Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

ПАТ "Страхова компанія "Провідна" звернулося до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне Акціонерне Товариство "Страхова Група "ТАС" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просили стягнути з з [PERSON] на їх користь шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою в сумі 15745,81 грн. та судові витрати в сумі 2270,00 грн. Свої вимоги обґрунтовують наступними доводами. 10.05.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0663532/1809/18 згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] . 11 червня 2018 року близько 18 год. 20 хв. [PERSON] в м. Рівне по вул. Олексинська, 8, керуючи транспортним засобом CHEVROLET CRUZE, д.н.з. [NUMBER] не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] . Такими діями [PERSON] порушила п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу марки RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000109 від 20.06.2018 року становив 35 246,00грн. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано відповідача, яка керувала автомобілем CHEVROLET CRUZE, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/11373/18 від 22 червня 2018р. Відповідно до страхового акту №2300228456 від 25.06.2018р. позивач визнав дорожньо- транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у 35 246,00грн. Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «СК «Провідна», виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 35 246,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №0030047 від 02.07.2018 р. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо- транспортної пригоди ( [PERSON] ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу CHEVROLET CRUZE, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС", згідно полісу № АК/9349919 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 100 000,00 гри,, франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн. 27.09.2018 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернулась до ПРАТ «СГ» ТАС» з заявою на виплату № 2300228456/АК на суму сплаченого страхового відшкодування. ПРАТ «СГ» ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля -0,6617; що підтверджується копією розрахунку ПРАТ «СГ» ТАС» в розмірі 19 500,19 грн. Вважають, що за наведених обставин у позивача ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», у порядку зворотної вимоги, перейшло право на отримання від відповідачки різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, завданої внаслідок зазначеної вище ДТП. Просили стягнути з відповідачки на їх користь 15 745,81 грн. у рахунок відшкодування шкоди та 2270, 00 грн. сплаченого судового збору за пред`явлення позову до суду. Представник позивача просив проводити судові засідання у відсутність їх представника. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Вважає, що вона є неналежним відповідачем . Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначила наступні доводи у відзиві, який було підтримано у судовому засіданні. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ( [PERSON] ) за шкоду завдану в наслідок експлуатації автомобіля CHEVROLET CRUZE д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПРАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» згідно полісу №ФК/9349919 з лімітом відповідальності 100000,00грн., франшиза 0,00грн. З наданої позивачем інформації не підтвердженої будь-яким доказом ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» виплатило на користь ПрАТ «СК «Провідна» грошову суму у розмірі 19500,19 грн. Таким чином, заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума в розмірі 15745,81 грн. є різницею не між фактичним розміром майнової шкоди, завданої відповідачем страхувальнику позивача, та страховою виплатою, яку здійснив страховик відповідача, а різницею між страховою виплатою, яку здійснив позивач на користь свого страхувальника, та страховою виплатою, яку позивач отримав від страховика відповідача. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб - RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] був випущений у 2013 р.. Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений цей транспортний засіб, сталася 11.06.2018 року, тобто до спливу 5 року з моменту початку його експлуатації, а тому, за загальним правилом, при визначенні вартості його відновлювального ремонту коефіцієнт фізичного зносу не повинен був враховуватись, якщо не доведено іншого. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, чи дійсно страховиком відповідача сума страхового відшкодування в розмірі 19500,19 грн. була визначена шляхом врахування фізичного зносу, а якщо це було так, - то з яких підстав та який саме коефіцієнт фізичного зносу був застосований. Для з`ясування цих обставин, представником відповідача було подано адвокатський запит з вимогою надати докази на підтвердження правомірності обчислення ним вказаної суми страхового відшкодування, однак на який на момент подання відзиву ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» не виконала без повідомлення причин, що може бути розцінене лише як ухилення від надання доказів. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. До поданого позову позивачем не додано жодного належного та допустимого доказу, а саме висновку експерта, який би підтверджував розмір матеріального збитку завданого власнику пошкодженого транспортного засобу. ТАКОЖ відсутній і висновок експерта на підставі якого ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» зробила розрахунок страхового відшкодування з врахуванням фізичного зносу автомобіля. Таким чином, позивачем та третьою особою не доведено правомірність визначення суми страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як наслідок, за умови, що розмір страхового відшкодування, виплаченого позивачем потерпілій особі (35246,00 грн.), не перевищував страхової суми (ліміту відповідальності страховика відповідача) за полісом серії №ФК/9349919 (100000,00 грн.), саме страховик відповідача (третя особа у цій справі ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС») має обов`язок щодо сплати цього страхового відшкодування на користь позивача в порядку суброгації, а спір з цього приводу існує між позивачем та третьою особою. Представник відповідача адвокат Бондар Ю.М. позов не визнав, підтримав свою правову позицію у межах доводів викладених у відзиві. Вважає, що позов не підлягає до задоволення , так як пред`явлений до неналежного відповідача, та є необґрунтованим і не доведеним. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутність представника позивача. Ухвалою суду від 04.03.2021р. у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з участю сторін. У судове засідання відповідачка подала свідоцтво про шлюб , копія якого долучена до матеріалів справи. Так, з свідоцтва про шлюб вбачається, що 16.04. 2016р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 340. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Відтак, слід змінити прізвище відповідачки у справі з дошлюбного [PERSON] на [PERSON] . Ухвалою суду від 07.07.2021р. залучено до участі у справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» . Представник третьої особи на виклики суду у судові засідання не з`являвся, письмових пояснень не подав. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд у їх відсутність. За клопотанням представника відповідача до матеріалів справи долучені письмові докази надані стороні відповідача на адвокатський запит АТ «СК`ТАС» - матеріали страхової справи № 15065/24/2018/53. на 42 арк. Копія доказів насилалася стороні позивача відповідачем згідно квитанції від 07.07.2021р. Заслухавши пояснення відповідачки, представника відповідачки, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.05.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0663532/1809/18 згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] . 11 червня 2018 року близько 18 год. 20 хв. [PERSON] в м. Рівне по вул. Олексинська, 8, керуючи транспортним засобом CHEVROLET CRUZE, д.н.з. [NUMBER] не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] . Такими діями [PERSON] порушила п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу марки RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000109 від 20.06.2018 року становив 35 246,00грн. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/11373/18 від 22 червня 2018р. винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано [PERSON] , яка керувала автомобілем CHEVROLET CRUZE, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до страхового акту № 2300228456 від 25.06.2018р. позивач визнав дорожньо- транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у сумі - 35 246,00грн. Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «СК «Провідна», виплатила [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 35 246,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №0030047 від 02.07.2018 р. Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо- транспортної пригоди ( [PERSON] ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу CHEVROLET CRUZE, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС", згідно полісу № АК/9349919 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 100 000,00 гри,, франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн. Страхувальник [PERSON] . 27.09.2018 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернулась до ПРАТ «СГ» ТАС» з заявою на виплату № 2300228456/АК на суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 35 246,00 грн.. Як встановлено судом, ПРАТ «СГ» ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у регрес ній вимозі, проте, з урахуванням зносу автомобіля -0,6617; що підтверджується копією розрахунку ПРАТ «СГ» ТАС» в розмірі 19 500,19 грн. Тобто, вимога ПрАТ «СК`Провідна» ПРАТ СГ «ТАС» не була виконана у повному розмірі, при тому, що ліміт відповідальності за договором страхування не перевищив виставлену вимогу на відшкодування виплачених коштів. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 04.07.2018 року у справі N 755/18006/15-ц, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Так, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Водночас, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, суд вважає, що за обставин, встановлених судом у цій справі, позивач за загальним правилом має право на позов до страховика відповідача в порядку суброгації, а до відповідача як безпосереднього заподіювача шкоди - лише у випадку, коли фактичний розмір завданої шкоди перевищує суму страхового відшкодування. З огляду на це, фактично спір у цій справі зводиться до правомірності визначення страховиком відповідача (третьою особою у цій справі) суми страхового відшкодування у розмірі 19500,19 грн., яка була виплачена ним позивачу, а не виставлена ПрАТ «СК «Провідна» до оплати сума у розмірі 35246 грн.. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 того ж Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Визначення поняття "фізичний знос" наведено в Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року N 142/5/2092 (в редакції наказу від 24.07.2009 року N 1335/5/1159, з подальшими змінами та доповненнями) (надалі - Методика). Так згідно з п. 1.6 Методики під поняттям "фізичний знос" розуміють втрату вартості колісного транспортного засобу (тобто автомобіля), його складників, яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей колісних транспортних засобів, його складників, порівняно з вартістю нового подібного колісного транспортного засобу або його складників. Відповідно до п. 7.38 Методики (у редакції, чинній на час заподіяння шкоди) значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників колісних транспортних засобів - автобусів виробництва країн СНД, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Як встановлено судом ДТП сталася 11.06.2018р., тобто до спливу 5 років з моменту початку його експлуатації. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення у зв`язку з не доведенням належними, допустимими та достатніми доказами позовних вимог до відповідачки, відтак у задоволення позову слід відмовити, що не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом до ПРАТ «СГ» ТАС» в порядку суброгації для виконання виставленої вимоги щодо відшкодування страхової виплати страхувальнику в сумі 35246,00 грн. у повному обсязі, оскільки визначена сума страхового відшкодування ПРАТ «СГ» ТАС» не оскаржувалася у належний та допустимий спосіб, а в одностороньому порядку і на свій розсуд була зменшена. У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем по оплаті судового збору, віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ст..ст. 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: dismissed