Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Представник Івано-Франківської міської ради звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків за період з 24.06.2014 року по 29.11.2016 року в розмірі 43 377,48 грн., стягнення 1 600,00 грн. витрат по оплаті судового збору, в обґрунтування якого зазначив, що 22.04.2016 року інспекторами самоврядного контролю управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради проведено обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на предмет дотримання вимог земельного законодавства - наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Положення про здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Івано-Франківську, затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 28.08.2014 року № 1508-47. В процесі підготовки документів до обстеження, збору необхідної інформації та проведення обстеження встановлено: кадастровий номер земельної ділянки 2610190501:09:004:0139. На підставі п.24 рішення 27 сесії Івано-Франківської міської ради 5 демократичного скликання від 20.05.2008 року надано в оренду земельну ділянку площею 0,0487 га. Договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Івано-Франківському міському відділі Івано-Франківської регіональної філії центру ДЗК при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі зроблено запис №040929400351 від 03.09.2009 року. Строк дії договору до 20.05.2011 року. Згідно договору купівлі-продажу від 24.06.2014 року власником майна, яке знаходиться на вищевказаній земельній ділянці став громадянин [PERSON] . На день проведення обстеження в Департаменті комунальних ресурсів Івано- Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування даною земельною ділянкою, зокрема, що стосується укладеного договору оренди земельної ділянки із землекористувачами. Між Івано-Франківською міською радою, яка реалізує право власності громади на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не укладено договір оренди земельної ділянки площею 0, 0487 га. З метою врегулюванням даного спору у досудовому порядку відповідачу надсилалося повідомлення від 26.01.2017 року №122/01-1 8/19-в та запропоновано відшкодувати збитки. Департаментом комунальних ресурсів неодноразово надсилалось повідомлення відповідачеві для участі у засіданні комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам, проте такі повідомлення було проігноровані, що і зумовило затвердити 29 листопада 2016 року акт про визначення збитків власнику землі. Згідно з актом про визначення збитків власнику землі від 29.11.2016 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 12.01.2017 року № 17, сума недержавного територіальною громадою м.Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0, 0487 га становить 43 377,48 грн. Розрахунок збитків розмірі 43 377, 48 грн. зроблено за період з 24.04.2014 року ( договір купівлі-продажу нерухомості) по 29.11.2016 року (дата складання комісією з визначення збитків та відшкодування територіальній громаді м.Івано-Франківська збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства). Підставою для нарахування шкоди стало порушення вимог чинного законодавства щодо використання земельної ділянки без оформлення договору оренди. Листом-клопотанням від 29.04.2016 року та повідомленням від 26.01.2017 року Департамент комунальних ресурсів звернувся до відповідача з вимогою укласти договір оренди земельних ділянок та здійснити сплату за користування земельними ділянками за минулий період. Відповідач у добровільному порядку не сплатив зазначеної суми. Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. [PERSON] набувши право власності на об"єкт нерухомості, розташованого на спірній ділянці, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою. Протиправна поведінка відповідача виражається у користуванні земельною ділянкою без належних правовстановлюючих документів та не внесення плати за таке використання, що має наслідком неотримання цієї плати міською радою, оскільки розмір збитків, нарахований як орендна плата, могла би бути отримана Івано-Франківською міською радою при передачі земельної ділянки в оренду. У зв"язку з цим міська рада як власник позбавлена права користуватись земельною ділянкою через протиправну поведінку відповідача. На підставі наведеного просив суд стягнути з [PERSON] на користь Івано-Франківської міської ради кошти в сумі 43 377,48 грн. та 1600 грн. судового збору. Відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що у його діях відсутня така важлива складова цивільного правопорушення як нанесення збитків власнику земельної ділянки. Крім того, позивач неправомірно зазначає розмір земельної ділянки з якої вираховується сума збитків. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в заяві, просив позов задоволити в повному обсязі (а.с.134). Відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позову, з підстав зазначених у запереченні (а.с. 136). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої використанням землі без правовстановлюючих документів. Земельні правовідносини, зокрема пов`язані із користуванням землею, регулюються Конституцією України,Земельним кодексом України,Законом України "Про оренду землі",Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі.Стаття 13 Конституції України, серед іншого визначає, що земля, яка знаходяться в межах території України, є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цієюКонституцією. В силу приписівстатті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до статей 125 та 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно доЗакону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При цьому, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.Відповідно до частини другоїстатті 792 ЦК Українивідносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, єЗакон України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. з наступними змінами (далі -Закон № 161-XIV). Відповідно до вимог ст. 34 Закону № 161-XIV у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. За приписами ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель » самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до законує правомірними. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідосини. Актом № 7 обстеження земельної ділянки від 22.04.2016 року встановлено, повідомлення про проведення обстеження в період з 11.04.2016 року по 22.04.2016 року направлялось землекористувачам, зокрема [PERSON] (а.с.9-11). В процесі підготовки документів до обстеження, збору необхідної інформації та проведення обстеження встановлено наступне. На підставі п. 24. рішення Івано-Франківської міської ради 5 демократичного скликання від 20.05.2008 року надано в оренду земельну дялінку площею 0,0487 га. Земельна ділянка використовується для обслуговування приміщення магазину. Назва юридичної особи: ТОВ "Юридичний консалтинг". Договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Івано-Франківському міському відділі регіональної філії центру ДЗК при Держкомземі України, про що в державному реєстрі зроблено запис № 040929400351 від 03.09.2009 року. Згідно інформації ДПІ в м.Івано-Франківську ТОВ "Юридичний консалтинг" не є платником орендної плати на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2014 року по справі 3 909/1229/14. На день проведення обстеження в Департаменті комунальних ресурсів відсутня інформація про наявність документів на право користування даною земельною ділянкою, зокрема що стосується укладеного договору оренди земельної ділянки. На земельній ділянці знаходиться капітальна одноповерхова будівля магазину. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (№75135444 від 12.04.2016 року) власником даного магазину є [PERSON] . Згідно Витягу з єдиного реєстру юридичних, фізичних осіб підприємців [PERSON] є власником ТОВ "Юридичний консалтинг". Департаментом комунальних ресурсів неодноразово надсилалось повідомлення відповідачеві для участі у засіданні комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам, проте такі повідомлення було проігноровані що і зумовило затвердити 29 листопада 2016 року акт про визначення збитків власнику землі. Згідно з актом про визначення збитків власнику землі від 29.11.2016 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 12.01.2017 року № 17, сума недержавного територіальною громадою м.Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0, 0487 га становить 43 377,48 грн. (а.с.13,16,25-26,27). Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 12.01.2017 року № 17, затверджено акти про визначення збитків власнику землі (а.с.28). 24.06.2014 року між ТОВ "Юридичний консалтинг" та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень. Відповідно до даного договору ТОВ "Юридичний консалтинг" передає у власність [PERSON] нежитлові приміщення з підвальними, загальною площею 491,8 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.70-72). На будинок за адресою: [ADDRESS] складено технічний паспорт (а.с.73-77). Згідно платіжних доручень № 239 від 09.07.2014 року, № 271 від 22.08.2014 року, № 293 від 24.09.2014 року, № 314 від 15.10.2014 року, № 346 від 14.11.2014 року, № 371 від 18.12.2014 року, №15 від 22.01.2015 року, ТОВ "Юридичний консалтинг" сплачувалася орендна плата (а.с.88-94). Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Про це, зокрема, зазначено у висновку, сформульованому Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13). За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15). Такі ж правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц. Відповідно до Акту про визначення збитків власнику землі від 29.11.2016 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 12.01.2017 року №17 та розрахунку збитків заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства, використання суб`єктом господарювання, сума недоодержаного територіальною громадою м. Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки [PERSON] (інд.к. 2039610178) за адресою: [ADDRESS] площею 0, 0487 га становить 43 377,48 грн. (а.с.25-26,27,28). Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та з відповідача [PERSON] , як користувача земельної ділянки, на користь Івано-Франківської міської ради, як власника земельної ділянки, в порядку ст.1212 ЦК України підлягають стягненню кошти за користування земельною ділянкою в сумі 43 377,48 грн. за період з 24.06.2014 року по 29.11.2016 року. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1600,00 грн., понесені позивачем при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved