Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа [PERSON] про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що він працював на посаді директора Новояворівського НВК "ЗОШ II ступеня - ліцей" в період з 29 серпня 2014 року по 07.05.2019 року. 07.05.2019року він був звільнений із займаної посади на підставі п.4ст.40КЗпПУкраїни та рішенням Яворівського суду Львівської області №460/2324/19 від 13 серпня 2019 року його поновлено на посаді директора Новояворівського НВК "ЗОШ II ступеня 05.02.2020 року близько 12 год.00 хв. в Новояворівського НВК "ЗОШ II ступеня - ліцей" приїхав начальник Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] у супроводі заступника відділу освіти Яворівської РДА [PERSON] , які зайшли в його кабінет вручили йому наказ№03-03/460-к від 09.12.2019року про його звільнення на підставі п.3 ст.40 КЗпП України та запропонували йому розписатись про ознайомлення та отримання наказу і трудової книжки. Крім цього, начальник Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] , запропонував йому альтернативну пропозицію написати заяву про переведення його на посаду завгоспа на час декретної відпустки основного працівника. Така пропозиція викликала в нього обурення, оскільки в нього є дві вищі освіти та ступінь доктора філософії з економіки. Дану пропозицію він сприняв як навмисне приниження його честі та гідності як педагога та менеджера. Оскільки начальник Відділу освіти Яворівської РДА Львівської області [PERSON] вже неодноразово звільняв його та притягав до дисциплінарної відповідальності, він перебуваючи під значним психологічним тиском в стані емоційного і фізичного напруження та душевного хвилювання, з метою уникнення психоемоційного напруження, перебуваючи у стресовій ситуації він власноручно написав заяву про своє звільнення за угодою сторін з 14.02.2020 року, однак наміру звільнятися за таких мотивів у нього не було. В подальшому на підставі наказу №03-03/36-К начальника Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] "Про звільнення [PERSON] " від 11.02.2020року його було звільнено з посади директора Новояворівського НВК "ЗОШ II ступеня - ліцей". 13.02.2020 року об 08год 05хв він подав до Відділу освіти Яворівської РДА Львівської області клопотанняпро відкликання його заяви щодо звільнення із посади директора Новояворівського НВК "ЗОШ ІІ ступеня-ліцей", оскільки 11.02.2020року відбулися збори трудового колективу Новояворівського НВК "ЗОШ ІІ ступеня-ліцей", на яких шляхом таємного голосування 2/3 учасників зборів висловили йому як директору Новояворівського НВК "ЗОШ ІІ ступеня-ліцей" довіру. Важає, що заява про звільнення його з посади директора Новояворівського НВК "ЗОШ ІІ ступеня-ліцей" була написана під значним психологічним тиском і шантажем. Крім цього, наказ про його звільнення являється нечинним, оскільки із такого вбачається, що його звільнено з посади "директора навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей", однак на даній посаді він ніколи не перебував та про існування такого закладу йому невідомо. Крім цього, звернув увагу на те, що з 13.02.2020 року, тобто в цей день коли він написав клопотання про скасування наказу щодо його звільнення з посади директора Новояворівського НВК "ЗОШ ІІ ступеня-ліцей", Залізничною міжрайонною МСЕК йому встановлено інвалідність ІІІ групи, що підтверджується довідкою серії 12 ААБ №329556, строком до чергового переогляду 07.02.2021року. Просить суд скасувати наказ начальника Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] №03-03/36-к "Про звільнення [PERSON] " від 11.02.2020 року, поновити його на посаді директора Новояворівського НВК "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей" та стягнути з Відділу освіти Яворівської РДА Львівської області на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 17 лютого 2020 року до часу поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить такі задовольнити. Представник Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області та третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що 11.02.2020року він разом з заступником начальником Відділу освіти Яворівської РДА Львівської області [PERSON] прибули до Новояворівського НВК "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей", щоб ознайомити [PERSON] із наказом №03-03/36-К від 09.02.2020 року про його звільнення із займаної посади за п.3 ст40КЗпПУкраїни, оскільки позивач неодноразово порушував умови трудового договору, за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани, а також були нарікання від батьків дітей які навчаються в цьому ліцеї. Однак позивач просив не звільняти його за даною статтею, та змінити мотивацію надати йому можливість звільнитися за угодою сторін, він як керівник відділу освіти пішов йому на зустріч. 05.02.2020 року позивач власноручно без жодного тиску, написав заяву про звільнення його з посади директора Новояворівського НВК "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей" за угодою сторін. Звільнення [PERSON] було погоджено головою Яворівської районної державної адміністрації 10.02.2020року, а 11.02.2020 року головою Яворівської районної ради. 13.02.2020року об 08год.05хв., [PERSON] звернувся до відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської областііз заявою-клопотанням про відкликання своєї заяви про звільнення з посади директора Новояворівського НВК "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей" від 05.02.2020року та скасування наказу №03-03/36-К начальника Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області "Про звільнення [PERSON] " від 11.02.2020 року. В подальшому, в цей же день об 12 год. 00 хв. позивач з`явився у Відділ освіти та повідомив, що передумав та має твердий і остаточний намір звільнитися, про що зробив відповідну відмітку на своєму клопотанні-"Прошу не розглядати, 13.02.2020, підпис". Відтак наказ начальника Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] №03-03/36-к. "Про звільнення [PERSON] " від 11.02.2020 року є законним та не підлягає скасуванню. Покликання позивача на те, що заява про звільнення його із посади директора Новояворівського НВК "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей" від 05.02.2020року, була написана під тиском його вимислом та ще раз підтверджує його недоброчесність. Крім цього, позивач покликається на те, що йому встановлена інвалідність і на те що порушено право особи з інвалідністю, однак, на час написання заяви та погодження дати звільнення сторонами позивачем не була озвучена та підтверджена документально, оскільки, така встановлена лише 13.02.2020року. Також звернув увагу на те, що у разі звільнення працівника при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом першим статті 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та показання свідків даних в судовому засіданні, зокрема: -свідка [PERSON] , яка повідомила, що працює у Новояворівському НВК "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей" на посаді вчителя хімії. 11.02.2020 року була головою зборів трудового колективу Новояворівського НВК, на яких розглядалося питання про висловлення довіри директору [PERSON] , в результаті чого 30 осіб проголосували за, 15 осіб проти. З приводу обставин звільнення [PERSON] повідомити нічого не змогла, оскільки не була присутня під час написання ним заяви про звільнення із посади директора Новояворівського НВК "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей" від 05.02.2020року та вручення йому наказу про звільнення; - свідка [PERSON] яка повідомила, що працює заступником директора Новояворівського НВК "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей". Зі слів [PERSON] їй відомо, що останній написав заяву про звільнення вимушено, оскільки не хотів залишитися без засобів існування. Про те чи позивач притягався до дисциплінарної відповідальності їй не відомо. Під час написання [PERSON] під час написання заяви про звільнення позивача із посади директора Новояворівського НВК "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей" від 05.02.2020року та наказу про звільнення, не була присутня, проте що позивач хворіє цукровим діабетом ій відомо, щодо інвалідності то в цей час йому ще не була встановлена інвалідність; -свідка [PERSON] яка повідомила, що працює начальником відділу кадрів Відділу освіти Яворівської РДА Львівської області. 11.02.2020 року начальником Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] було видано наказ №03-03/36-К "Про звільнення [PERSON] ". 13.02.2020 року об 08 год. 00 хв. [PERSON] подав до Відділу освіти Яворівської РДА Львівської області клопотання про відкликання заяви про звільнення від 05.02.2020 року, яка в подальшому була передана на розгляд начальнику Відділу освіти Яворівської РДА [PERSON] .. В подальшому об 12 год. 00 хв. цього ж дня до Відділу освіти Яворівської РДА прийшов позивач, який попросив не розглядати його клопотання, про що зробив відповідну відмітку на клопотанні та показав довідку МСЕК що йому встановлено інвалідність третьої групи, після цього [PERSON] написав резолюцію "відмовити". При цьому, жодного тиску на позивача ніхто не чинив. 14.02.2020 року [PERSON] прибув до Відділу освіти та отримав трудову книжку, про отримання якої поставив дату та підпис; -свідка [PERSON] який повідомив, що працює на посаді головного спеціаліста Відділу освіти Яворівської РДА Львівської області. 11.02.2020року він разом з начальником Відділу освіти Яворівської РДА Львівської області [PERSON] прибули до Новояворівського НВК "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей", щоб ознайомити [PERSON] із наказом №03-03/36-К від 09.02.2020 року про його звільнення із займаної посади за п.3 ст40КЗпПУкраїни, оскільки позивач постійно порушував умови трудового договору, за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани, а також були нарікання від батьків дітей які навчаються в цьому ліцеї. Однак позивач просив не звільняти його за даною статтею, а змінити мотивацію надати йому можливість звільнитися за угодою сторін, керівник відділу освіти пішов йому на зустріч. Заяву про звільнення [PERSON] написав добровільно, жодного психологічного тиску чи шантажу на нього не чинилося, це все його вигадки. Проте, що [PERSON] являється інвалідом ІІІ групи йому не було відомо, оскільки на момент написання заяви про звільнення інвалідність йому ще не була встановлена. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, він працював на посаді директора Новояворівського НВК "ЗОШ II ступеня - ліцей" в період з 29 серпня 2014 року по 07.05.2019 року. 07.05.2019року він був звільнений із займаної посади на підставі п.4ст.40КЗпПУкраїни та рішенням Яворівського суду Львівської області №460/2324/19 від 13 серпня 2019 року його поновлено на посаді директора Новояворівського НВК "ЗОШ II ступеня, тобто позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем . З відомостей внесених у трудову книжку [NUMBER] від 20.08.1986року запис №17 слідує що [PERSON] поновлено на посаді директора Новояворівського НВК "ЗОШ II ступеня - ліцей", відповідно до наказу №03-03/338-К від 14.08.2019року. Відповідно до наказу начальника Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації №03-03/36-К "Про звільнення [PERSON] " від 11.02.2020 року [PERSON] було звільнено з посади директора навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей" 14 лютого 2020 року за угодою сторін на підставі заяви [PERSON] від 05.02.2020 року, погодження голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області №300/3 від 10.02.2020 року та голови Яворівської районної ради Львівської області №66 від 11.02.2020 року. Із копії трудової книжки [NUMBER] від 20.08.1986року вбачається, що 14.02.2020 року внесено запис №19 про звільнення [PERSON] за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України на підтаві наказу №03-03/36-К від 11.02.2020 року 17.03.2020 року наказом начальника Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації №03-03/65-К "Про внесення змін до наказу №03-03/36-К від 11.02.2020 року "Про звільнення [PERSON] " внесено зміни до п.1 вищевказаного наказу, а саме, викладено у наступній редакції: "Звільнити [PERSON] " з посади директора Новояворівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей" з 14 лютого 2020 року за угодою сторін". Рішенням Яворівського суду Львівської області №944/5825/19 від 06 липня 2020 року позов [PERSON] до Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, з участю третьої особи [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] » №03-03/428-К від 13.11.2019 року та відшкодування моральної шкоди було задоволено частково. Наказ Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] » №03-03/428-К від 13.11.2019 року скасовано та стягнуто з Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 01.09.2020 року рішенням Яворівського суду Львівської області №944/5824/19 наказ Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] » №03-03/429-К від 14.11.2019 року було скасовано, однак скасування дисциплінарних стягнень не є в даному випадку пререгативою, якій слід надавати оцінку, при звільненні особи за згодою сторін які перебувають у трудових відносинах, оскільки роботодавець і працівник домовилися про певну дату припинення трудового договору, а відтак працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Положенням пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України встановлено, що однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін. У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом першим статті 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду №359/5905/18 від 31.08.2020 року передбачено, що у випадку, коли працівник вимагає достроково розірвати укладений з ним трудовий договір, а роботодавець не заперечує щодо припинення з цим працівником трудових відносин, такий договір може бути припинено за угодою сторін згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України. Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою. Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення. Таким чином, передбачена пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав. Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язкової письмової форми угоди сторін про припинення трудового договору. Така угода була оформлена між сторонами шляхом подання позивачем заяви про звільнення за угодою сторін із зазначенням конкретної дати звільнення, у даному випадку 14.02.2020 року. Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за угодою сторін, суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору. Аналізуючи наведене, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься клопотання [PERSON] адресоване Відділу освіти Яворівської РДА Львівської області про відкликання заяви про звільнення від 05.02.2020 року, подано об 08 год. 05хв.13.02.2020року, на якому після зазначення дати 13.02.2020р. та підпису, позивачем власноручно зроблено запис "Прошу не розглядати" знову 13.02.2020р. та підпис позивача, що щераз підтверджує той факт що позивач підтверджує попередню домовленость сторін щодо припинення договору за угодою сторін, жодних покликань на те що на нього був вчинений психологічний тиск що зумовило написати дану заяву, із заяви про звільнення не вбачається. Якщо роботодавець і працівник домовилися про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Так, приписами КЗпП України для власника або уповноваженого ним органу не передбачено обов`язок прийняття відкликання працівником своєї заяви про звільнення у випадку досягнення домовленості про звільнення за угодою сторін. Згідно з усталеною судовою практикою при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника (пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Про необхідність наявності взаємної згоди власника або уповноваженого ним органу та працівника щодо анулювання домовленості про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України також зазначено у постанові Верховного Суду України № 6-1269цс16 від 26 жовтня 2016 року. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 759/11508/16-ц (провадження № 61-14807св18) та у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 404/6236/19 (провадження № 61-21869св19). З урахуванням викладеного слід прийти до висновку, що анулювання домовленості між працівником та роботодавцем про звільнення за угодою сторін може мати місце виключно при взаємній згоді на це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Дотримуючись принципу оцінки доказів, суд вважає доведеним, що звільнення позивача відбулося за угодою сторін, згідно з вимогами діючого законодавства. Суд відхиляє покликання позивача на те, що наказ начальника Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] №03-03/36-к "Про звільнення [PERSON] " від 11.02.2020 року являється нечинним, оскільки в ньому невірно зазначена посада з якої його звільнено, а саме "директор навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей", адже наказом начальника Відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] №03-03/65-К "Про внесення змін до наказу №03-03/36-К від 11.02.2020 року "Про звільнення [PERSON] " внесено зміни до п.1 вищевказаного наказу, а саме, викладено у наступній редакції :"Звільнити [PERSON] " з посади директора Новояворівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа II ступеня - ліцей" з 14 лютого 2020 року за угодою сторін". Крім цього, суд відхиляє покликання позивача на те, що на під час його звільнення були порушені його права як особи якій встановлено інвалідність третьої групи, передбачені Конвенцією про права осіб з інвалідністю від 13.12.2006 року (ратифікованою Україною 06.03.2010 року), оскільки ст.1 даної Конвенції передбачено, що її метою є заохочення, захист й забезпечення повного й рівного здійснення всіма особами з інвалідністю всіх прав людини й основоположних свобод, а також заохочення поважання притаманного їм достоїнства. на осіб з інвалідністю. До осіб з інвалідністю належать особи зі стійкими фізичними, психічними, інтелектуальними або сенсорними порушеннями, які при взаємодії з різними бар`єрами можуть заважати їхній повній та ефективній участі в житті суспільства нарівні з іншими, оскільки на час написання заяви та погодження дати звільнення сторонами угоди 11.02.2020року [PERSON] інвалідність встановлена не була, що підтверджується довідкою серії 12 ААБ №329556 від 13.02.2020 року, виданою Залізничною міжрайонною МСЕК [PERSON] являвся і являється надалі працездатною особою, на даний час працевлавштований, тобто працює та отримує соціальну допомогу у виді пенсії по інвалідності третьої групи загального захворювання яка встановлена на строк один рік, до чергового переогляду до 07.02.2021року. Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для скасування наказу про звільнення позивача, поновлення його на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed