Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

17 травня 2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому 10.11.2017 р. уточнивши позовні вимоги, просив скасувати розпорядження [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» № 17/10 від 17.10.2016 р. про безоплатну передачу [PERSON] у власність квартири № 16 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12 у м. Хмельницький; скасувати свідоцтво про право власності, видане [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» від 06.12.2016 р. б/н [PERSON] про право власності на квартиру № 16 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12 у м. Хмельницький; скасувати рішення державного реєстратора Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 17.12.2016 р. (номер запису про право власності 18140801) про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру № 16 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12 у м. Хмельницький; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 26.01.2017 р., укладений між [PERSON] та ТОВ «Хмельницький олійножировий комбінат» та посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу номер запису про право власності 18724244; вселити [PERSON] та членів його сім'ї [PERSON], [PERSON] у квартиру № 16 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12 у м. Хмельницький загальною площею 33,1 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м. або надати у користування інше житло у м. Хмельницький, придатне для постійного проживання людей; зобов'язати [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» передати безоплатно в комунальну власність територіальної громади міста Хмельницький кімнати № 14, 16 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12 ум. Хмельницький з метою її подальшої приватизації [PERSON] Свої вимоги\~мотивує тим,\~що з 17.10.1983 р. - 25.06.2002 р. він працював на різних посадах у ПАТ «Хмельницький\~завод експериментального\~виробництва».\~ 12.11.1985 р. у відповідності до ст. 9 [PERSON] Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. № 208 «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки», якою передбачено, що «жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу», його було поселено у гуртожиток № 12 по вул. Вінницьке шосе, 12 у м. Хмельницький на підставі протоколу № 3 спільного засідання профкому і адміністрації Хмельницького ОЕЗ і прописаний в подальшому 25.03.1986 р. за адресою [ADDRESS] (нова нумерація 14,16). В подальшому були прописані його дружина та син (дружина була прописана за адресою [ADDRESS], а син - за адресою [ADDRESS]). За період проживання у гуртожитку за його рахунок кімнати були приведені у належний стан, зроблений капітальний ремонт, проведено газ, світло, водопостачання. Зазначає, що 28.10.2006 р. між ним та [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» було укладено договір найму № ДГ- 0000281, згідно умов якого він сплачував квартплату згідно виставлених рахунків, в яких вказувався цей договір і його реквізити як підстава для оплати. Однак 25.06.2016 р. у одній із кімнат сталася пожежа, кімната не придатна для проживання і він не міг проживати у даній квартирі, наймачем якої він являється. А в 2017 році його квартира була приватизована [PERSON], яка жодного дня не проживала у гуртожитку, не була наймачем, а тому не мала права на приватизацію. Його права як наймача квартири у гуртожитку та членів його сім'ї були порушені [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва», оскільки останні без попередження в односторонньому порядку розірвали з ним договір найму, фактично виселивши його із займаного житла, не повідомили про причини розірвання договору, про наявність нового власника. При цьому,\~[PERSON] «Хмельницький\~завод експериментального\~виробництва»,\~всупереч ЗУ\~«Про забезпечення\~реалізації житлових\~прав мешканців\~гуртожитків», 17.10.2016 р. прийняв розпорядження про безоплатну передачу [PERSON] у власність його квартири № 14 змінивши її на квартиру № 16 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12 у м. Хмельницький. Внаслідок прийняття незаконного розпорядження про надання згоди про приватизацію спірної квартири [PERSON], а в подальшому - свідоцтва про право власності та реєстрації права власності в Хмельницькому БТІ, він та члени його сімї фактично були виселені з квартири з усіма речами, які там знаходилися та позбавлені права проживати в квартирі, яка з 12.11.1985 р. і до пожежі використовувалася ним на підставі договору найму. Враховуючи те, що [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» видав незаконне розпорядження, тому подальша державна реєстрація за [PERSON] та договір купівля продажу із ТОВ «Хмельницький олійножировий комбінат» підлягають скасуванню. При цьому, відповідно до ЗУ «Про\~забезпечення реалізації\~житлових прав\~мешканців гуртожитків» слід зобов'язати [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» передати безоплатно в комунальну власність територіальної громади міста Хмельницький кімнати № 14, 16 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12 у м. Хмельницький з метою її подальшої приватизації [PERSON] А тому позов просить задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала та просила задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що згідно договору купівлі-продажу державного майна від 14.01.1994р. укладеного між Комітетом економіки обласної державної адміністрації Хмельницької області та організацією орендарів Хмельницького орендного дослідно-експериментального заводу, у власність заводу перейшов цілісний майновий комплекс в тому числі і житловий будинок по вулиці Вінницьке шосе, 12. Згідно Протоколу № 2 від 22.07.1999р. загальних зборів акціонерів ЗАТ «Хмельницький завод експериментального виробництва» було вирішено розприділити площу в гуртожитку мешканцям гуртожитку з правом подальшого викупу. Крім того, було вирішено продати кімнати № 14 та № 16 [PERSON] виходячи із вартості 178 грн. 38 коп. за квадратний метр. Таким правом позивач не скористався. Згодом будинок був переданий на баланс обєднання співвласників «Росинка». При цьому[ADDRESS], 6, 14, 16 нікому не відчужувались та залишились у приватній власності [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва». 25 червня 2016 року в квартирі № 16 сталася пожежа в результаті якої нанесені значні матеріальні збитки [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» та мешканцям будинку. В подальшому ними в квартирі № 16 було зроблено відновлювальні роботи та товариство розпорядилось нею на власний розсуд. Однак, в даному конкретному випадку, взагалі не вбачається в чому виявляються порушення прав чи законних інтересів [PERSON], яким чином його майнові інтереси будуть відновлені, в разі визнання договору недійсним, а також, що він отримає в результаті проведення реституції. Так, позивач не являється титульним володільцем майна (відсутній ордер на вселення); втратив чинність нормативний акт, яким було затверджено типовий договір найму жилого приміщення; договір найму жилого приміщення на підставі ордеру про вселення укладається щодо приміщень, які знаходяться в будинках державного або громадського житлового фонду. Натомість будинок по вулиці Вінницьке шосе, 12 відноситься до приватного житлового фонду. Представник відповідача [PERSON] «Хмельницький олійножировий комбінат» в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що оскільки [PERSON] не являється стороною договору купівлі-продажу квартири № 16, він має довести, що його права та інтереси порушені договором, такі права та інтереси будуть відновлені у результаті визнання договору недійсним, і що в результаті реституції він отримає право вимагати укласти договір найму чи інше право. Натомість, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач взагалі нічим не обґрунтовує своє право займати спірне приміщення та, незалежно від власника такого приміщення, не наводить жодної підстави для його вселення. Вказане безперечно свідчить про те, що укладенням договору купівлі-продажу квартири №16 ніяким чином не порушує права чи інтереси [PERSON], оскільки він не являється власником чи користувачем квартири. Відповідно через відсутність таких прав чи інтересів вони не можуть бути відновлені в результаті реституції. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та її представник в судовому засіданні зазначили, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи повідомленою належним чином, клопотань не надходило. Представники третіх осіб - Хмельницької міської ради, Обєднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Росинка» , третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилися, будучи повідомленим належним чином. Заслухавши в судовому засіданні учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, у звязку із наступним. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що згідно з виписки із протоколу № 3 спільного засідання профкому та адміністрації Хмельницького експериментального заводу від 12.11.1985 р. вирішено поселити в гуртожиток № 12 слюсаря ремонтника [PERSON] [PERSON] з 17.10.1983 р. - 25.06.2002 р. працював на різних посадах у Хмельницькому експеремантальному заводі, що підтверджується копією трудової книжки. [PERSON] зареєстрований з 25.03.1986 р. за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією його паспорту та листом Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області. З 27.05.1988 р. зареєстровано за даною адресою його дружина [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу державного майна від 14.01.1994р. укладеного між Комітетом економіки обласної державної адміністрації Хмельницької області та організацією орендарів Хмельницького орендного дослідно-експериментального заводу, у власність заводу перейшов цілісний майновий комплекс в тому числі і житловий будинок по вулиці Вінницьке шосе, 12. В подальшому Орендний дослідно- екпериментальний завод було реорганізовано в Колективне підприємство «Хмельницький дослідно- експериментальний завод», а потім КП «Хмельницький дослідно-експериментальний завод» реорганізовано в Закрите акціонерне товариство «Хмельницький завод експериментального виробництва», а 25.12.2010р. назву було змінено на Приватне акціонерне товариство «Хмельницький завод експериментального виробництва». Згідно Протоколу № 2 від 22.07.1999р. загальних зборів акціонерів ЗАТ «Хмельницький завод експериментального виробництва» було вирішено розприділити площу в гуртожитку мешканцям гуртожитку з правом подальшого викупу. Крім того, було вирішено продати кімнати № 14 та № 16 [PERSON] виходячи із вартості 178 грн. 38 коп. за квадратний метр. 25.06.2016 р. у квартирі № 16 сталася пожежа, що не заперечується сторонами та вбачається із акту про пожежу від 25.06.2016 р. Власником квартири № 14 в житловому будинку № 12 по вул. Вінницьке шосе був ЗАТ «Хмельницький завод експериментального виробництва» до 06.12.2016 р., що вбачається із копії технічного паспорту, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.06.2017 р., реєстраційного посвідчення за реєстровим № 1096 від 28.08.1998р. Рішенням виконавчого комітету від 04.02.2004 № 11 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12, зареєстровано ОСББ Росинка та відповідно до Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», [PERSON] Кабінету Міністрів України від 18.10.02 р. №1521 [PERSON] Хмельницький завод експериментального виробництва 01.03.2013 передав цей гуртожиток на баланс створеному обєднанню. При цьому[ADDRESS], 6, 14, 16 нікому не відчужувались та залишились у приватній власності [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва», що вбачається із акту приймання передачі житлового будинку від 01.03.2013 р. Відповідно до звернення [PERSON] Хмельницький завод експериментального виробництва» прийнято рішення № 24 сесії міської ради від 24.12.2014 Про надання згоди на безоплатну передачу в комунальну власність територіальної громади міста кімнат в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе,12, що перебувають у власності [PERSON] Хмельницький завод експериментального виробництва вирішено надати згоду на безоплатну, на договірних умовах, передачу в комунальну власність територіальної громади міста кімнат №5,6,14,16 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12, що перебувають у власності [PERSON] Хмельницький завод експериментального виробництва». Рішенням виконавчого комітету ХМР від 12.02.2015 р. № 80 вирішено створити комісію з питань безоплатної приватизації на договірних умовах, передачу в комунальну власність територіальної громади міста кімнат №5,6,14,16 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12, що перебувають у власності [PERSON] Хмельницький завод експериментального виробництва». 03.06.2016 р. на адресу міського голови надійшло звернення від [PERSON] Хмельницький завод експериментального виробництва в якому підприємство відмовляється передати кімнати №5,6,16 в комунальну власність міста, крім кімнати №14(37). На даний час жодна кімната гуртожитку в комунальній власності міста не перебуває, що встановлено в судовому засіданні. 17.10.2016 р. згідно розпорядження [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» [PERSON], передано квартиру № 16, загальною площею 33,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м.\~Хмельницький, вул.\~Вінницьке шосе,\~12 у власність. 06.12.2016 р. [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» видав [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру № 16, загальною площею 33,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м.\~Хмельницький, вул.\~Вінницьке шосе,\~12 , на підставі якого остання зареєструвала право власності. 26.01.2017 р. [PERSON] відчужила дану квартиру [PERSON] «Хмельницький олійножировий комбінат», що вбачається із договору купівлі продажу, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 76. Згідно ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер. Відповідно до вимог статті 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Стаття 129 ЖК Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Порядок надання жилої площі в гуртожитках та порядок користування жилою площею передбачений\~статтями 128-130 ЖК Української РСР.\~\~ Відповідно до п. 2 та 4 Примірного положення гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання, у тому числі, для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні сімей). За змістом п.п. 9 та 10 Примірного положення жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. При цьому позивачу ордер на вселення в кімнати №14, 16 не видавався, договір найму теж не укладався, таких обставин судом не встановлено. При цьому, квитанції про оплату квартплати не свідчать про укладення договору найму. Відповідно до ч.1\~ст.4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків"\~громадяни, на яких поширюється дія цього\~Закону, які проживають у гуртожитках, що є об'єктами права державної чи комунальної власності, мають право на приватизацію займаного житла у вигляді окремої кімнати (кількох кімнат, жилих блоків, секцій). Приватизація жилих приміщень (кімнат, жилих блоків, секцій) у гуртожитках, що є об'єктами права державної чи комунальної власності, здійснюється відповідно до\~Закону "Про приватизацію державного житлового фонду"\~та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. На підставі ч.1\~ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб (далі - жилої площі у гуртожитках), (з урахуванням положення частини другої\~статті 2 цього Закону) кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно ч.1\~ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"\~до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд». За приписами\~статті 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~громадяни, на яких поширюється дія цього\~Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що були включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»гуртожитки (як цілісні майнові комплекси), на які поширюється дія цього\~Закону, підлягають передачі у власність відповідних територіальних громад. Так, розпорядження директора [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» від 17.10.2016 року №17/10 на приватизацію житлового приміщення №16 в гуртожитку №12 по вул.Вінницьке шосе у м.Хмельницькому на користь [PERSON] є незаконним, оскільки вказана квартира вже перебувала у власності [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва», а не в державній власності, тобто житлове приміщення, на яке надано право па приватизацію згідно розпорядження від 1 7.10.2016 року № 17/10, не перебувало у Державному житловому фонді. Водночас, вказане розпорядження не порушує права позивача, оскільки судом не встановлено проживання позивача у спірній квартирі на законних підставах. Так, позивачу ордер на вселення в кімнати №14, 16 не видавався, договір найму теж не укладався, таких обставин судом не встановлено. Позивачу 22.07.1999 року було запропоновано викупити квартири №14, 16, однак він таким правом не скористався. А тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. При цьому, щодо вимоги про зобов'язання [PERSON] «Хмельницький завод експериментального виробництва» передати безоплатно в комунальну власність територіальної громади міста Хмельницький кімнати № 14, 16 в гуртожитку по вул. Вінницьке шосе, 12 у м. Хмельницький з метою її подальшої приватизації [PERSON], то відповідно до п.19 ст. 18 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» лише органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках звертаються до суду з позовом про передачу гуртожитків у власність територіальних громад. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed