Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

У березні 2020 року представник позивача [PERSON] звернувся в інтересах свого довірителя до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що судовим наказом судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року у цивільній справі №756/3612/18 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з боржника в дохід держави судовий збір у розмірі 176,20 грн. [PERSON] зазначив, що виконання судового наказу судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року у цивільній справі №756/3612/18 здійснюється державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У рамках цього виконавчого провадження головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костенко А.О. звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку він отримував у товаристві з обмеженою відповідальністю "МЕЙН ГРУП УКРАЇНА" (далі - ТОВ "МЕЙН ГРУП УКРАЇНА"). У позовній заяві [PERSON] вказано, що 03 березня 2020 року Загальними зборами учасників ТОВ "МЕЙН ГРУП УКРАЇНА" прийнято рішення про припинення трудових відносин з позивачем у справі. Наведене, на думку [PERSON] , змінить його матеріальне становище та вплине на сплату ним аліментів. З цих підстав позивач просив суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений судовим наказом судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року у цивільній справі №756/3612/18, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подала. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов свого довірителя з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні, стверджувала, що вона наполягає на стягненні з [PERSON] аліментів у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі. Заслухавши вступне слово представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Судом з`ясовано, що сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судовим наказом судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року у цивільній справі №756/3612/18 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з боржника в дохід держави судовий збір у розмірі 176,20 грн (а. с. 6). 08 травня 2018 року постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костенко А.О. відкрито виконавче провадження №56349983 з виконання судового наказу судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року у цивільній справі №756/3612/18 (а. с. 7). Зважаючи на те, що позивач у справі працював генеральним директором ТОВ "МЕЙН ГРУП УКРАЇНА", державним виконавцем 15 травня 2018 року винесено постанову, якою звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку він отримував на вказаному підприємстві (а. с. 8, 9). Отже, у рамках виконавчого провадження №56349983 позивач сплачує аліменти у призначеному судом розмірі. 03 липня 2020 року [PERSON] був звільнений з посади генерального директора ТОВ "МЕЙН ГРУП УКРАЇНА" за угодою сторін, за п. 1 ч. 1 ст. 36 КУпАП (а. с. 83). За приписами ч. ч. 1-2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України у редакції в редакції Закону від 17 травня 2017 року №2037-VIII). Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з логічного й системного тлумачення наведених законодавчих положень, можна зробити висновок, що суд управі змінити спосіб стягнення аліментів виключно за позовом одержувача аліментів. Платник аліментів може вимагати у судовому порядку лише зміни їх розміру у межах обраного одержувачем аліментів способу їх стягнення (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 24 лютого 2020 року у справі №539/3532/18). Зважаючи на те, що [PERSON] є платником аліментів, а не їх одержувачем, він не може вимагати зміни способу стягнення з нього аліментів шляхом пред`явлення відповідного позову. Під зміною розміру аліментів слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тим способом стягнення аліментів, які були визначені судом при їх присудженні (для аліментів у частці від доходу - її зменшення чи збільшення, для аліментів у твердій грошовій сумі - зменшення чи збільшення цієї суми). Отже, пред`являючи позов про стягнення з нього аліментів у розмірі 5000,00 грн щомісячно, [PERSON] фактично заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів, а не про зміну їх розміру. З огляду на те, що позивач не просив змінити розмір частки у його заробітку (доході), в якій стягуються аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , суд відповідно до принципу диспозитивності не може вирішувати це питання з власної ініціативи у межах справи, яка розглядається. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 5000,00 грн щомісячно. Наведена представником позивача у позовній заяві практика Верховного Суду України та Верховного Суду (постанови від 03 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 та від 06 червня 2018 року у справі №383/160/17-ц) є не релевантною для справи за позовом [PERSON] , позаяк у справах, які переглядались Верховним Судом України та Верховним Судом, суд аналізував редакцію СК України, яка не передбачала імперативної заборони платнику аліментів звертатися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Outcome: dismissed