Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У вересні 2015 року ТОВ «Віннер Автомотів» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] 42 525,65 грн. заборгованості за договором підряду, у тому числі 31 497,61 грн. основної заборгованості, 665,33 грн нарахованих 3% річних, 10 362,71 грн. нарахованих збитків від інфляції, посилаючись на те, що 02 вересня 2014 року ТОВ «Віннер Автомотів», відповідно до акту приймання авто, прийняло від [PERSON] належний їй автомобіль Land Rover Range Rover Evoque, державний номер [NUMBER], для проведення його відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди. Оцінивши обсяг робіт та перелік запчастин, необхідних для ремонту, позивач виставив відповідачу рахунок №1017240 від 22 вересня 2014 року щодо ремонту автомобіля на суму 337 805,67 грн, який було оплачено ПАТ «СК «СКАЙД» 02 жовтня 2014 року. Однак, під час ремонту автомобіля стало очевидним, що мають бути проведені деякі додаткові роботи та замінені певні запчастини, не вказані у рахунку №1017240 від 22 вересня 2014 року, а саме: виникла необхідність заміни решітки радіатора, контактної групи керма з підігрівом, модулю подушок безпеки та блоку системи безпеки. Про необхідність здійснення додаткових робіт і закупівлі додаткових запчастин позивач повідомив по телефону відповідача та ПАТ «СК «СКАЙД». Отримавши від останнього погодження на здійснення додаткових робіт і закупівлю додаткових запчастин, позивач оформив замовлення на сервіс № 167300 від 10 грудня 2014 року. ТОВ «Віннер Автомотів» завершив ремонт автомобіля та надіслав їй лист із рахунком № 1019054 від 09 січня 2015 року щодо додаткових робіт і запасних частин на суму 31 497,61 грн. Однак до цього часу цей рахунок не оплачений. 25 січня 2015 року, без оформлення відповідних документів і без сплати вартості додатково проведених робіт і встановлених запчастин, [PERSON] самовільно забрала автомобіль з ремонту, не оплативши заборгованість за договором підряду в сумі 31 497,61 грн. Представник позивача у судовому засіданні просила позов задовольнити. Представник відповідачки позов не визнав у повному обсязі та у судовому засіданні пояснив, що відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутого підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується виконати за завданням фізичної особи ( замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. Вказуючи, що законодавством визначено, що підставою договору підряду є саме завдання замовника, але ніяк не вказівка підрядника про обов'язковість тих чи інших робіт. Вказав, що [PERSON] не давала завдання виконати роботи по заміні решітки радіатора, контактної групи керма з підігрівом, модулю подушок безпеки та блоку системи безпеки, та обов'язок оплати виконаних (якщо вони виконані) робіт є обов'язком для замовника тільки тоді, коли ці роботи були ним замовлені або він надав згоду на їх виконання. Пояснив, що під час передачі автомобіля відповідачу для виконання погоджених та оплачених ремонтних робіт, позивач не повідомив [PERSON] навіть приблизних строків закінчення робіт. Тільки після неодноразових звернень [PERSON] надати інформацію про хід та строки закінчення оплачених ремонтних робіт її автомобіля позивач направив їй листа від 9.11.2014 р. за № 141119/1 про практичне закінчення ремонтних робіт, вказавши при цьому, що незавершеними залишилися тільки роботи по заміні панелі приладів. На що 08.12.2014 р. [PERSON] направила позивачу лист з вимогою негайного завершення ремонту її автомобіля. Вказав, що позивач направив [PERSON] три рахунки, які мали однаковий номер 1018111, але різні дати та відрізнялися сумою, як в цілому так і по окремим позиціям, а також назвами запасних частин, які ніби потребували ремонту, на що [PERSON], в листі від 25.12.2014р., звернула на це увагу позивача і змушена була знову повторити свою вимогу про закінчення ремонту її автомобіля та вимагала відповісти на ряд питань, що стосувалися ремонту її автомобіля. Пояснив, що відповідь на даний лист так і не було надано, але отримано лист-відповідь (№ 141229/01 від 29.12.2014 р.) на звернення [PERSON] від 8.12.2014 р., в якому позивач повідомляє, що роботи завершено і [PERSON] потрібно забрати автомобіль і сплатити, вартість додатково встановлених запасних частин та вартість робіт у розмірі 26829,05 грн. При цьому є посилання на замовлення-наряд без дати та номеру, якого не було додано до листа. Звернув увагу суду на те, що дане замовлення-наряд так і не було надано позивачем до суду. Натомість, в матеріалах справи, знаходиться подане позивачем замовлення на сервіс від 10.12.2014, в якому сума до сплати вказана вже 31497,61 грн., хоч в листі від 29.12.2014, який було направлено через 19 днів після оформлення даного замовлення на сервіс вартість робіт зменшилася, але ціну позову було вказано по вартості, що визначена раніше чи замовлення на сервіс було оформлено пізніше, чим вказаного на ньому. Також вказав, що на замовленні на сервіс, ручкою, дописано фразу «Ремонт узгоджено по тел. з [PERSON]». Фраза написана невстановленою особою, не містить дати вчинення та зазначення посади та прізвища, ім'я, по-батькові цієї особи. Ніяких доказів, що дане погодження відбулося немає. Зазначив, [PERSON] не є власником автомобіля, не він передавав автомобіль відповідачу для ремонту і не він є замовником по договору побутового підряду, згідно якого позивач і повинен був проводити ремонтні роботи. Крім того, дане замовлення на сервіс оформлено на бланку самого позивача і самим позивачем передбачено, як і визначено законодавством, обов'язковість підпису замовника як підтвердження замовлення робі та підтвердження обов'язку заплатити за замовлені роботи обумовлену вартість. Але підпис [PERSON], як і іншої особи, уповноваженої належним чином представляти її інтереси, відсутній на даному документі, також на замовленні на сервіс не вказано дату завершення робіт, незважаючи на відповідну графу в цьому документі, окрім того, вказав, що внизу, де передбачено підписи замовника та підрядника зазначено дату - 28.01.2015, що вказує на дійсну дату оформлення даного документу, оскільки даний документ підготовлено за допомогою відповідної комп'ютерної програми позивача, яка автоматично вказує на документі дату його оформлення. Зазначив, що все вищезазначене вказує на те, що у позивача відсутні докази погодження [PERSON] чи уповноваженою нею особою погодження додаткових ремонтних робіт, вартість яких є предметом позову по даній справі. Зазначив, що лист від 25.12.2014р., який направила [PERSON] до ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" не є доказом того, що вона погодила їх проведення та вартість, що встановлено Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13.07.2016, яке набуло законної сили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову в позові, виходячи з наступного. Встановлено, що 02 вересня 2014 року [PERSON] передала свій автомобіль Land Rover Range Rover Evogue, державний номер [NUMBER] до ТОВ «Віннер Автомотів» для проведення відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, про що сторонами підписано Акт здавання авто в неробочі часи № 1972. За результатами оцінки обсягу робіт та переліку запчастин, необхідних для ремонту, ТОВ «Віннер Автомотів» виставив [PERSON] рахунок № 1017240 від 22 вересня 2014 року щодо ремонту автомобіля на суму 337 805,67 грн. Умовами укладеного між сторонами договору визначено обсяг робіт та перелік запчастин, їх загальну вартість, порядок здійснення розрахунків, а саме, у формі авансового платежу в розмірі 100% загальної вартості запчастин в день оформлення. Встановлено, що між сторонами був укладений договір, який за своєю правовою природою відноситься до договору підряду, умови якого зафіксовані в рахунку № 1017240 від 22 вересня 2014 року. На виконання договору добровільного страхування наземного транспорту № 637-20 від 27 серпня 2014 року, ПАТ «СК «СКАЙД», в якій було застраховано автомобіль, здійснило оплату рахунку № 1017240 від 22 вересня 2014 року в повному обсязі відповідно до платіжного доручення від 02 жовтня 2014 року № 2581. При укладанні договору побутового підряду, строк виконання робіт погоджено не було. Листом від 08 грудня 2014 року позивачка звернулась до відповідача з вимогою негайно видати їй автомобіль з проведеними усіма необхідними роботами та заміною/ремонтом усіх необхідних частин. Як вбачається з матеріалів справи, під час ремонту автомобіля позивач визначив, що мають бути проведені деякі додаткові роботи та замінені певні запчастини, не вказані у рахунку №1017240 від 22 вересня 2014 року, а саме: виникла необхідність заміни решітки радіатора, контактної групи керма з підігрівом, модулю подушок безпеки та блоку системи безпеки. Позивач вказав про необхідність здійснення додаткових робіт і закупівлі додаткових запчастин позивач повідомив по телефону відповідача та ПАТ «СК «СКАЙД». Отримавши від останньої погодження на здійснення додаткових робіт і закупівлю додаткових запчастин, позивач оформив замовлення на сервіс № 167300 від 10 грудня 2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив відповідачці листа від 9.11.2014 р. за № 141119/1 про практичне закінчення ремонтних робіт, вказавши при цьому, що незавершеними залишилися тільки роботи по заміні панелі приладів, а 08.12.2014 [PERSON] направила позивачу лист з вимогою негайного завершення ремонту її автомобіля. Згідно матеріалів справи, позивач направив відповідачу три рахунки, які мали однаковий номер 1018111, але різні дати та відрізнялися сумою, як в цілому так і по окремим позиціям, а також назвами запасних частин, які потребували ремонту, на що [PERSON], в листі від 25.12.2014 повторила свою вимогу про закінчення ремонту її автомобіля та вимагала відповісти на ряд питань, що стосувалися ремонту її автомобіля. Згідно листа-відповіді № 141229/01 від 29.12.2014 на звернення відповідачки від 8.12.2014, позивач повідомляє, що роботи завершено і [PERSON] потрібно забрати автомобіль і сплатити вартість додатково встановлених запасних частин та вартість робіт у розмірі 26829,05 грн. При цьому є посилання на замовлення-наряд без дати та номеру, якого не було додано до листа, крім того, дане замовлення-наряд так і не було надано позивачем до суду. Також в матеріалах справи знаходиться подане позивачем замовлення на сервіс від 10.12.2014, в якому сума до сплати вказана 31497,61 грн., на замовленні на сервіс, ручкою, дописано фразу «Ремонт узгоджено по тел. з [PERSON]», крім того, дане замовлення на сервіс оформлено на бланку самого позивача і самим позивачем передбачено, як і визначено законодавством, обов'язковість підпису замовника як підтвердження замовлення робі та підтвердження обов'язку заплатити за замовлені роботи обумовлену вартість. Але підпис [PERSON], як і іншої особи, уповноваженої належним чином представляти її інтереси, відсутній на даному документі, також на замовленні на сервіс не вказано дату завершення робіт, незважаючи на відповідну графу в цьому документі, окрім того, внизу, де передбачено підписи замовника та підрядника зазначено дату - 28.01.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною 1 статті 866 ЦК України визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюється у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Як вбачається з матеріалів справи, при укладанні договору побутового підряду, строк виконання робіт сторонами погоджено не було. Статтею 867 ч. 1 ЦК України визначено що підрядник не має права нав'язувати замовникові включення до договору побутового підряду додаткових оплатних робіт або послуг. У разі порушення цієї вимоги замовник має право відмовитися від оплати відповідних робіт або послуг. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 870 ЦК за договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу. Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником иконаної підрядником роботи. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 873 ЦК вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Частиною 11 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов'язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг). Статтею 25 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 за № 2344, визначено, що виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу під час його укладання чи виконання не може нав'язувати замовнику за цим договором додаткові оплачувані послуги . До чинності Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури від 28.11.2014р. за № 615, що діють на даний час, діяли (на момент виконання робіт) Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних, затверджених наказом Міністерства транспорту України 11.11.2002р. за № 792 (далі за текстом - наказ № 792). Відповідно до п. 9 наказу №792 «договір повинен мати істотні умови відповідно до ст. 28 Закону України "Про автомобільний транспорт". Питання оплати за виконані роботи були врегульовані Наказом № 792 наступним чином: «20. Порядок оплати послуг (робіт) визначається договором. 22. Виконавець оформляє кошторис витрат на виконання робіт надання послуг, який підписується сторонами і стає невід'ємною частиною договору. 23. Після надання послуг і прийняття виконаних робіт з урахуванням їхньої відповідності встановленим вимогам Замовник повністю оплачує роботи за умовами договору. 25. Вартість послуг, матеріалів та складових частин Замовник планує за цінами, що діяли на день оформлення замовлення, якщо інше не передбачено умовами договору. У разі відсутності матеріалів, запасних частин або неможливості під час оформлення наряду-замовлення визначити їхню кількість, необхідну для надання послуги, обсяги використання матеріалів і складових частин погоджуються із замовником попередньо, а їхня вартість планується ним після виконання послуги за цінами, які діяли на день їх надходження.». Судом встановлено, що договором між позивачем та відповідачем не було передбачено виконання додаткових робіт, не складався кошторис на їх виконання, та не підписувався сторонами, самі роботи попередньо не погоджувалися із замовником. Крім того, суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи позивачем не було надано доказів, які б підтверджували необхідність проведення додаткових робіт та заміни певних запчастин, що були вказаними ним у рахунку №1017240 від 22.09.2014, таких як, зокрема, актів огляду автомобіля, результатів діагностики і т.п. Слід зазначити, що позивач не обґрунтував ціну позову, тобто не надав відповідно до вищенаведеного п. 25 Наказу № 792 документів, які б підтверджували сам акт придбання ним нібито встановлених запасних частин та їх вартості на день надходження. З приводу твердження TOB "ВІННЕР АВТОМОТІВ" про їх право не віддавати автомобіль до усунення всіх заявлених ним недоліків транспортного засобу, слід зазначити , що в п. 29 Наказу № 792 зазначено, що «якщо замовник відмовляється від прийняття узгодженого рішення щодо усунення виявлених у процесі надання послуг обставин, які негативно впливають на безпечність ДТЗ (пункт 28 цих Правил), виконавець може відмовитися від виконання договору і вимагати відшкодування витрат, триманих унаслідок часткового виконання договору, згідно із законодавством». Тобто, ТОВ "ВІННЕР АВТОМОТІВ" у випадку відмови замовника від запропонованих йому робіт по усуненню недоліків автомобіля, які негативно впливають на безпечність ДТЗ, мав право відмовитися від виконання договору, але ніяк не притримувати транспортних засіб. Суд критично оцінює позицію позивача щодо того, що ним було одержано дозвіл від відповідачки на проведення робіт з огляду на вищезазначене. А тому, суд приходить до висновку, що ТОВ «Віннер Автомотів» перед виконанням додаткових робіт (послуг), що не були передбачені умовами договору побутового підряду, не одержав від споживача дозвіл на виконання таких робіт (ч. 11 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»), оскільки, направлення листів на адресу ТОВ «Віннер Автомотів» від 08 грудня 2014 року та від 25 грудня 2014 року, згідно з якими [PERSON] вимагала від останнього повернути автомобіль з проведеними усіма необхідними роботами та заміною/ремонтом усіх необхідних частин, не свідчать про те, що [PERSON] надала згоду на проведення додаткових робіт та заміну запчастин, вартість яких згідно рахунку № 1019054 від 09 січня 2015 року складає 31 497,61 грн, а навпаки підтверджують те, що з [PERSON] ніхто не погоджував необхідність проведення додаткових робіт та заміну запчастин та вона не давала згоду на проведення вказаних робіт. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищенаведеного, в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed