Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Яготинської міської ради, [PERSON] про відновлення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку та усунення перешкод в користуванні будинком шляхом відновлення суміжної межі, в котрій після уточнення позовних вимог зазначено, що позивачці на праві власності належить житловий будинок, розташований в м.Яготин по [ADDRESS], на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 17.12.2008 року, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 4 лютого 2009 року за № 26335246. Власником сусіднього житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON], який набув право власності на будинок на підставі договору дарування від 20.10.2006 року та зареєстрував його в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.12.2011 року за № 32364388. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 29.10.2013р. по справі №1028/704/12, державні акти на земельну ділянку біля його будинку було визнано недійсними. На даний час, суміжна межа між земельними ділянками сторін проходить по задній стіні її житлового будинку, в зв'язку з чим вона не може оформити належним чином право на земельну ділянку та користуватися будинком. Відповідно до п.3.25* ДБН 360-92**„Містобудування планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом №44 Держкоммістобудування від 17.04.1992 року визначено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. В силу ст.120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Враховуючи вищенаведені норми ДБН, ст. 120 ЗК України, вважає, що порушено її права та законні інтереси щодо користування будинком та на його обслуговування. Таким чином, вона протягом тривалого часу позбавлена можливості здійснювати обслуговування задньої стіни свого будинку, що призводить до руйнації частини будинку, оскільки останній категорично забороняє доступ до неї. Після укладення в 2003 році між [PERSON] та [PERSON] усної угоди про продаж будинку по [ADDRESS], остання написала розписку про отримання від [PERSON] повної оплати за будинок та передала план забудови земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] м. Яготин, по проекту №184-24-107/1 від 11.09.1990 року, затверджений районним архітектором Харчовим М.А. При цьому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] в м. Яготин з усіх сторін були огороджені парканом та відстань між стінами будинку та огорожею сусіда дозволяла користуватись будинком, робити ремонтні роботи та добудови до будинку, тобто земельна ділянка відповідала в дійсності наданому [PERSON] плану забудови. В червні - липні 2004 року попереднім власником житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] дерев'яна огорожа, що розділяла земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS], була знищена з посиланням [PERSON] на встановлення нової огорожі, а земельні ділянки залишались у фактичному користуванні по колишній існуючій межі. В 2009 році [PERSON] була встановлена нова огорожа, що розділяє її земельну ділянку та ділянку [PERSON], з порушенням колишньої існуючої межі, з посиланням на наявність у нього правовстановлюючого документу на земельну ділянку по [ADDRESS] - державного акту про право власності на землю. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 29.10.2013р. по цивільній справі №1028/704/12, державний акт на земельну ділянку, яка належала [PERSON] , було визнано недійсними. Під час розгляду даної справи, після надання інвентаризаційної справи на житловий будинок по [ADDRESS] в м. Яготин з'ясувалось, що в матеріалах вищевказаної інвентаризаційної справи міститься акт від 15.07.1982 року про виділ [PERSON] земельної ділянки в розмірі 0,06 га по [ADDRESS] (в минулому [ADDRESS]), а також проект забудови земельної ділянки і розбивки будівель гр. [PERSON] від 04.09.1982 року, затверджений районним архітектором із змінами від 05.07.1985 року (на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради від 17.06.1985 року). По даному проекту були збільшені розміри земельної ділянки [PERSON], що розташована в м. Яготин по [ADDRESS] та встановлена нова межа між земельною ділянкою по [ADDRESS] та земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS] в м. Яготин. При цьому відстань між будівлею сусіда по [ADDRESS], була обмежена в розмірі 1,0 метра з трьох сторін будівлі. Крім того, актом комісії з земельних питань від 26.10.1987 року, земельні ділянки по [ADDRESS] та по [ADDRESS] були розподілені порівну - по 8,7 соток, погоджені сторонами, комісією встановлені межові знаки між спірними земельними ділянками. Даний акт був затверджений засіданням президії профкому Яготинського цукрового заводу ім. Ілліча від 29.01.1988 року. На даний час, встановлена в 2009 році межа не відповідає ні проекту забудови земельної ділянки і розбивки будівель гр. [PERSON] від 04.09.1982 року, із змінами від 05.07.1985 року, ні акту щодо розподілу земельних ділянок від 26.10.1987 року, затвердженого засіданням президії профкому Яготинського цукрового заводу ім. Ілліча від 29.01.1988 року, ні плану забудови земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] м. Яготин, по проекту №184-24-107/1 від 11.09.1990 року, затвердженого районним архітектором. Тобто на даний час, межа земельної ділянки [PERSON], примикає та проходить по тильному фасаду, довжиною 5,11 м та правому фасаду, довжиною 1,89 м, будинку позивачки [PERSON] Крім того, розмір земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], яка знаходиться у відповідача в фактичному користуванні становить 911,3 кв.м., а розмір земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], яка знаходиться в фактичному постуванні [PERSON] становить 850,2 кв.м. Просила визначити розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування її житлового будинку за адресою: [ADDRESS] м.Яготин Київської області , стосовно зовнішньої стіни (тильний фасад будинку довжиною 5,11м) та частини зовнішньої стіни (правий фасад довжиною 1,89м) житлового будинку, який знаходиться на межі з земельною ділянкою [PERSON] та усунути перешкоди в користуванні будинком, провести судову експертизу з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо стосовно її будинку, стосовно зовнішньої стіни (тильний фасад будинку довжиною 5,11м) та частини зовнішньої стіни (правий фасад довжиною 1,89м) її житлового будинку, який знаходиться на межі з земельною ділянкою [PERSON], відновити розмір земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] м.Яготин Київської області, згідно плану забудови земельної ділянки по проекту №184-24-107/1 від 11.09.1990 року та усунути перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом відновлення межі між земельними ділянками, що розташовані [ADDRESS] (користувачем якої є [PERSON].) та [ADDRESS] (користувачем якої є [PERSON].) в м.Яготин Київської області, згідно плану забудови земельної ділянки по проекту №184-24-107/1 від 11.09.1990 року. Представник відповідача звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в котрій після збільшення позовних вимог зазначено, що право власності на спірний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області перейшло до позивачки [PERSON] від [PERSON] на підставі рішення Яготинського районного суду від 17.12.2008 р. В свою чергу [PERSON] набула права власності на вказаний будинок також на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 12.11.2008 р. яким було встановлено, що мати [PERSON]- [PERSON], яка померла [INFO] р. прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] р., а [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ? [PERSON], на підставі якого [PERSON], як спадкоємицю першої черги було визнано власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області. [PERSON] набув права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.06.1990 р., з якого вбачається, що «… гр. [PERSON] набув права власності на житловий будинок в м. Яготин по [ADDRESS]. Загальна жила площа житлового будинку, розташованого на земельній ділянці заводу, становить 12,10 кв. м. На вказаній земельній ділянці розташовані: житловий будинок глинокамишитовий (1958 року побудови), сарай, погреб, уборна, огорожа. Такі ж відомості зазначені і в договорі купівлі-продажу від 30.06.1990 р., що цілком узгоджується з приписами законодавства, яке було чинне на момент укладення даної угоди. Виконуючи вимоги чинного на момент укладення договору купівлі-продажу законодавства, нотаріус вніс до договору купівлі-продажу спірного житлового будинку відомості про будинок, що були зазначені в довідці-характеристиці, виданої БТІ на підставі даних, що містилися в інвентаризаційній справі на момент складення такої довідки (враховуючи те, що договір був посвідчений нотаріально 30.06.1990 р., а довідка-характеристика дійсна 3 місяці). Враховуючи відомості, що зазначені в самому договорі купівлі-продажу, станом на 30.06.1990 р. за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області знаходилися: житловий будинок глинокамишитовий 1958 року побудови площею 12, 10 кв. м, сарай, погреб, уборна, огорожа. Станом на 30.06.1990 р. були відсутні будь- які відомості про цегляний будинок 1989 року побудови з житловою площею 12, 20 кв. м. та цегляними стінами. Тобто з аналізу наведених вище документів, вбачається, що 30.06.1990 р. [PERSON] набув права власності на житловий будинок та належні до нього господарські споруди за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, а саме ? житловий будинок глинокамишитовий (1958 року побудови) жилою площею 12, 10 кв. м, сарай, погреб, уборна, огорожа. 11 вересня 1990 року [PERSON] Яготинським виконкомом було надано дозвіл за № 9 на перебудову житлового будинку за адресою: [ADDRESS], після чого новий будинок необхідно було ввести в експлуатацію а старий будинок знести на протязі одного місяця після введення в експлуатацію нового будинку. Згідно пунктів 2.2, 2.3 згаданого рішення виконкому [PERSON] був зобов'язаний на протязі 3-х років з дати отримання будівельного паспорту здійснити будівництво будинку. 27.07.1992 р. адміністративна комісія при виконкомі Яготинської міської ради зобов'язала [PERSON] припинити будівництво сараю та знести частину фундаменту, яка знаходиться на межі з садибою [PERSON], так як [PERSON] здійснив будівництво фундаменту більших розмірів ніж знесений сарай, чим не витримав належної відстані від межі, тим самим наблизивши свою будову до садиби сусіда [PERSON] Жодний зі згаданих вище правочинів на підставі яких відбувся перехід права власності, не був посвідчений нотаріально на підставі інвентаризаційних даних з органів БТІ. У відповідачки відсутні докази про закінчення будівництва будинку та введення його в експлуатацію. Після зміни власників будинку, (після [PERSON] право власності перейшло до дружини, що його пережила ? [PERSON], після чого від [PERSON] право власності на вказаний будинок перейшло до її доньки - [PERSON], після чого право власності від [PERSON] перейшло до [PERSON] ) в період 1990 - 2009 роки відбулася зміна в технічних характеристиках житлового будинку та належних до нього господарський будівлях та спорудах, а саме, ? відомості про сарай (який існував в 1990 році) в технічній документації, яка була складена в 2009 році зникли, натомість будинок з глинокамишитовими стінами 1958 року побудови жилою площею 12, 10 кв. м., що був придбаний [PERSON] в 1990 році перетворився на будинок з цегляними стінами 1989 року побудови та жилою площею 12,20 кв. м., який, розташований на межі садиб [ADDRESS] в м. Яготин. Дана обставина посвідчується також і тим, що для обслуговування стіни даного будинку відповідачка порушувала питання про встановлення сервітуту в судовому порядку. На сьогоднішній день відповідачкою заявлено позов про встановлення меж земельної ділянки між садибами [ADDRESS] в м. Яготин з тих підстав, що вона є власником будинку, в тому числі і того, що зазначений в технічному паспорті як будинок з цегляними стінами 1989 року побудови та жилою площею 12,20 кв. м. Таким чином для вірного вирішення спору необхідно встановити власником якого саме будинку є (і може бути за законом) [PERSON] Станом на 30.06.1990 р. (дату нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу) були відсутні будь які відомості про будинок 1989 року побудови з житловою площею 12, 20 кв. м. та цегляними стінами. Наступні власники будинку [ADDRESS] в м. Яготин ? [PERSON] [PERSON], позивач [PERSON], які стали власниками будинку [ADDRESS] в м. Яготин після [PERSON] не здійснювали оформлення спадкових та інших речових прав через органи нотаріату, а визнали ці права за рішенням суду. Але в судових рішеннях не зазначено ідентифікуючих характеристик нерухомого майна, зокрема ? загальної площі будинку, житлової площі будинку, року його побудови, матеріал стін будинку, не наведено переліку господарських будівель та споруд право власності на які переходить одночасно з правом власності на вказаний житловий будинок. Тобто в судових рішеннях, на підставі яких переходило право власності на будинок [ADDRESS] в м. Яготин після [PERSON] до наступних власників, в тому числі і до відповідачки відсутні відомості, які ідентифікують відчужуване майно, хоча такі відомості в обов'язковому порядку вносяться до договорів про відчуження нерухомості при їх нотаріальному посвідченні на підставі довідки-характеристики, що відається БТІ за місцем знаходження вказаного нерухомого майна. Таким чином характеристики будівель та споруд можна порівнювати лише між 1990 та 2009 роками. В 1990 році [PERSON] отримав дозвіл на перебудову житлового будинку [ADDRESS] в м. Яготин, відповідно до п. 2.3. якого був зобов'язаний після завершення будівництва нового будинку та здачі його в експлуатацію старий будинок знести на протязі одного місяця. З цього дозволу вбачається, що перебудова житлового будинку здійснювалася шляхом побудови нового, після чого старий (глинокамишитовий жилою площею 12, 10 кв. м. 1958 року побудови) підлягав знесенню.27.07.1992 р. рішенням адміністративної комісії при виконкомі Яготинської міської Ради народних депутатів [PERSON] було зобов'язано знести частину фундаменту, що знаходиться на межі з садибою [PERSON], так як він значно більших розмірів ніж знесений сарай. З цього протоколу вбачається, що станом на 1992 р., сарай, який було придбано за договором купівлі-продажу в 1990 р. [PERSON] було зруйновано, а на його місці закладне фундамент для нової будівлі, але значно більших розмірів ніж зруйнований сарай. Та обставина, що старий сарай, який при будівництві нового фундаменту був знесений [PERSON] знаходився на достатній відстані від будинку відповідача та від межі, але (приблизно) на місці розташування будівлі, яка межує з земельною ділянкою Позивача та відносно якої Відповідачем в минулому порушувалося питання про встановлення сервітуту, ? посвідчується проектом забудови земельної ділянки та розбивки будівель, який був виготовлений відповідачу в 1982 році, в врахуванням того, що будинок відповідача при його майбутньому будівництві повинен був бути розміщений на достатній відстані від вказаного сараю, який станом на 1982 рік вже існував, що і позначено на схемі. Отже, будівництво нового будинку, яке здійснювалося на підставі дозволу на перебудову житлового будинку, було розпочате [PERSON] в 1992 р. на місці старого сараю, який було зруйновано, але здійснювалося з порушенням норм, так як новозбудований фундамент був більших розмірів ніж знесений сарай, в зв'язку з чим була порушена відстань до межі між земельними ділянками та до садиби сусіда [PERSON] [PERSON] помер в1995 році. За життя він не виконав вимоги адмінкомісії про знесення фундаменту [PERSON] та не добудував вказану будівлю. Будівництво даної будівлі здійснила дружина [PERSON], яка його пережила - [PERSON] З наведених вище письмових доказів, можна достовірно встановити, що будівля, яка також знаходилась на межі земельних ділянок [ADDRESS] в м. Яготин та використовується позивачем як житловий будинок, для обслуговування якого позивач просить встановити сервітут є будівлею, будівництво якої було розпочате [PERSON] в 1992 р. на підставі дозволу про перебудову житлового будинку. Проте дане будівництво не було завершено шляхом його введення в експлуатацію, а старий будинок 1958 року побудови житловою площею 12, 10 кв. м з глинокамишитовими стінами, який, після введення в експлуатацію нового будинку слід було зруйнувати до цього час не зруйнований та знаходиться на території садиби [ADDRESS] в м. Яготин. Те , що старий будинок 1958 року побудови житловою площею 12, 10 кв. м з глинокамишитовими стінами, який був придбаний [PERSON] в 1990 р. знаходиться на території садиби позивача підтверджується наступним: 20.04.2012 р. КП «Яготинське архітектурно-планувальне бюро» була здійснена тахеометрична зйомка меж земельних ділянок [ADDRESS] в м. Яготині Київської області в масштабі 1:500, та згідно з приписами Порядку складення та затвердження індексних кадастрових карт (планів) і кадастрових планів земельних ділянок, вимоги до їх оформлення, затвердженого Постановою КМУ № 1117 від 08.12.2010 р. на зображення вказаних земельних ділянок було нанесено контури об'єктів нерухомого майна, що розташовані на вказаних земельних ділянках. З карти вказаної тахеометричної зйомки вбачається, що на земельній ділянці [ADDRESS] розташована будівля (поворотні точки 9, 10, 11, 32, 33, 34) , яка не внесена до технічної документації на вказане будинковолодіння, що в 2009 році була виготовлена КП «Яготинське бюро технічної інвентаризації». У висновку судової будівельно-технічної експертизи № 60 від 18.06.2012 р. на стор. 7 експертом зазначено наступне: «… на земельній ділянці [ADDRESS] в м. Яготин Київської області розташована стара будівля, яка відсутня в переліку господарських будівель та споруд технічного паспорту БТІ на житловий будинок № 35 …». Враховуючи те, що в 1990 [PERSON] придбав житловий будинок, на перебудову якого взяв дозвіл та сарай, який зруйнував та на його фундаменті розпочав будівництво будівлі, фундамент якої був на межі земельних ділянок [ADDRESS] в м. Яготин, і, яка на даний момент не введена в експлуатацію а використовується позивачем як житловий будинок - стара будівля, яка розташована на земельній ділянці [ADDRESS] в м. Яготин та відсутня в переліку господарських будівель та споруд технічного паспорту БТІ на житловий будинок № 35 є старим будинком 1958 року побудови житловою площею 12, 10 кв. м. з глинокамишитовими стінами, що був придбаний [PERSON], але не зруйнований, так як новий будинок (що знаходиться на межі земельних ділянок) не був введений в експлуатацію. Як роз'яснив Державний комітет будівництва, архітектури та житлової політики України у своєму листі від 23 березня 1999 року, одним з документів, необхідних для оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, збудовані до 05 серпня 1992 року, є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Враховуючи зміст протоколу адмінкомісії - вказане будівництво не було завершене до 05.08.1992 р., так, як станом на 27.07.1992 р. на місці будівництва був лише фундамент більших розмірів, ніж будівля, на місці якої здійснено будівництво фундаменту, в зв'язку з чим забудовника було зобов'язано до 15.08.1992 р. знести частину фундаменту. Для того, щоб ця будівля вважалася об'єктом нерухомості, об'єктом цивільного права то об'єктом права власності, яким можна володіти користуватися та розпоряджатися, в тому числі і обслуговувати, для чого Позивач і просила встановити сервітуту, ? вона повинна бути введена в експлуатацію. Проте не існує жодного документу який би засвідчував факт введення в експлуатацію будівлі, що знаходиться на межі земельних ділянок [ADDRESS] в м. Яготин, будівництво якої (як вбачається з дозволу на перебудову та протоколу адмінкомісії) було розпочате в 1992 році. Таким чином будівля, щодо якої відповідач просить встановити земельні межі є самочинним будівництвом, так як будівництво вказаного об'єкту було розпочате в 1992 році на підставі дозволу про перебудову житлового будинку, але відсутні документи, які посвідчують те, що вказаний будинок був добудований, введений в експлуатацію та на нього було виготовлене свідоцтво про право власності, на підставі якого вказана будівля могла переходити до інших власників в порядку спадкування чи відчуження майна. Вказані вище обставини виключають можливість набуття відповідачкою права власності на вказану будівлю, як на житловий будинок, будівництво якого було розпочате в 1992 р. на межі земельних ділянок [ADDRESS] в м. Яготин на місці зруйнованого сараю. Відповідачка, за законом, могла набути право власності лише на будинок глинокамишитовий 1958 року побудови, житловою площею 12,10 кв. м, який був придбаний [PERSON] в 1990 році, і який до цього часу не зруйнований та знаходиться на території садиби Позивачки. Таким чином будівля, яка в технічному паспорті відповідача зазначена як житловий будинок, і яка фактично знаходиться на межі садиб [ADDRESS] в м. Яготин ? є самочинним будівництвом, та як незважаючи на те, що будівництво було розпочате на підставі дозволу про здійснення перебудови житлового будинку, вказана будівля до цього часу не введена в експлуатацію, в зв'язку з чим Відповідач не є власником даного об'єкту нерухомості. Те, що вказана будівля, яка знаходиться на межі земельних ділянок [ADDRESS] в м. Яготин Київської області є самочинним будівництвом підтверджується листом інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю № 9 від 20.09.2011 р., з якого вбачається, що «… перевіркою на місці встановлено, що гр. [PERSON] по [ADDRESS] в м. Яготин без проектної документації та дозволу на початок будівельних робіт побудувала літню кухню…». Уповноваженим державним органом встановлено самочинне будівництво літньої кухні як самостійної будівлі, а не «самочинної прибудови», як це зазначено в рішенні суду. Таким чином вся будівля, яка знаходиться на межі земельних ділянок [ADDRESS] м. Яготин є самочинною будівлею. З врахуванням вищевикладеного, просив визнати жилий будинок загальною площею 19, 50 кв. м. (жилою площею 12, 20 кв. м) 1989 року побудови, що розташований за адресою: [ADDRESS] самочинним будівництвом, анулювати державну реєстрацію права власності на жилий будинок загальною площею 19, 50 кв. м. (жилою площею 12, 20 кв. м) 1989 року побудови, що розташований за адресою: [ADDRESS], що була здійснена КП КОР «Яготинське бюро технічної інвентаризації» 04.02.2009 р. за № 26335246 на ім'я [PERSON] зобов'язати Реєстраційну службу Яготинського районного управління юстиції в Київській області виключити з Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на жилий будинок загальною площею 19, 50 кв. м. (жилою площею 12, 20 кв. м) 1989 року побудови, що розташований за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON], які були включені до Реєстру прав власності на нерухоме майно 04.02.2009 р. за № 26335246 та зобов"язати [PERSON], яка використовує самочинне будівництво в якості житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області знести за власний рахунок вказану будівлю. В судовому засіданні представник позивачки та позивачка за первісним позовом проти зустрічного позову заперечували та просили усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення суміжної межі між ділянками сторін та визначити місце її розташування навколо будинку позивачки на відстані 1 м. від нього за варіантом № 5 будівельно-технічної експертизи, а решту частини суміжної межі залишити по місцю розташування існуючої межі між ділянками. Для мирного врегулювання спірного питання позивачка готова уступити частину земельної ділянки відповідачеві зі сторони [ADDRESS] за варіантом № 5 експертизи. Проти зустрічного позову позивачка та її представник заперечували також з тих підстав, що будівництво придбаного [PERSON] будинку було закінчено попереднім його власником [PERSON] до 1992 року, не потребувало введенню в експлуатацію. В подальшому спір виникав за частину фундаменту прибудови до будинку, та один з кутів фундаменту, як це зазначено на схемах експертом, не був використаний при будівництві. Відповідач самостійно переніс загорожу, захопив частину земельної ділянки позивачки, яку вона використовувала для обслуговування споруд. Будинок був побудований до 1992 року, а відповідач та попередній власник будинку ніколи не звертались до суду з позовом та не вимагали знести будинок, строк позовної давності пропущений. Оскільки возведення будівель на земельній ділянці позивачки не порушує будь - яких прав відповідача, то його позов не може бути задоволений. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний задовольнити. Представник Яготинської міської ради просив задовольнити первісний позв, а в задоволенні зустрічного відмовити, мотивуючи це необхідністю врегулювання спору, який тривалий час не вирішується, а також виходячи з доведеності вимог первісного позову. Представник третьої особи реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції Київської області в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення частково, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. В силу ст. ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. В силу ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Відповідно до ст.120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування». З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні, вбачається, що він колишній власник будинку по [ADDRESS] Земельна ділянка знаходиться у його користуванні з 1982 року. Спочатку йому було виділено 6 соток землі, а потім, між ним та сусідом [PERSON] була поділена земельна ділянка загальним розміром 18 соток в рівних частинах, по 8,5 соток. Його сусідом до [PERSON] був [PERSON], який зніс сарай і почав будівництво фундаменту. Будинок будував [PERSON], а власником будинку по [ADDRESS] рахувався [PERSON]. Він викликав працівників міської ради, та до нього приїздили [PERSON] та [PERSON], які наказували [PERSON] у 1992 році знести фундамент, так як [PERSON] з"являвся до будинку періодично. Фундамент повністю не знесли, та будівництво продовжувалось. Проте, він більше не звертався із скаргами на їх дії. Коли у 2004 році вселилась [PERSON], то спору між ними спочатку не було. До нового будинку добудовувалось дві добудови. Коли будівництво закінчилось, [PERSON] почала скандалити, просила встановити сервітут, порізала його загорожу з сітки. Під час виготовлення державних актів він не зміг погодити місце розташування межі, так як не знав хто власник будинку. Межа біля будівель була завжди рівною, та примикала до них. З показів свідка [PERSON], даних в судовому засіданні вбачається, що він як технік БТІ приймав участь у складанні технічної документації по будинку [PERSON], та дата забудови цього будинку як «1989 рік» була зазначена ним зі слів позивачки. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що він виїздив на місце для вирішення спору за скаргою [PERSON] Біля суміжної межі знаходилась споруда, до котрої був добудований фундамент. Спір виник із-за суміжної межі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він 22 роки тому як голова адміністративної комісії, створеної при міській раді, приймав участь у вирішенні спору про знесення фундаменту, який частково знаходився на території ділянки [PERSON] На сусідній ділянці знаходився лише фундамент, інших споруд не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що її тітка хотіла придбати частину земельної ділянки у попереднього власника будинку [PERSON]. Їй відомо, що будинок був побудований [PERSON] до 1992 року, оскільки її тітка, яку вона постійно відвідувала, раніше проживала по сусідству із [PERSON], а наприкінці 1991 року добудувала власний будинок та переїхала, після чого у 1992 році померла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що він проживає по сусідству із сторонами. Приблизно у дев'яностих роках [PERSON] побудував спірний будинок, а потім там почав проживати [PERSON]. Він допомагав робити в цьому будинку ремонт. До [PERSON] у вказаному будинку проживав [PERSON]. З копії рішення виконавчого комітету Яготинської міської ради народних депутатів від 11 вересня 1990 (а.с.21 матеріали справи №1028/147/12) вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на побудову жилого будинку за проектом № 184-24-107/1 жилою площею 59,86 кв.м., загальною площею-98, 96 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] на закріпленій за ним у безстрокове користування земельній ділянці розміром 600 кв.м., на якій знаходиться старий жилий будинок, після чого новий будинок необхідно ввести в експлуатацію, а старий знести протягом 1 місяця після введення в експлуатацію нового будинку. З плану проекту забудови земельної ділянки в [ADDRESS], яка рішенням виконкому Яготинської міської ради народних депутатів від 11.09.1990 року № 9 по проекту № 184-24-107/1 (перебудова) відведена в безстрокове користування під будівництво [PERSON] (а.с.37) вбачається, що на місці існуючого на даний час жилого спірного будинку знаходився сарай з довжиною фундаменту 8м. Споруда знаходилась повністю на земельній ділянці по [ADDRESS] навколо споруди була земля, яка забезпечувала обслуговування будинку. Межі земельної ділянки становили розміром, по [ADDRESS] 15,70 м., по [ADDRESS],10 м. З проекту забудови, (а.с.52), земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS],(раніше 21), від 4 вересня 1982 року, вбачається, що розмір межі земельної ділянки по [ADDRESS] становив 12,2 м., по [ADDRESS] м. Суміжна межа між ділянками по [ADDRESS] та 37 проходила на відстані від зведених на обох ділянках будівель та не примикала до них. З генерального плану (схеми) присадибної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] вбачається, що загальний розмір земельної ділянки становить 17,76 соток, довжина межі по [ADDRESS] становить 31,8 м. З ухвали судової колегії по цивільних справах Київського обласного суду від 3 березня 1988 року (а.30 інвентаризаційної справи 1/105 на будинок [ADDRESS]) видно, що між [PERSON], [PERSON], [PERSON] затверджена мирова угода, та право власності на будинок [ADDRESS] визнано за [PERSON] З копії договору купівлі-продажу від 30 червня 1990 року (матеріали справи № 2-917/08 ) вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок, що знаходиться в м. Яготин Київської області по [ADDRESS] за № 35 (б.21). Загальна площа будинку становить 12,1 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовані: будинок глинокамишитовий, сарай, погреб, уборна, огорожа. З витягу з наказу по Яготинському цукрозаводу від 25 червня 1990 року (а.34 інвентаризаційної справи № 1/105 на будинок [ADDRESS]) видно, що [PERSON] виділено земельну ділянку розміром 0,06 га по [ADDRESS], у зв"язку з покупкою будинку за вказаною адресою. З витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно (а.с.11) вбачається, що на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 грудня 2008 року за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок, що знаходиться за адресою: м. Яготин Київської області [ADDRESS]. З довідки Яготинської міської ради № 72 від 9 лютого 2011 року (а.с.12) вбачається, що на території Яготинської міської ради згідно записів земельно-кадастрової книги № 10 за № 99 обліковується земельна ділянка площею 0,06 га за гр. [PERSON]: 1) у приватній власності площею 0,06 га по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд-0,06 га, для ведення особистого селянського господарства-0,00 га. З тахеометричної зйомки (а.с.14) видно, що на даний час суміжна межа між земельними ділянками сторін проходить частково по стіні будинку [ADDRESS]. На земельній ділянці за вказаною адресою значаться дві жилих будівлі. З виписки з протоколу № 1 засідання виконкому Яготинської міської ради від 13 січня 1998 року « Про передачу земельних ділянок у власність» (а.с.15) вбачається, що у приватну власність [PERSON] передано безоплатно земельну ділянку розміром 0,06 га по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області з метою використання для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. З витягу з рішення виконкому Яготинської районної ради № 316 від 23 серпня 1982 року (а.с.15 інвентаризаційної справи 25/7008 на житловий будинок [ADDRESS]) вбачається, що гр. [PERSON] дозволено будівництво будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 0,06 га виділеної за рахунок земельної ділянки [PERSON] З довідки Яготинської міської ради Київської області № 49 від 29.01.2014 року (а.с.53) вбачається, що [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] згідно ст. 120 ЗК України користується земельною ділянкою, яка розташована по [ADDRESS] в м. Яготин в межах населеного пункту в адміністративних межах Яготинської міської ради. Згідно записів земельно-кадастрової книги № 10 за № 99 вищевказана земельна ділянка розміром 0,06 га обліковується за [PERSON] (рішення виконавчого комітету Яготинської міської ради № 1 від 13.01.1998 року). З довідки Яготинської міської ради Київської області № 50 від 29.01.2014 року (а.с.54) вбачається, що [PERSON], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] згідно ст. 120 ЗК України користується земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області в межах населеного пункту в адміністративних межах Яготинської міської ради. Згідно записів земельно-кадастрової книги № 10 за № 97 вищевказана земельна ділянка розміром 0,0904 га обліковується за [PERSON] (рішення виконавчого комітету Яготинської міської ради № 1 від 14.01.1997 року). З викопіювання з генерального плану [ADDRESS] м. Яготин Київської області складеного за матеріалами 1981 рік (а.с.63-64), з ситуаційної схеми земельної ділянки по [ADDRESS] з опорного плану м. Яготина Київської області за 2006 рік вбачається, що суміжна межа має нерівну конфігурацію та зведені будівлі не заступають за межі суміжної межі. З висновку земельно-технічної експертизи (а.с.98-106) вбачається, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, що належить [PERSON] та розташований за адресою: м. Яготин Київської області [ADDRESS], стосовно зовнішньої стіни будинку (тильний фасад довжиною 5,11 м) та частини зовнішньої стіни будинку (правий фасад довжиною 1,89 м), який знаходиться на межі із земельною ділянкою [PERSON], мешканця [ADDRESS], становить 9,0 кв.м. Площа земельної ділянки [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, якою фактично на даний час користується позивач [PERSON], становить 850, 2 кв.м. Площа земельної ділянки [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, якою фактично на даний час користується відповідач [PERSON] становить 911, 3 кв.м. З копії договору дарування будинку, укладеного 20 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та з витягу про державну реєстрацію прав (а.с.130- 131) вбачається, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок під № 37 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області. За [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області. З проекту забудови земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] від 4 вересня 1982 року (№ 37), (а.с.134) зі змінами від 5 липня 1985 року, погодженими райархитектором вбачається, що місцезнаходження суміжної земельної ділянки було змінено та навколо спірної будівлі було відведено до 1 м земельної ділянки для обслуговування, а з виписки з протоколу № 7 засідання виконкому Яготинської міської ради народних депутатів від 17 червня 1985 року (а.с.135) вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на зміну типового проекту 184-24-52 на типовий проект 184-19-4 по [ADDRESS]-21. З акту від 26.10.1987 року (а.с.136) вбачається, що в ході обміру земельної ділянки по [ADDRESS] (по старому 21-а) встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] 21-а або 37 дорівнює 17, 5 соток. Комісія провела розподіл земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] порівну, по 8,5 соток З виписки із протоколу № 17 засідання президії Яготинського цукрового заводу ім. Ілліча від 29.01.88 р., витягу з наказу № 28-а від 29 лютого 1988 року (а.с. 137, 138) вбачається, що затверджений акт розподілу ділянки по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], у відповідності до обміру земельна ділянка дорівнює 17,5 соток, ділянка розподілена між [PERSON] та [PERSON] по 8,7 соток. З рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 18 жовтня 2012 року (а.с.120-125) вбачається, що рішення Яготинського районного суду Київської області від 19 липня 2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту в частині задоволення позовних вимог [PERSON] скасовано та ухвалено нове рішення. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту відмовлено. При цьому, суд прийняв до уваги, що позивачка не довела, що є законним власником будівлі, що знаходиться на межі земельних ділянок по [ADDRESS], будівництво котрої розпочалось у 1992 році. З копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 24 січня 2014 року (а.с.8-10) вбачається, що позов [PERSON] до Яготинської міської ради, [PERSON], [PERSON] про скасування рішення та визнання недійсним Державного акту задоволено та скасовано рішення виконавчого комітету Яготинської міської ради від 12.08.2003року за №206, "Про надання дозволу на складання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] по [ADDRESS] в м. Яготині, скасовано рішення Яготинської міської ради від 26.09.2003 року №425-10-ХХІV "Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності, та видачу Державного акту на право приватної власності на землю на земельну ділянку по [ADDRESS] в м. Яготині Київської області, який виданий 9 липня 2004 року на ім'я [PERSON], визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія КВ № 026400, виданий 9 липня 2004 року на ім'я [PERSON], на підставі рішення Яготинської міської ради від 26.09.2003 року №426-10-ХХІV, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на земельну ділянку по [ADDRESS] в м. Яготині Київської області, площею 0,0904 га, визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ №581049 виданий 26 червня 2007 року, на ім."я [PERSON], на підставі договору дарування від 20 жовтня 2006р. за №5122 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010753500171, на земельну ділянку по [ADDRESS] в м. Яготині Київської області, площею 0,0904 га. З ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2013 року (а.с.16-17) вбачається, що рішення Яготинського районного суду Київської області від 24 січня 2013 року залишено без змін. Доводи відповідачів [PERSON] стосовно того, що [PERSON] не є законним власником будинку не прийняті до уваги судом, оскільки рішенням Яготинського районного суду від 17 грудня 2008 року, є чинним на даний час, за [PERSON] визнано право власності на будинок [ADDRESS]. З копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 12 листопада 2008 року (матеріали справи № 2-917/08) вбачається, що задоволено позов [PERSON] до Яготинської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно та встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка- [PERSON], померлого [INFO] року, встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері- [PERSON] померлої [INFO] року та визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок за [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, що належав [PERSON], померлому [INFO] року, згідно договору купівлі-продажу від 13 червня 1990 року. З копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 грудня 2008 року (матеріали справи № 2-1039/08) вбачається, що задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди укладеною та визнання права власності на житловий будинок, визнано договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] в м. Яготин Київської області дійсним та визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] в м. Яготин Київської області. З виписки з протоколу засідання адміністративної комісії при виконкомі Яготинської міської ради народних депутатів від 27 липня 1992 року (а.с.17 матеріалів справи за № 20835/11 року) вбачається, що зобов"язано [PERSON] припинити будівництво сараю і до 15.08. 92 знести частину фундаменту, яка знаходиться на межі з садибою [PERSON] З відповіді Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у Київській області № 9 від 20.09. 2011 р, адресованої [PERSON] (а.с.18 матеріалів справи за № 2-835/11 року) вбачається, що перевіркою встановлено, що [PERSON] по [ADDRESS] в м. Яготин без проектної документації та дозволу на початок будівельних робіт побудувала літню кухню. За допущені порушення містобудівного законодавства [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 96 КУпАП. З копії договору дарування земельної ділянки, укладеного 20 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] (а.с.34-35 матеріали справи за № 1028/704/12) вбачається, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку розміром 0,0904 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки: 3225510100:09:022:0003. З виписки з протоколу № 1 засідання виконкому Яготинської міської ради народних депутатів від 14 січня 1997 року (а.с.69 матеріали справи за № 1028/704/12) вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,087 га по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. З висновку будівельно - технічної експертизи (а.с.159-167) видно, що використовуючи дані тахеометричної зйомки, план проекту забудови земельної ділянки [PERSON] від 4 вересня 1982 року, затвердженого районний архітектором із змінами від 5 липня 1985 року, план проекту забудови земельної ділянки [PERSON] від 11 вересня 1990 року (додаток 1, додаток 2), суміжна межа земельної ділянки навколо спірної споруди розташована на відстані не менше 1 метра. Біля жилого будинку № 35 існує не забудований бетонний фундамент, який продовжує тильний фасад житлового будинку у бік тильної межі земельної ділянки на відстань 1,95 м., а далі частина зазначеного фундаменту довжиною 1,58 м. з"єднується з лінією фасаду незареєстрованої прибудови до житлового будинку № 35. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що по [ADDRESS] в м.Яготин знаходилось домоволодіння [PERSON] на земельній ділянці загальним розміром 0,1776 га. На підставі ухвали Київського обласного суду від 3 березня 1988 року право власності на вказаний будинок набув [PERSON], який на місці існуючого сараю самовільно побудував жилий будинок. При цьому, фундамент новозведеного будинку вглибину ділянки по [ADDRESS] не зміщувався. Згідно договору купівлі-продажу від 30 червня 1990 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок, що знаходиться в м. Яготин Київської області по [ADDRESS] за № 35 (б.21). За договором на вказаній земельній ділянці були розташовані : будинок глинокамишитовий, сарай, погреб, уборна, огорожа, хоча замість сараю попереднім власником був побудований новий будинок. Наказом по Яготинському цукрозаводу від 25 червня 1990 року [PERSON] в зв"язку з покупкою будинку по [ADDRESS] виділено в користування земельну ділянку розміром 0,06 га. 23 серпня 1982 року [PERSON] дозволено будівництво будинку за [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 0,06 га виділеної у користування за рахунок земельної ділянки [PERSON] 5 липня 1985 року до проекту забудови земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] від 4 вересня 1982 року внесені зміни, які були затверджені районним архітектором та навколо сараю, де в подальшому був зведений будинок [PERSON] було відведено до 1 м земельної ділянки для обслуговування будівлі. Засіданням президії Яготинського цукрового заводу ім. Ілліча від 29.01.88 р., наказом № 28-а від 29 лютого 1988 року затверджений акт розподілу ділянки розміром 17,5 соток по [ADDRESS], (земельна ділянка, яка знаходилась раніше у користуванні [PERSON]) між [PERSON] та [PERSON], який на той час проживав за адресою вул.[ADDRESS], по 8,7 соток кожному. З плану проекту забудови земельної ділянки в [ADDRESS], яка рішенням виконкому Яготинської міської ради народних депутатів від 11.09.1990 року № 9 по проекту № 184-24-107/1 (перебудова) відведена в безстрокове користування під будівництво [PERSON] видно, що новозведена будівля знаходилась на земельній ділянці [PERSON] За даними проекту забудови розмір земельної ділянки, якою користувався [PERSON] (додаток № 2 будівельно- технічної експертизи) становив 932, 6 кв.м. Площа земельної ділянки [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, якою фактично на даний час користується позивач [PERSON], становить 850, 2 кв.м. Площа земельної ділянки [ADDRESS] в м. Яготин Київської області, якою фактично на даний час користується відповідач [PERSON] становить 911, 3 кв.м. Проте, з виписки з протоколу № 1 засідання виконкому Яготинської міської ради народних депутатів від 14 січня 1997 року вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,087 га по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області. Після придбання будинку [PERSON] самовільно до нового будинку почав добудовувати прибудову. Довжина новозведеного будинку, як свідчить проект забудови будинку по [ADDRESS] від 11 вересня 1990 року збільшилась до 8 метрів, та будівля наблизилась правим кутом до суміжної межі з ділянкою по [ADDRESS]. Рішенням комісії при виконкомі міської ради від 27 липня 1992 року [PERSON] зобов"язано припинити будівництво «сараю» та знести частину фундаменту. Як видно з висновку судово- будівельної експертизи, даних тахеометричної зйомки, поверхового плану будинку № 35, частина фундаменту під час будівництва добудови до будинку не використана, довжина будинку становить на даний час 5 м.11 см. Після цього, з врахуванням попередніх змін до проекту забудови будинку [PERSON] від 5 липня 1985 року навколо новозведеної будівлі з боку суміжної межі з будинком [ADDRESS] існувала земельна ділянка розміром не менше 1 м від межі, та права [PERSON] були відновлені. Так, за даними генерального плану (схеми) за 1958 рік (а.6 інвентаризаційної справи 1/105 по [ADDRESS]) довжина сараю, на місці котрого зведена будівля становила 5м 90 см. За рішенням Яготинського районного суду від 12 листопада 2008 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, а [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, та за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON], померлому [INFO] року. Відповідно до рішення Яготинського районного суду від 17 грудня 2008 року на будинок [ADDRESS] набула право власності [PERSON], яка вселилась у новозведений будинок у 2003 році та продовжувала самочинно добудовувати до нього прибудову. Проте, як новозведений будинок так і прибудова знаходились на земельній ділянці, що перейшла у користування позивачки, в зв"язку з придбанням нею будинку. Права суміжного землекористувача будівництвом будинку та добудов до нього порушено не було. Згідно договору дарування будинку, укладеного 20 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] останній набув право власності на житловий будинок під № 37 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області. У 2009 році [PERSON] побудував загорожу, та порушив суміжну межу між земельними ділянками сторін, наблизивши її до новозведених споруд таким чином, що межа стала примикати до стін будівель на території земельної ділянки [PERSON], та остання втратила можливість користуватися частиною земельної ділянки, необхідної для обслуговування будинку. За рішенням Яготинського районного суду від 14 січня 2014 року визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія КВ № 026400, виданий 9 липня 2004 року на ім'я [PERSON], на підставі рішення Яготинської міської ради від 26.09.2003 року №426-10-ХХІV, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на земельну ділянку по [ADDRESS] в м. Яготині Київської області, площею 0,0904 га, визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ №581049 виданий 26 червня 2007 року, на ім"я [PERSON], на підставі договору дарування від 20 жовтня 2006р. за № 5122 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010753500171, на земельну ділянку по [ADDRESS] в м. Яготині Київської області, площею 0,0904 га. Також вказаним рішенням скасовано рішення виконавчого комітету Яготинської міської ради від 12.08.2003року за №206, "Про надання дозволу на складання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] по [ADDRESS] в м. Яготині, скасовано рішення Яготинської міської ради від 26.09.2003 року №425-10-ХХІV "Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності, та видачу Державного акту на право приватної власності на землю на земельну ділянку по [ADDRESS] в м. Яготині Київської області, який виданий 9 липня 2004 року на ім'я [PERSON]. Підставою для скасування державних актів та відповідних рішень послугувало те, що акт про встановлення та погодження меж містив підпис [PERSON] (попередньої власниці будинку [ADDRESS]), яка на момент його складання була померлою, та суміжна межа з земельною ділянкою [PERSON] примикала до стіни її будинку. Враховуючи вищевикладене, думку представника позивачки та позивачки, які в судовому засіданні по суті просили відновити місце розташування суміжної межі лише навколо новозведених споруд, що дозволить їх обслуговувати, та використати для цього варіант експертизи № 5, то суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом необхідно задовольнити частково, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області та визначити місце розташування суміжної межі між земельними ділянками по [ADDRESS] та по [ADDRESS] в м. Яготин Київської області навколо будинку [PERSON] на відстані 1 м від нього за варіантом № 5 будівельно-технічної експертизи, а місце розташування решти частини суміжної межі від [ADDRESS] до будинку позивачки та від будинку в сторону [ADDRESS] залишити по місцю розташування існуючої межі. В задоволенні решти позовних вимог та в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Дійшовши такого висновку, суд приймає до уваги також наступне. Порівнюючи дані вимірів генерального плану (схеми) присадибної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] за 1958 рік (інвентаризаційна справа № 1/105 на будинок [ADDRESS]), план забудови по [ADDRESS] на земельну ділянку [PERSON] на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради від 11 вересня 1990 року № 9, дані тахеометричної зйомки (а.с.14), виготовлених в однаковому масштабі, видно, що на даний час точка виміру № 28 (тахеометрична зйомка) новозведеної будівлі (від суміжної межі між земельними ділянками по [ADDRESS]) знаходиться на тому місці, що ї на плані забудови за 1990 рік, генеральному плані за 1958 рік, що підтверджує ті обставини, що вглибину земельної ділянки [PERSON] будівля не зміщалась. На планах забудови як [PERSON] за 1990 рік так і [PERSON] після внесення змін до проекту у 1985 році видно, що приміщення сараю, на місці котрого побудований новий будинок розташоване на земельній ділянки [PERSON] таким чином, що для обслуговування будівлі мається земельна ділянка. Крім цього, на плані забудови [PERSON] у 1990 році довжина стіни сараю становить 8 метрів. З даних тахеометричної зйомки, поверхового плану будинку [ADDRESS] та з висновку будівельно - технічної експертизи вбачається, що довжина стіни сараю на даний час становить 5 м.11 см., правий кут фундаменту новозведеної будівлі розміром 1,9 м. на даний час не використаний і не забудований (схема додатку № 4 експертизи). Дані обставини підтверджують доводи позивачки в тій частині, що у 1992 році комісією по земельних спорах було зобов'язано знести саме цю частину фундаменту будівлі, що і було виконано. Як за планом забудови ділянки [PERSON] за 1990 рік ( схема додатку №2), з врахуванням незабудованої частини фундаменту, так і за планом забудови ділянки [PERSON] із змінами у 1985 році (схема додатку № 1) навколо новозведеного будинку повинна існувати земельна ділянка для обслуговування будинку не менше 1 метр від суміжної межі. Таким чином, під час зведення будинку на місці сараю попередніми власниками будинку та [PERSON] будь-які права [PERSON] не були порушені, а суміжна межа була порушена самим Ревенком. Право на пред»явлення позову з використанням способу захисту, передбаченого п.3 ч.2 ст.16 ЦК (практика застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України, Вісник Верховного Суду України №9 (169) 2014), про знесення будівлі, спорудженої відповідачем із порушенням прав іншої особи, мають державні органи, у тому числі інспекція державного архітектурно- будівельного контролю, органи місцевого самоврядування (ст.376 ЦК, ст.38 Закону № 398-УІ), а також особа, права котрої порушено таким будівництвом (ст.ст.391,396 ЦК України) . За таких обставин вимоги зустрічного позову не можуть бути задоволені. Крім цього, з показів свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що спірний будинок був побудований колишнім власником будинку [ADDRESS] [PERSON], який продав його у 1990 році [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні також підтвердив ті обставини, що біля межі, під час виїзду його на місце, знаходилась споруджена будівля, до котрої був добудований фундамент. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що будинок побудував [PERSON] Покази цих свідків доводять ті обставини, що будинок був побудований до 1992 року, оскільки у 1990 році [PERSON] вже продав належне йому домоволодіння [PERSON]. Лист Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23 березня 1999 року містить роз'яснення відносно об'єктів збудованих до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття урядом України документу (Постанова Кабінету міністрів України від 5 серпня 1992 року «Про затвердження Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення»), де зазначено, що для реєстрації і оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття в експлуатацію, одним з документів є висновок про технічний стан будинку. Суд також приймає до уваги, що попередній власник будинку [PERSON] до суду з позовом про знесення самочинно зведеної будівлі не звертався. Пізніше у 2006 році [PERSON] подарував свій будинок відповідачеві. В силу ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Навіть якщо б відповідач довів свої вимоги в тій частині, що будинок позивачки був побудований на суміжній межі між земельними ділянками, але попередній власник не оспорив порушеного права до відчуження будинку, то до відповідача повинно перейти право користування на земельну ділянку в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника. Дані обставини суд також не може не прийняти до уваги постановляючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову. При цьому, суд не може прийняти до уваги покази свідка [PERSON] в тій частині, що на момент його виїзду на території земельної ділянки по вул.[ADDRESS] не було інших споруд окрім фундаменту, так як ці покази спростовуються показами свідків, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та суперечать іншим матеріалам справи.

Outcome: partial