Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Страхова Компаній "АХА Страхування" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки внаслідок вчинення злочину. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.05.2012 року близько 12 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 217030, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автошляху «Бердичів-Могилів-Подільський» в напрямку м. Могилів-Подільський, на відрізку дороги між населеними пунктами с. Рів та с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області, в порушення вимог п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, здійснюючи обгін невстановленого автомобіля, виїхав на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль [PERSON] ЗАЗ 968, реєстраційний номер [NUMBER], в напрямку м. Вінниці, де не впорався з керуванням та зіткнувся з даним автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було завдано тяжкі тілесні ушкодження у виді політравми, закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку, субарахноідальний кровопролив (садна обличчя, потиличної ділянки голови зліва, скальпована рана тім»яно-потиличної ділянки голови, травматична ампутація нижніх кінцівок), закрита травма грудної клітки, перелом 3-8 ребер зліва, лівобічний геопневматоракс, відкритий уламковий перелом лівої стегнової кістки (діафіза) в середині третині зі зміщенням (рани по зовнішній поверхні лівого стегна), відкритий уламковий перелом дистального мета епіфіза правої стегнової кістки зі зміщенням підшкірний кровопролив лівої стопи в середині та нижній третині, садна гомілок, рвана рана колінного суглобу по передній та зовнішній поверхні лівого стегна), відкритий уламковий перелом обох кісток обох гомілок в нижній третині зі зміщенням (підшкірний кровопролив лівої стопи в середній та нижній третині, садна гомілок, рвана рана в нижній третині правої гомілки), закритий уламковий перелом нижнього полюса лівого наколінка зі зміщенням, відкритий уламковий перелом правого наколінка із незначним зміщенням, травматичний та геморагічний шок ІІІ-ІУ ступенів, що є небезпечним для життя в момент заподіяння. Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області [PERSON] визнано винним у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 60000,00 грн. моральної шкоди та 3700,00 грн. витрат на юридичну допомогу. Злочинними діями [PERSON] позивачу було завдано матеріальну шкоду, яку оцінює в 19811,66 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Цивільна відповідальність [PERSON] відповідно до страхового полісу АВ 2540498, застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» в період з 24.02.2012 року по 23.02.2013 року, код страховки 084, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров»ю потерпілого 100000,00 грн., та за шкоду заподіяну майну потерпілого 50000,00 грн., із нульовою франшизою. Оскільки відповідач застрахував свою цивільну відповідальність в страховій компанії АТ СК «АХА Страхування», то за договором страхування страхова компанія зобов»язана здійснити страхові виплати в межах зазначених вище лімітів. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача шкоду пов»язану із стійкою втратою працездатності (регламентну виплату) інваліду 1 групи, яку оцінює в 39384,00 грн. та судові витрати в розмірі 4000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач та третя особа до судового засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановленим в суді фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, судом встановлено, що 30.05.2012 року близько 12 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 217030, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автошляху «Бердичів-Могилів-Подільський» в напрямку м. Могилів-Подільський, на відрізку дороги між населеними пунктами с. Рів та с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області, в порушення вимог п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, здійснюючи обгін невстановленого автомобіля, виїхав на зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль [PERSON] ЗАЗ968, реєстраційний номер [NUMBER], в напрямку м. Вінниці, де не впорався з керуванням та зіткнувся з даним автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було завдано тяжкі тілесні ушкодження у виді політравми, закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку, субарахноідальний кровопролив (садна обличчя, потиличної ділянки голови зліва, скальпована рана тім»яно-потиличної ділянки голови, травматична ампутація нижніх кінцівок), закрита травма грудної клітки, перелом 3-8 ребер зліва, лівобічний геопневматоракс, відкритий уламковий перелом лівої стегнової кістки (діафіза) в середині третині зі зміщенням (рани по зовнішній поверхні лівого стегна), відкритий уламковий перелом дистального мета епіфіза правої стегнової кістки зі зміщенням підшкірний кровопролив лівої стопи в середині та нижній третині, садна гомілок, рвана рана колінного суглобу по передній та зовнішній поверхні лівого стегна), відкритий уламковий перелом обох кісток обох гомілок в нижній третині зі зміщенням (підшкірний кровопролив лівої стопи в середній та нижній третині, садна гомілок, рвана рана в нижній третині правої гомілки), закритий уламковий перелом нижнього полюса лівого наколінка зі зміщенням, відкритий уламковий перелом правого наколінка із незначним зміщенням, травматичний та геморагічний шок ІІІ-ІУ ступенів, що є небезпечним для життя в момент заподіяння. Відповідно до Довідки до акту МСЕК Серії 10 ААБ № 289760 [PERSON] було встановлено 1-шу групу інвалідності (а.с. 30). Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області [PERSON] визнано винним у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 (п»яти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 60000,00 грн. моральної шкоди та 3700,00 грн. витрат на юридичну допомогу (а.с. 10). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили, обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій, особи. Стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Злочинними діями [PERSON] позивачу було завдано матеріальну шкоду, яку оцінює в 19811,66 грн., з яких: відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи № 137 від 05.09.2012 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки ЗАЗ-968, д.н.з. [NUMBER] становить 3192,00 грн. (а.с. 13-18); витрати на стаціонарне та амбулаторне лікування з 30.05.2012 року по теперішній час становлять 16019,66 грн. (а.с. 31-35); вартість транспортування автомобіля марки ЗАЗ-968, д.н.з. [NUMBER] з місця ДТП до м. Вінниці становить 600 грн., відповідно до товарного чеку № 1 від 12.03.2013 року (а.с. 36). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Судом встановлено, що на момент ДТП [PERSON] керував автомобілем марки ВАЗ-217030, д.н.з. [NUMBER], що належить йому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER]. Цивільна відповідальність [PERSON], відповідно до страхового полісу АВ 2540498, застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» в період з 24.02.2012 року по 23.02.2013 року, код страховки 084, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров»ю потерпілого 100000,00 грн., та за шкоду заподіяну майну потерпілого 50000,00 грн., із нульовою франшизою (а.с. 11). Відповідно до ст. 9 Закону України від 07.03.1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхових виплат визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до ст. 8 Закону України від 07.03.1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За приписом пункту 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, спричинену у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, № 1961-IV передбачено, що сума страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 24 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону N 1961-IV. Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У п. 25 Постанови зазначено, що страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону N 1961-IV. При цьому страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії. При вирішенні спорів про страхове відшкодування у наведених вище випадках суди повинні застосовувати положення Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та враховувати відповідні роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з відповідними змінами та доповненнями). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення даної позовної вимоги, та стягнення 19811,66 грн. матеріальної шкоди. Крім того, позивач зазначає, що злочинними діями [PERSON] йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в наступному. Так, внаслідок ДТП позивач постійно з 30.05.2012 року по теперішній час вимушено переносить фізичний біль, внаслідок отриманих чисельних травм. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 195 від 14.08.2012 року внаслідок ДТП [PERSON] було спричинено: травматичний та геморагічний шок найвищих 3-4 ступенів…(а.с. 21-24). Згідно Акту МСЕК №1627 від 27.09.2012 року [PERSON] було встановлено 1-шу групу інвалідності. Відповідно до довідки до Акту МСЕК Серії 10 ААБ №289760 [PERSON] потребує постійної сторонньої допомоги (а.с. 30). Відповідно до Акту МСЕК №1820 від 28.10.2013 року [PERSON] було пролонговано 1-шу групу інвалідності. Згідно довідко до акту МСЕК Серії 10 ААВ № 521853 [PERSON] потребує постійної сторонньої допомоги (а.с. 30). Позивач зазначає, що усвідомлює себе неповноцінною людиною, хоча до ДТП він був абсолютно здоровим, сильним та міцним чоловіком, він став не в змозі утримувати свою сім»ю, допомагати своїм батькам пенсійного віку, в нього з»явились думки про самогубство. Зазначені вище обставини, глибина, тривалість та інтенсивність перенесених, моральних переживань, фізичних і моральних втрат, які неможливо відновити, втрата душевного спокою і рівноваги, втрата здоров»я, каліцтво, призводить до сильних моральних страждань, а тому позивачем у вимогу ставиться отримання страхового відшкодування в сумі 5000,00 грн. У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону N 1961-IV). П. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказує, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. В звязку з цим суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо відшкодування регламентної виплати, визначеної позивачем у сумі 39384,00 грн. слід зазначити, що у ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004, № 1961-IV зазначено ст. 26.1. Шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. 26.2. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; 26.3. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті. Мінімальний розмір заробітної плати станом на день ДТП 30.05.2012 року становив 1094,00 грн., згідно статті 13 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 №4282-VI. Тобто 1094,00 грн. х 36 міс. = 39384,00 грн. регламентної виплати інваліду 1-ї групи, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до частин 1, 2 статті 84 ЦПК витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем у вимогу ставиться стягнення 4000,00 грн. витрат на правову допомогу, відповідно до квитанції № 3 від 08.01.2014 року (а.с. 41), слід зазначити, що акти виконаних робіт не додаються. Вирішуючи питання про граничний розмір компенсації понесених позивачем витрат на правову допомогу слід керуватися постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» та Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-VI. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 додатку до постанови Кабінету Міністрів України № 590 граничний розмір витрат, пов»язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Суд приходить до висновку про часткове задоволення даної вимоги та стягнення 2000 грн., яку вважає достатньою для компенсації позивачу з урахуванням вимог розумності та справедливості. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved