Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

13.05.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 290 000 грн., у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що з 01.07.2001 року по 23.03.2016 року, працював за спеціальністю кріпильником 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах на ПрАТ, 14 років 6 місяці в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що призвело до двох хронічних професійних захворюваннях - радикулопатія попереково-крижової L4, L5, S1 і шийної С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу в поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФС першого-другого ст.) та періартрозу колінних суглобів (ПФС)М54.1., хронічного (пилового) бронхіту, ЛН першого ст.j44., які відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.02.2016 року виникли з вини роботодавця, внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Згідно Довідки МСЕК №6 від 11.03.2016 року, йому первино було встановлено 50% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності з 29.02.2016 по 01.02.2017р.р. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивача, стаціонарного та амбулаторного лікування, йому важко виконувати будь яку роботу, він страждає від болю при невеликих навантаженнях, страждає від сухого кашлю з виділенням харкотиння, він обмежений в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв"язки. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ - 290 000 грн. моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити його повністю. Представник ПрАТв судове засідання з'явився, заперечував проти задоволення позову, та пояснив ,що позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є об'єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на необхідність стягнення моральної шкоди саме з фонду соціального страхування. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, в т.ч. поясненнями сторін, що позивач працював на ПрАТ з 01.07.2001 по 23.03.2016 р., а.с. - 5-8. Під час перебування у трудових відносинах позивач отримав захворювання, що підтверджується медичними висновками, а.с. - 18-34 .Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 09.02.2016, а.с.9-11, позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання, а саме радикулопатія попереково-крижової L4, L5, S1 і шийної С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу в поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФС першого-другого ст.) та періартрозу колінних суглобів (ПФС)М54.1., хронічний (пиловий) бронхіт, ЛН першого ст.j44. Згідно довідки МСЕК, позивачу вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності, а.с.15. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, інформаційних довідок про умови праці на обох підприємствах, а.с.9-14, встановлені два професійні захворювання та як наслідок третя група інвалідності Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці відповідача: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Шкідливі умови праці ПрАТ відносяться до 3 класу 1-2 ступенів. Встановлена вина роботодавцю в пошкодженні здоров"я позивача, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв"язки, він страждає від фізичного болю при помірному фізичному навантаженні, кашелем з виділенням харкотиння, фізичних і моральних страждань позивача в зв'язку з цим їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичним висновком а.с.27-28 позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 27 000 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною. Посилання представника відповідача на добровільний вибір умов праці позивач та їх обєктинвний характер суд до уваги не приймає оскільки вони не мають правового значенння для вирішення спору. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно ст. 79 ЦПК України, слід також стягнути з відповідача на користь [PERSON] документально підтверджені понесені судові витрати на правову допомогу врозмірі 2000 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial