Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2017 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.02.2016 року, а також на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.10.2016 року. На виконання судового рішення був виданий виконавчий лист. Відповідачка має схильність до зловживання спиртними напоями, витрачає аліменти на їх придбання, фактично залишила напризволяще неповнолітніх дітей, які проживали з нею. 10.06.2018 року Сектором Ювенальної превенції Дніпровського УП ГУНП в м. Києві було знайдено [PERSON], яка залишилася без нагляду дорослих, та поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім'ї. 29.08.2018 року відповідно до висновку Деснянської РДА про доцільність повернення дитини до біологічної родини від 28.08.2018 року позивачу було передано дочку [PERSON]. З того ж дня вона проживає разом з ним, а також з ним проживає і дочка [PERSON], яка навчається у школі. З 29.08.2018 року діти знаходяться на забезпеченні позивача, а тому відповідачка втратила право на отримання від нього аліментів. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд: - припинити примусове стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], що проводиться на підставі виконавчого листа від 18.12.2017 року, виданого на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2017 року, на утримання неповнолітньої [PERSON] та [PERSON], починаючи з 29.11.2018 року; - стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочка [PERSON], [INFO], у розмірі 1500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 29 листопада 2018 року і до повноліття дитини; - стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочка [PERSON], [INFO], у розмірі 1000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 29 листопада 2018 року і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У період перебування у шлюбі у сторін по справі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.02.2016 року, а також на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.10.2016 року. На виконання судового рішення був виданий виконавчий лист. Як встановлено при розгляді справи, відповідачка має схильність до зловживання спиртними напоями, витрачає аліменти на їх придбання, фактично залишила напризволяще неповнолітніх дітей, які проживали з нею. 10.06.2018 року Сектором Ювенальної превенції Дніпровського УП ГУНП в м. Києві було знайдено [PERSON], яка залишилася без нагляду дорослих, та поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім'ї. 29.08.2018 року відповідно до висновку Деснянської РДА про доцільність повернення дитини до біологічної родини від 28.08.2018 року позивачу було передано дочку [PERSON]. З того ж дня вона проживає разом з ним, а також з ним проживає і дочка [PERSON], яка навчається у школі. З 29.08.2018 року діти знаходяться на забезпеченні позивача. У своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд припинити примусове стягнення аліментів, зважаючи на викладені обставини. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на їх припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати звільнення від періодичних платежів. Як встановлено при розгляді справи, протягом тривалого часу неповнолітні діти проживають разом з позивачем, знаходяться на його утриманні, він повністю займається вихованням та утриманням дітей, їх розвитком, при цьому відповідачка отримує від позивача аліменти, кошти витрачає виключно на себе. Зважаючи на викладене вище та вимоги діючого законодавства, встановлені у справі обставини, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог у частині припинення примусового стягнення аліментів з відповідача. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів, то слід зазначити наступне. Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач на даний час працює, отримує дохід, що підтверджується відповідною довідкою. Під час розгляду справи достовірно не встановлено, чи працює офіційно відповідачка [PERSON], відповідні дані нею надані не були. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст.. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено при розгляді справи та підтверджено належними доказами, протягом останнього часу неповнолітні діти проживає разом з батьком, перебувають на його утриманні. При цьому мати дітей не приймає участь у житті дітей, не надає матеріальну допомогу, витрачає грошові кошти, що виплачуються позивачем на утримання дітей. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітні діти перебувають на утримання батька, який працює, має дохід, той факт, що мати дітей є працездатною особою, а тому має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідачки аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що відповідачка не надала суду будь-яких належних доказів на підтвердження того, що вона має постійну роботу та дохід. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини відповідного віку до 6 років становить 1626, 00 грн., а від 6 до 18 років - 2027, 00 грн. А тому суд вважає, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач з відповідачки, повністю відповідає тим потребам, що мають діти, а також встановленому прожитковому мінімуму для дітей відповідного віку. При цьому суд зауважує, що аліменти підлягають стягненню з дати звернення до суду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги про припинення стягнення аліментів у розмірі 704, 80 грн., а також з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн. за позовними вимогами про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved