Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

17.12.2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою поданою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , яким просить визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього певні обвязки. В обґрунтування заяви зазначила, що з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду розірвано. Від подружнього життя дітей не мають. На протязі 2012-2014 років [PERSON] декілька разів втручався в її особисте життя, переслідував, приходив на місце роботи, але після зміни місця проживання і зміни імені втручання припинилися. Восени 2019 року [PERSON] стала відома її особиста інформація, а саме: номер телефону, адреса проживання, нове ім`я, інформація про чоловіка та дітей. А 18.11.2019 року почали надходити смс повідомлення з погрозами. Звернення до правоохоронних органів позитивного результату не дали. Вказані події негативно впливають на її здоров`я. Вважає, що вірогідність продовження та повторного вчинення неправомірних дій щодо неї, її дітей та цивільного чоловіка, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я та здоров`я близьких є дуже високою, а бездіяльність поліції змусила звернутися до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судове засідання заявник не зявилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій вимоги заяви підтримала, справу просила розглянути в її відсутність. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням суду розірвано. Від подружнього життя дітей не мають. Як зазначає заявник в заяві, на протязі 2012-2014 року [PERSON] декілька разів втручався в її особисте життя, переслідував та приходив на місце роботи. Однак після зміни місця проживання і зміни імені втручання припинилось. Згодом, 21.10.2020 року [PERSON] прийшов в її дім, перебував на її приватній ділянці. Залишив скрізь на подвір`ї та біля дверей будинку листи з друкованим текстом складені у «літаки». З приводу неправомірних дій, [PERSON] , 30.10.2020 року [PERSON] звернулась до органів Національної поліції України з заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. На звернення заявника Відділ дізнання ГУ НП в Київській області від 01.12.2020 року № К-126/109/30-2020 повідомив, що в ході перевірки з [PERSON] проведено профілактичну бесіду на предмет недопущення неправомірних дій відносно колишньої співмешканки у майбутньому та роз`яснено діюче законодавство України та попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність у разі порушення закону України. Відомості до ЄРДР не вносилися. Відповідно до довідки КНП ФМР Фастівський міський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги, [PERSON] зверталась 10.11.2020 року до сімейного лікаря [PERSON] , яким їй встановлений діагноз - відчуття тривоги, нервування, напруженість, депресія. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов"язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов"язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців. Враховуючи вищенаведене, а також те, що після припинення шлюбних відносин [PERSON] вчиняє відносно [PERSON] психологічне насильство, що виражається у постійному втручанні в її особисте життя, доводи заявниці щодо наявності психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо неї знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] . В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved