Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

10 березня 2015 року позивач звернувся до суду із заявою про визнання права власності на спадщину за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 2,98 га, яка розташована на території Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, оскільки своєчасно звернувся до приватного нотаріуса, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Позов визнає. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без участі представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 2,98 га, яка розташована на території Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] склала заповіт 16.12.2010 року, посвідчений головою Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 148, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 7). Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, оскільки своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 35-39). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 10 березня 2006 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 29.04.2005 року № 119 було виготовлено та видано державний акт [NUMBER] від 10.03.2006 року на право власності на земельну ділянку площею 2,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких: 2,47 га - рілля, 0,51 га - пасовище (а.с. 9). Позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти було втрачено, про що в пресі розміщено відповідне оголошення (а.с. 18). Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 10.03.2006 року було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 2,4740 га, кадастровий номер [NUMBER] та 0,5083 га, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 10-11, 12-13). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved