Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення позики. В обгрунтування позову посилається на те, що 04 липня 2008 року він уклав із [PERSON] договір позики, згідно якого передав йому в борг кошти в сумі 3000 доларів США. 26 серпня 2009 року [PERSON] повернув йому частину коштів в сумі 500 доларів США, 10 березня 2010 року [PERSON] повернув йому 300 доларів США, 20 липня 2011 року [PERSON] повернув йому 600 доларів США. Залишок боргу становить 1600 доларів США. На його неодноразові прохання повернути взяті в борг кошти відповідач не реагує. 03 березня 2014 року ним на адресу відповідача надіслана письмова вимога про повернення коштів за договором позики в розмірі 1600 доларів США. Однак, станом на 05 червня 2014 року відповідач не повернув належних йому коштів в сумі 1600 доларів США. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 18992 гривень , що еквівалентно 1600 доларів США з розрахунку на день подання позову по офіційному курсу НБУ гривня до долара США в розмірі 11,87 грнивень/ 1 долар США. Ухвалою суду від 01 липня 2014 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позові, просить позов задовольнити, стягнути з [PERSON] , [PERSON] на його користь борг по договору позики в розмірі 18992 гривень, що еквівалентно 1600 доларів США. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав , пояснив , що дійсно 04 липня 2008 року він отримав від позивача [PERSON] кошти в сумі 3000 доларів США, 26 серпня 2009 року повернув позивачу 500 доларів США, 10 березня 2010 року повернув 300 доларів США, 20 липня 2011 року - 600 доларів США. Станом на день подачі позову до суду борг становить 1600 доларів США , що еквівалентно 18992 гривень. Вказує, що кошти витрачені на потреби сім"ї, а саме: поїзду з сім"єю на море, будівництво септика, купівлю відеокамери, мікрохвильової печі " Самсунг", пральної машини "Атлант", провода, квадрата металевого, плит , на погрузку плит, привезення каменю, виготовлення та встановлення вхідних дверей в будинок, на операцію батька дружини [PERSON], пояснив, що дружина тримала кошти в руках і просила, щоб він її сфотографував з коштами, а тому вважає. що його колишня дружина [PERSON] теж повинна повертати борг. Співвідповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю, пояснила, що під час перебування в шлюбі з відповідачем [PERSON] їй не було відомо про отримання ним від [PERSON] під розписку грошових коштів в сумі 3000 доларів США, речі , вказані відповідачем, купувалися не за позичені кошти , позика не була використана на потреби сім"ї. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, співвідповідача, її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04 липня 2008 року відповідач [PERSON] написав боргову розписку про отримання ним від [PERSON] 3000 доларів США. Як видно з розписки 26 серпня 2009 року відповідач повернув позивачу 500 доларів США, 10 березня 2010 року - 300 доларів США, 20 липня 2011 року - 600 доларів США. Залишок боргу становить 1600 доларів США. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст.ст. 1046-1047 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На а.с. 4,5 міститься розписка про отримання відповідачем від позивача грошей в борг. Написання її власноручно та отримання ним вказаних коштів відповідачем не оспорюється. В силу наведених положень ст.ст. 1046-1047 ЦК України розписка є саме підтвердженням укладання договору, а останній є укладеним з моменту передачі грошей. За встановлених обставин суд дійшов висновку що допустимим доказом на підтвердження укладення між позикодавцем і позичальником договору позики, є розписка позичальника, яка посвідчує факт передання позикодавцем позичальнику зазначеної грошової позики. Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності; в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними і допустимими доказами в передбаченому законом порядку відповідач не спростував факту написання ним боргової розписки та отримання ним від позивача [PERSON] коштів в сумі 3000 доларів США. , згідно якої борг на даний час становить 1600 доларів США. Позовні вимоги в цій частині доведені, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається , що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім"ї створює обов"язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором , використане в інтересах сім"ї. Згідно ч.2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя , якщо судом установлено, що договір був укладений одним з подружжя в інтересах сім"ї і одержане за договором використано на її потреби. Позивачем [PERSON], відповідачем [PERSON], його представником до суду не надано жодних підтверджуючих доказів про те, що отримані [PERSON] грошові кошти були витрачені в інтересах сім"ї, а також відсутня оформлена в письмовій формі згода [PERSON] на укладення договору позики. За таких обставин, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення позики слід відмовити за недоведенністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial