Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

28.05.2012 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд постановити рішення, яким солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 89 166,44 грн. та судові витрати в сумі 891 грн. 66 коп. Заяву мотивує тим, що 19.09.2008 року між ТзОВ "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 273-021/ФКВ-08, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 9 424,00 доларів США з розрахунку 9.8 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 19.09.2008 року по 19.09.2012 року для придбання автомобіля. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк». AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Для забезпечення виконання кредитного договору між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 273-021/zфпор-08 від 19.09.2008 року згідно якого поручитель поручається перед кредитним договором № 273-021/ФКВ-08 від 19.09.2008 року за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань. Оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, на письмові вимоги не реагує та станом на 05.04.2012 року утворилась заборгованість, яка становить 89 166 грн. 44 коп. в зв'язку із чим позивач звернувся до суду та просить суд стягнути солідарно з відповідачів 89 166 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в сумі 891 грн. 66 коп. В подальшому позивачем позовні вимоги були уточненні та остаточно просив суд винести рішення, яким солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за відсотками в сумі 16 024 грн. 14 коп. та 891 грн. 66 коп. судових витрат. В обґрунтування уточнених позовних вказав, що 02.11.2009 року Шевченківським районним судом м. Львова задоволено позовні вимоги ТОВ «Укрпромбанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 273-021/ФКВ-08 від 19.09.2008 року в сумі 8319, 57 доларів США, що еквівалентно 68613 грн. 89 коп. та 1178 грн. 53 коп. в зв'язку з чим просить стягнути з відповідачів солідарно відсотки за користування кредитом за період з 02.11.2009 року по 23.09.2013 року в сумі 1329, 07 Доларів США, що еквівалентно 10619 грн. 27 коп. та комісію за ведення кредиту за період з 02.11.2009 року по 23.09.2013 року в сумі 5404 грн. 87 коп. 13.06.2012 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду зустрічний позов, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним кредитний договір № 274-021/ФК-08 від 19.09.2008 року, укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» до [PERSON]. Позивачі просять визнати кредитний договір недійсний з тих підстав, що грошове зобов'язання має бути виражене у національній валюті України - гривні. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» Шубак М.І. в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, просив задовольнити позов, проти зустрічного позову заперечив та просив у його задоволені відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» заперечили повністю та пояснили, що ТзОВ «Український промисловий банк» з котрим укладали кредитний договір поміняв місцезнаходження та не повідомив їх про це, а тому вони не знали кому та на який рахунок платити кошти. Також вказали, що пройшов термін позовної давності звернення до суду в зв'язку з чим просили відмовити у задоволенні первісного позову. Підтримали зустрічний позов, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, просили зустрічний позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви АТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості є підставним та його слід відмовити з наступних підстав та мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 19.09.2008 року між ТзОВ "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 273-021/ФКВ-08, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 9 424,00 доларів США з розрахунку 9.8 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 19.09.2008 року по 19.09.2012 року для придбання автомобіля. (а.с. 7-13) Також встановлено, що для забезпечення виконання кредитного договору між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 273-021/zфпор-08 від 19.09.2008 року згідно якого поручитель поручається перед кредитним договором № 273-021/ФКВ-08 від 19.09.2008 року за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань. (а.с. 16) Як вбачається із договору укладеного 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк» AT «Дельта Банк» та Національним банком України Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02.11.2009 року позовні вимоги ТзОВ «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2734-021/ФКВ-08 та кредитним договором 3 274-021/фкв-08 задоволено повністю. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 9,80 % річних. Оскільки, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02.11.2009 року вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами № 273-021/ФКВ-08 від 19.09.2008 року та № 274-021/ФЛВ-08 були задоволені суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення відсотків за період з 02.11.2009 року по 23.09.2013 року є безпідставною. Відповідно до вимог п. 1.7 Кредитного договору № 273-021/ФКВ-08 комісія за управління кредитом становить 0.20 % від суми кредиту визначеної у п.п. 1 цього Договору, щомісячно протягом 48 місяців користування. Позивач просив стягнути з відповідача комісію за ведення кредиту, що не передбачено даним кредитним договором, оскільки поняття «комісія за ведення кредиту» і «комісія за управління кредитом» є різні оціночні поняття. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банку» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 024 грн.14 коп. відмовити за безпідставністю. Щодо зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] до АТ "Дельта Банк", про визнання договору недійсним, то суд вважає, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити з наступних підстав та мотивів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. За положеннями ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства України гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, в той час коли обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (далі - Декрет КМУ). Відповідно до ст. 5 цього Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету. Статті 47 та 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Указані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій встановлюється також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операції, затвердженим постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275, у п. 5. 3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностям, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ. Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банк як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Статтею 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно з банківською ліцензією, виданою ТзОВ «Український промисловий банк» Національним банком України, ТзОВ «Український промисловий банк» має право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті. Вимоги про визнання правочину недійсним з наведених вище підстав (ст. 227 ЦК України) можуть заявлятися як сторонами правочину, так і будь-якою заінтересованою особою в разі, якщо таким правочином порушено її права чи законні інтереси, а також органами державної влади, які відповідно до закону здійснюють контроль за видом діяльності, яка потребує ліцензування. Посилання позивача на несправедливість умов кредитного договору про надання кредиту в доларах США, а відтак покладання на позичальника ризику знецінення національної валюти, як на підставу визнання договору недійсним суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, а п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808 встановлює, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. Така норма запроваджена на виконання Закону України "Про захист прав споживачів" і виконана банком перед укладенням оспорюваного позивачем кредитного договору, що стверджується матеріалами справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, про безпідставність вимог [PERSON] та [PERSON]П, оскільки вчиняючи (укладаючи) оспорюваний кредитний договір, банк мав на це відповідні дозволи (ліцензії), як того вимагало, діюче на той час спеціальне законодавство. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed