машину марки "LG" становить 1/2 частину, виключити 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS], з акту опису та арешту майна і звільнити з-під арешту. Ухвалою суду від 23 січня 2014 року прийнято відмову [PERSON] від позову у частині виключення з акту опису та арешту майна і звільнення з-під арешту 1/2 частини меблів та побутової техніки: гарнітуру для вітальні, м'якої частини (дивана та 2 м'яких крісел), килима у вітальні, дивана округлої форми з двох частин, спального гарнітура, кухонного гарнітура, телевізора кольорового марки "Самсунг", шафи купе для прихожої кімнати, мікрохвильової печі марки "Самсунг", кавоварки марки "Маестро", пральної машини марки "LG". У заперечені на позов відповідач [PERSON], який відбуває покарання у Крюковській виправній колонії у Полтавській області (№ 29), позовні вимоги визнав, посилаючись на те, що спірне та описане державним виконавцем майно було придбане ним та [PERSON] під час шлюбу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали і пояснили, згідно з рішенням суду, відповідач [PERSON], який є чоловіком позивача, зобов'язаний відшкодувати їм шкоду, завдану злочином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - ВДВС Камінь-Каширського РУЮ у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява начальника відділу про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] і їх шлюб було зареєстровано 22 жовтня 1999 року, що стверджується свідоцтвом про одруження, виданим сільрадою Раків Ліс Камінь-Каширського району Волинської області (а.с.7). Під час перебування у шлюбі подружжя [PERSON] побудувало житловий будинок житловою площею 69 кв.м. і господарські споруди по [ADDRESS], які, згідно з актом приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарських будівель індивідуального забудовника від 04 січня 2005 року, що затверджений рішенням виконкому Раково-Ліської сільської ради від 11 січня 2005 року № 8, прийняті в експлуатацію як закінчені будівництвом (100 % готовність). Для будівництва цього будинку, на підставі рішення виконкому Раково-Ліської сільської ради від 22 грудня 1997 року № 25, [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,12 га по [ADDRESS], яка рішенням Раково-Ліської сільської ради від 15 листопада 2007 року № 6/7 передана йому у порядку безоплатної приватизації у власність для обслуговування житлового будинку, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 485046 від 23 листопада 2007 року (а.с. 76, 13). Окрім того, на підставі рішення виконкому Раково-Ліської сільської ради від 15 листопада 2007 року № 6/7, [PERSON] безоплатно набув у власність земельну ділянку площею 0,1100 га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 485047 від 23 листопада 2007 року (а.с. 14). Як вбачається з акту опису та арешту майна від 03 вересня 2013 року, за місцем проживання [PERSON] та [PERSON], з метою примусового виконання виконавчого листа про стягнення з останнього на користь відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди на загальну суму 55000 гривень, державним виконавцем ВДВС Камінь-Каширського РУЮ описано та арештовано: земельні ділянки по [ADDRESS] площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,1100 га для ведення особистого селянського господарства, житловий будинок житловою площею 69 кв.м. з господарськими будівлями по [ADDRESS] Волинської області, гарнітур для вітальні, м'яку частину з 3 секцій (диван та 2 м'які крісла), килим бежево-синього кольору, диван округлої форми з двох частин, спальний гарнітур, кухонний гарнітур, телевізор кольоровий марки "Самсунг", шафу-купе для прихожої, мікрохвильову піч марки "Самсунг", кавоварку марки "Маестро" та пральну машину марки "LG" (а.с. 9-11). Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Це означає, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що звільняє кожного з подружжя від обов'язку доводи право спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що належить подружжю. Будь-хто з подружжя може довести, що майно було придбане ним (нею) до шлюбу або під час шлюбу, але за його особисті кошти, і таким чином спростувати цю презумпцію. За змістом наведеної правової норми стороння особа (не хтось з подружжя) може спростувати зазначену презумпцію, заявивши відповідний позов про визнання за нею права власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки спірний будинок з господарськими спорудами побудований, закінчений будівництвом та введений в експлуатацію (100 % готовність) під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, то суд доходить висновку про належність його подружжю на праві спільної сумісної власності з рівними їх частками у цьому нерухомому майні. Також спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] вважаються меблі та побутова техніка, що придбані ними під час шлюбу, з рівними їх частками у цьому майні: гарнітур для вітальні, м'яка частина з 3 секцій (диван та 2 м'які крісла), килим бежево-синього кольору, диван округлої форми з двох частин, спальний гарнітур, кухонний гарнітур, телевізор кольоровий марки "Самсунг", шафа-купе для прихожої, мікрохвильова піч марки "Самсунг", кавоварка марки "Маестро" та пральна машина марки "LG". Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У відповідності до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Як роз'яснено у п. 8-12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. Враховуючи наведені положення закону, суд доходить висновку, що позивач набула відповідно до своєї частки у спірному житловому будинку право власності на 1/2 частку земельної ділянки по [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно ч. 1 ст. 73 СК України, за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що позов у частині визначення 1/2 частки позивача [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя на закінчений будівництвом житловий будинок з господарськими спорудами, земельну ділянку для його будівництва і обслуговування площею 0,1200 га, що знаходиться по [ADDRESS], меблі та побутову техніку: гарнітур для вітальні, м'яку частину (диван та 2 м'які крісла), килим бежево-синього кольору, диван округлої форми з двох частин, спальний гарнітур, кухонний гарнітур, телевізор кольоровий марки "Самсунг", шафу-купе для прихожої, мікрохвильову піч марки "Самсунг", кавоварку марки "Маестро", пральну машину марки "LG", належить задовольнити, та виключити 1/2 частину спірного житлового будинку з господарськими спорудами та 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1200 га з акту опису та арешту майна і звільнити з-під арешту. Вимога позивача про визначення 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,1100 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, задоволенню не підлягає, оскільки така земельна ділянка є часткою державного земельного фонду, одержаною відповідачем [PERSON] у власність в процесі приватизації, тобто його особистою власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, незалежно від того, що приватизована ним в період шлюбу з позивачкою. За згодою позивача [PERSON] суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial