Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

06.02.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обгрунтування позову зазначила, що у 1975 році вона, разом зі своїм покійним чоловіком, побудували будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Після закінчення будівництва ніяких документів у сільській раді не отримувала, та після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO], продовжує проживати в зазначеному будинку. Позивачка вважає себе власником даного майна, оскільки добросовісно користується та володіє ним на протязі 40 років. Окрім того, посилається на довідку Розношенської сільської ради про те, що вона зареєстрована та проживає в будику по [ADDRESS]. Просить визнати за нею право власності за набувальною давністю. Позивачка у судове засідання не з"явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Представник Відповідача в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, направив в суд заяву в якій вказав, що проти позовних вимог не заперечує та просить суд слухати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені слідуючі обставини. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно довідки Розношенської сільської ради №19 від 28.01.2015 року (а.с.6), [PERSON] разом зі своїм покійним чоловіком у 1975 році побудували житловий будинок за адресою: [ADDRESS], де й проживає по даний час. Ніяких документів на будинок Позивачкою чи її покійним чололвіком не виготовлялось. Чоловік Позивачки - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Визнання права власності на зазначений будинок необхідно Позивачкі для виготовлення правовстановлюючих документів на її ім"я, в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності, захистити своє порушене право не може. Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність),якщо інше не встановлено Кодексом. Відповідно до ч.4. ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом або раніше тобто до 1 січня 2001 року. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за позивачкою на будинок право власності за набувальною давністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved