Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

В позовній заяві позивач вказує, що 09.01.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 21 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. 26.02.2015 року [PERSON] померла. 01.02.2016 року позивачем було направлено до Василівської державної нотаріальної контори претензію кредитора. 18.03.2016 року позивачем з Василівської державної нотаріальної контори отримано відповідь, в якій зазначалося про те, що спадкоємцем померлої [PERSON] є її донька - до [PERSON]. 04.05.2016 року позивачем спадкоємиці [PERSON] було направлено лист-претензію, який задоволений не був. Станом на 26.02.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 5886,41 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові та письмових поясненнях, просить суд їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечує, пояснивши, що не заперечує факт наявності заборгованості матері за кредитом, яка є предметом даного спору, але не має матеріальної можливості її погашати. В судовому засіданні представник відповідачки в особі [PERSON] проти задоволення позову заперечує, пояснивши, що позивач пропустив строк, передбачений ст.ч.2 ст.1281 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, відповідно до укладеної 09.01.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] угоди, [PERSON] отримала кредит у розмірі 21 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг, копії яких є у справі. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказану кредитну угоду, яка є предметом спору. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеної угоди та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодою строк (термін) її виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. Відповідно до п.6.5. Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6. Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. За положеннями п. 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення по кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Як вбачається з довідки та виписки по рахунку, які є у справі, [PERSON] за угодою, яка є предметом даного позову, було видано картку: 10.01.2007 року - № 5457082951534176, строк дії якої закінчується 03/15 року. Станом на 26.02.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 5886,41 грн. тіло кредиту. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі. Таким чином, [PERSON] порушувала умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] у тому, що виникла вищевказана заборгованість перед позивачем, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. 26.02.2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є в справі. Відповідно до ст.1234 ЦК України, у зазначений день відкрилася спадщина після її смерті. [PERSON] у передбачених ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України порядку та строку прийняла спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується спадковою справою, копія якої є у справі. Дані щодо прийняття спадщини іншими особами в матеріалах спадкової справи відсутні. \~\~\~\~Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не повідомляла ПАТ КБ «Приватбанк» про відкриття спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні докази на підтвердження зворотнього, відповідачка суду не надала. \~\~\~Відповідно до ст.1218 ЦК України, \~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, кредитні зобовязання за вищевказаною кредитною угодою входять до складу спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Судом встановлено, що в січні 2016 року банку стало відомо про смерть [PERSON], після чого, у відповідності до ст.1281 ЦК України, до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області ним було направлено вимогу кредитора (претензію), копія якої є у справі, з проханням, у тому числі, довести до відома спадкоємців, які виявили бажання прийняти спадщину, про зобов'язання позичальника перед ПАТ КБ "ПриватБанк за Кредитною угодою, яка є предметом даного позову. 18.03.2016 року позивачем з Василівської державної нотаріальної контори отримано відповідь, копія якої є в справі, в якій зазначалося про те, що спадкоємцем померлої [PERSON] є її донька - [PERSON]. 04.05.2016 року позивачем - спадкоємиці [PERSON] було направлено лист-претензію, копія якого є в справі, який задоволений не був, тому, позивач звернувся з даним позовом до суду. Таким чином, позивачем, як кредитором спадкодавця, не пропущено передбачений ст.1281 ЦК України шестимісячний строк звернення до відповідачки, як спадкоємиці, яка прийняла спадщину, з вимогами кредитора. Ст.1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як вбачається зі спадкової справи після смерті [PERSON], копія якої є в справі, спадкоємиця [PERSON] 06.10.2015 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого, стала власником спадкового майна після смерті [PERSON], а саме: 12,9597 га земельної ділянки. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання за цією угодою припиняється виконанням, проведеним належним чином. Угоду, яка є предметом даного спору, на даний час не визнано недійсною, не розірвано……, вона має законну силу, а тому, відповідно до вимог ст.629 ЦК України, є обовязковою для виконання сторонами. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, укладеним 09.01.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк та [PERSON] [PERSON] в сумі 5886,41 грн. (пять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень сорок одна копійка). Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належні, достатні, допустимі, узгоджені докази на підтвердження своїх заперечень проти позову відповідачка суду не надала. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 1378 грн. та витрати, повязані з публікацією у пресі оголошення про виклик в судове засідання в сумі 330 грн., згідно платіжного доручення та рахунку, які є в матеріалах справи.

Outcome: approved