Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В грудні 2013 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/№ від 10.12.2010 року та договору відступлення прав вимоги № б/н від 10.12.2010 року, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а TOB "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором №СNL-B00/031/2007 від 13.02.2007 року укладеним між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] Згідно кредитного договору № СNL-B00/031/2007 від 13.02.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 25 000,00 доларів США на ремонт нерухомого майна терміном до 12.02.2010 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,99 % річних. Того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №СNL-B00/031/2007 від 13.02.2007 року, між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" було укладено договір поруки №SR-В00/031/2007. За даним договором [PERSON] взяв на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов'язань за вказаним вище кредитним договором. Неодноразові спроби позивача в досудовому порядку врегулювати питання погашення кредитної заборгованості не призвели до позитивних результатів, тому станом на 15.04.2013 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 21 168,98 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 169 203,65 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 3 819,45 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ 30 528,83 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 733,02 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ 5 859,02 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором 16 616,51 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ 132 815,76 грн. Представник позивача Мельникова М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, надала суду письмові заперечення на позов та заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 96-97, 107-108). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої просив слухати справу у його відсутність, позов не визнав та заперечував щодо його задоволення (а.с. 106). Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № СNL-B00/031/2007 від 13.02.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 25 000,00 доларів США на ремонт нерухомого майна терміном до 12.02.2010 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,99 % річних. Також відповідно до умов даного кредитного договору, зокрема, п. 1.5.1., визначено, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу - 833,34 доларів США + сума нарахованих процентів на дату платежу в доларах (а.с. 51-58). Відповідно до додаткового договору №1 від 13.02.2007 року до кредитного договору №СNL-B00/031/2007 від 13.02.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", сторони вирішили внести зміни та доповнення в кредитний договір, а саме викласти термін "Розмір Платежу" в Частині № 1 кредитного договору в наступній редакції: 1041,67 доларів США+сума нарахованих процентів на дату платежу, в доларах США (а.с. 126-127). Того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №СNL-B00/031/2007 від 13.02.2007 року, між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" було укладено договір поруки №SR-В00/031/2007. За даним договором [PERSON] взяв на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов'язань за вказаним вище кредитним договором. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором від 13.02.2007 року, надавши кредитні кошти [PERSON], що підтверджується кредитними заявками про перерахування коштів в сумі 25 000,00 доларів США на рахунок позичальника [PERSON]І під [NUMBER] (а.с. 16-17). Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі. За договором відступлення прав вимоги № б/н від 10.12.2010 року та договором купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10.12.2010 року, право вимоги за кредитним договором №СNL-B00/031/2007 від 13.02.2007 року перейшло до TOB "ОТП Факторинг Україна" (а.с. 23-27, 59-71, 30). Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права ПАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги за кредитним договором № СNL-B00/031/2007 від 13.02.2007 року. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 15.04.2013 року, заборгованість відповідача [PERSON] по кредитному договору № СNL-B00/031/2007 від 13.02.2007 року становить 21 168,98 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 169 203,65 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 3 819,45 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ 30 528,83 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 733,02 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ 5 859,02 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором 16 616,51 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ 132 815,76 грн. (а.с. 98-99). Станом на 12.02.2010 року - дату остаточного повернення кредиту, та на день звернення TOB "ОТП Факторинг Україна" до суду з даним позовом позичальником [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 13.02.2007 року не погашена. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із пунктом 1.5.1. кредитного договору від 13.02.2007 року та додаткової угоди №1 до нього від 13.02.2007 року, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу - 1041,67 доларів США + сума нарахованих процентів на дату платежу в доларах. Із доданого позивачем до кредитного договору графіку повернення кредиту убачається, що погашення кредиту здійснюється з 11.03.2007 року по 12.02.2010 року (а.с. 127). Пунктом 1.6 передбачений строк дії договору до дати остаточного повернення платежу (12.02.2010 року). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. При цьому кожен щомісячний платіж є окремим зобов'язанням. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. З виписки по рахунку [NUMBER] боржника [PERSON] убачається, що позичальником було здійснено останній платіж 15.04.2009 року, а з травня 2009 року позичальник [PERSON] перестала сплачувати кредит (а.с. 111-118), тому право банка було порушене з травня 2009 року, однак із позовом до суду позивач звернувся лише в грудні 2013 року. При цьому суд враховує невідповідність наданих позивачем розрахунків заборгованості позичальника [PERSON] (а.с. 33, 98-99) щодо дати і суми видачі кредиту та погашення кредиту до кредитного договору, а також виписки по рахунку боржника [PERSON] та кредитних заявок [PERSON] про перерахування кредитних коштів. Так, в наданих суду розрахунках заборгованості вказано, що 11.12.2009 року банком було видано [PERSON] кредит в сумі 134,46 доларів США, проте жодного доказу (кредитних заявок, меморіального ордеру, заяву на видачу готівки, тощо) про видачу вказаної суми кредитних коштів суду не надано. Видача кредиту в сумі 134,46 доларів США не відображена ні в кредитному договорі, ні у виписці по рахунку [PERSON] [NUMBER]. Також в наданих суду розрахунках заборгованості вказано, що ще 01.02.2010 року [PERSON] здійснювала останній платіж по кредиту, проте жодних доказів цього суду не надано. Навпаки, вказане спростовується випискою по рахунку [NUMBER] боржника [PERSON], з якої видно, що позичальником було здійснено останній платіж саме 15.04.2009 року, інші платежі позичальником після квітня 2009 року не здійснювалися. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача [PERSON] до суду було подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 96-97). Будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позовної давності для звернення позивача до суду з даним позовом, представником позивача суду не було надано. Твердження представника позивача, що заявою [PERSON] від 07.02.2014 року про розстрочку погашення кредитної заборгованості (а.с. 110) перервався строк позовної давності спростовуються матеріалами справи не відповідають вимогам ст. 264 ЦК України, оскільки вказану заяву [PERSON] написала після пред'явлення позивачем даного позову до суду поза межами строку позовної давності. При цьому суд враховує абзац 3 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення», у відповідності до якого встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Також суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, зроблений при розгляді 06.11.2013 року справи №6-116 цс 13 у якому вказано, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ ОТП Факторинг Україна" про стягнення заборгованості в зв'язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed