Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб з відповідачем зареєстрували 11 березня 2015 року. Від зареєстрованого шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /, [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з нею в будинку її батьків та знаходяться на її утриманні. Сімейне життя у них з відповідачем не склалося, вони не зійшлися характерами і поглядами на життя, які призвели до фактичного розпаду сім`ї. Відповідач фактично жодної матеріальної допомоги по утриманню та вихованню дітей не надає. Аліменти відповідач нікому не платить. Відповідач постійно працює у різних приватних підприємці, а позивачка веде догляд за дітьми, ніде не працює, так як в неї на вихованні троє дітей. Свій нерегулярний заробіток відповідач приховує та на утримання своїх дітей коштів не надає. Просить стягувати з відповідача на її корись аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень на кожну дитину, щомісячно і до досягнення ними повноліття. 12 січня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з викладених підстав та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в\~судовому засіданні\~позовні вимоги\~визнав частково,\~оскільки сума яку просить стягнути позивачка є занадто великою та просив стягнути з нього аліменти в розмірі не більше 1000-1500 гривень на кожну дитину. Також додав, що в нього на утриманні є ще одна неповнолітня дитина від іншого шлюбу. Заслухавши думку сторін, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2015 року (а.с.5). Від даного шлюбу мають трьох\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,батьком яких згідно свідоцтв про народження значиться відповідач (а.с.6-8). Довідкою виданою виконавчим комітетом Тересвянської селищної ради Тячівського району\~Закарпатської області №810 від 30.09.2020 року стверджується, що позивачка [PERSON] , 1994 р.н., є жителькою [ADDRESS] , а склад її сім`ї наступний: чоловік [PERSON] , 1979 р.н., син [PERSON] , 2015 р.н., дочка [PERSON] , 2017 р.н., та син [PERSON] , 2019 р.н. (а.с.9). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки [PERSON] складеного депутатом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Олексій В.І.від 29.09.2020 року, встановлено, що позивачка перебуває в шлюбі з громадянином [PERSON] , та на даний час вона проживає в будинку батьків. Виховує трьох дітей: [PERSON] , 2015 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2019 р.н. Умови проживання в сім`ї відповідають нормам. Батьки [PERSON] , 1973 р.н., та [PERSON] , 1975 р.н., допомагають виховувати дітей (а.с.10). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2\~ст. 150\~СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України,\~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1\~ст. 184 СК України. У відповідності до ч. ч. 1, 2\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~ 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~ 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~ 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~ 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; \~4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2\~ст.\~182\~СК України,\~встановлено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітніми дітьми та сама веде догляд за ними, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, який є працездатного віку та має постійне місця роботи, при цьому позивачкою не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які вона несе на утримання дітей та відповідно, обґрунтованість заявленого нею до стягнення розміру аліментів. Доказів того, що за станом здоров`я відповідач не може сплачувати аліменти на утримання дітей, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання трьох дітей, в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.10.2020 року, і до їх повноліття, оскільки\~така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved