Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Представник Олександрійської райдержадміністрації, як органу опіки та піклування звернувся з позовом до [PERSON] в якому просить , з урахуванням уточнених вимог (а.с. 48 ) позбавити її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 300 грн щомісячно. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] являється матір»ю [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує свої батьківські обов»язки щодо , розвитку та утримання дитини у зв»язку з чим дитина була вилучена з сім»ї. Неодноразово з [PERSON] проводились профілактичні та роз»яснювальні роботи працівниками соціальної служби з питання виконання нею батьківських обов»язків, але це позитивних результатів не дало. [PERSON] постійно вживає алкогольні напої, що в свою чергу загрожує життю та здоров»ю дитини. Представник Олександрійської райдержадміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольни, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити та пояснила, що наразі вона вжила заходи для облаштування будинку, придбала для дитини необхідні речі, не зловживає алкоголем та намагається працевлаштуватись. Зробила для себе належні висновки та бажає виховувати сина особисто , опікуватись його здоров»ям і розвитком. Представник Червонокам»янської сільської ради Олександрійського району позовні вимоги не підтримала та пояснив, що знає [PERSON] протягом шести років . Дитина із родини була вилучена за ініціативою сільської ради, оскільки відповідач постійно зловживала алкоголем, чим наражала її на небезпеку. Після вилучення дитини із сім»ї, відповідач змінила свій спосіб життя, стала на шлях випралення. Почала працювати по найму по людях, назбирала кошти та зробила у будинку ремонт, придбала для дитини необхідні речі та перестала вживати алкоголь. [PERSON] вирішення питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав залишила на розсуд суду та пояснила, що дійсно протягом усього часу перебування [PERSON] у її родині, відповідач навідала дитину лише один раз, цей випадок мав місце в той час коли справа про позбавлення батьківських прав перебувала в суді. Дійсно [PERSON] її впізнав, між ними було налагоджено контакт, протягом дня відповідач бавилась з дитиною. Просила суд звернути увагу на те, що дитина до її родини потрапила у занедбаному стані. Наразі хлопчик звик до неї та до її чоловіка і виховується у родині зі своїми братами та сестрою. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника сільської ради, та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 11, 12 ЗаконуУкраїни «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] являється [PERSON] та [PERSON]. Батько дитини помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). На підставі рішення виконавчого комітету Червонокам»янської сільської ради Олександрійського району від 27 липня 2016 року [PERSON] був вилучений у матері у зв»язку з тим, що остання пиячить, догляду за дитиною належним чином не здійснює (а.с.7, 8). Відповідно наказу Олександрійської райдержадміністрації від 05 серпня 2016 року [PERSON] був тимчасово влаштований у сім»ю [PERSON] Відповідно характеристики з місця проживання від 28.07.2016 року, [PERSON] веде аморальний спосіб життя , постійно зловживає алкоголем, не забезпечує своїх дітей їжею. Що створює загрозу для здоров»я та життя дітей (а.с.10). Зі змісту службової документації Олександрійської райдержадміністрації вбачається, що [PERSON] не доглядала за своєю дитиною, вживала алкогольні напої, не відвідувала з дитиною лікарню. (а.с.12, 15, 16, 17, 18, ). Відповідно висновку Олександрійської райдержадміністрації , як органу опіки та піклування [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] (а.с. 21). Зазначені вище обставини дійсно свідчать про те, що відповідач свідомо ухилялась від виконання батьківських обов»язків по відношенню до свого сина. Разом з тим, як вбачається з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Абзацом 2 п. 18 вказаної постанови передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". При цьому визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції. Європейським судом зазначалося, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення про позбавлення батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Враховуючи процесуальну поведінку відповідача , з якої вбачається , що остання не байдуже ставиться до долі свого сина , суд не вбачає підстав для задоволення позову. Так, з досліджених у судовому засіданні документів, зокрема характеристики з місця проживання від 20.02.2017 року, акту обстеження умов проживання від 21 листопада 2016 року (а.с. 44) вбачається, що відповідач створила нележні умови для виховання сина, стала на шлях виправлення та дійсно бажає і здатна виховувати дитину особтсто. Вказані обставини також були підтверджені і представником Червонокам»янської сільської ради. На думку суду, виховання дитини біологічною матір»ю, яка буде турбуватись про неї та забезпечувати належним вихованням і умовами проживання відповідає найвищим інтересам дитини, оскільки рідну матір не здатний замінити будь-хто.

Outcome: dismissed