Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Представник ПАТ «УкрСиббанк» - Останкова В.А. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №11093414000 у розмірі 8778,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2014 року становить 75066,16 грн., звернення стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнану квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім цього, просить суд стягнути понесені судові витрати. Позов мотивує тим, що 12.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11093414000, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 15000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,8%, кінцевим терміном повернення не пізніше 12 грудня 2016 року. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в останнього виникла заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 8778,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2014 року становить 75066,16 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №11093414000 у розмірі 8778,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2014 року становить 75066,16 грн., звернення стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнану квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник ПАТ «УкрСиббанк» - Штефко В.В. в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутності та зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд, за згоди представника позивача, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до кредитного договору №11093414000 від 12.12.2006 року, АКІБ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 15000,00 доларів США зі сплатою 12,8 % річних з кінцевим терміном повернення до 12.12.2016 року. (а.с.11-20) В забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], було укладено договір іпотеки від 12.12.2006 року. Згідно даного договору банку передано в іпотеку належне відповідачам на праві спільної сумісної власності нерухоме майно: трьохкімнану квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21-26). Згідно розрахунку заборгованості станом на 13.02.2014 року у відповідача [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк» виникла заборгованість в розмірі 8778,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2014 року становить 75066,16 грн., з яких: 7410,74 доларів США (що еквівалентно 63367.01 грн.) - заборгованість за кредитом; 1018,17 доларів США (що еквівалентно 8706,07 грн.) -прострочена заборгованість за процентами; 311,43 доларів США (що еквівалентно 2662,94 грн.) -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 38,61 доларів США (що еквівалентно 330,14 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами (а.с.34-41). Згідно з вимогою від 08.01.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» за №30-11/6920, №30-11/6921, №30-11/6922, №30-11/6922, №30-11/6923, №30-11/6924, на адресу відповідачів було надіслано лист про наявність заборгованості по кредитному договору№11093414000 від 12.12.2006 рок та повідомлено про наслідки у разі її несплати (а.с. 27-33). Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов"язаний виконати свій обов'язок. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст. 1050 ч.1, ч. 2 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання відповідно до кредитного договору №11093414000 від 12 грудня 2006 року не виконав, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 8778,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2014 року становить 75066,16 грн., є підставними і такими, що підлягають до задоволення. Водночас, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявленої позивачем вимоги, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме належне [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: Закарпатська обл.., [ADDRESS], виходячи з наступного. Відповідно до ст.1 ч.1. ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3.06.2014 року за № 1304-VII, протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Згідно із ст. 4 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3.06.2014 року протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. З врахуванням того, що квартира, розташована за адресою: Закарпатська обл., [ADDRESS], є майном, яке виступає як забезпечення зобов'язань відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за споживчим кредитом №11093414000 від 12 грудня 2006 року, наданим йому позивачем в іноземній валюті, та яке використовується [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як місце їх постійного проживання, загальна площа квартири становить 69,30 кв.м., відомостей про наявність іншого житла у відповідачів суду позивачем не надано, а тому суд вважає, що звернення стягнення на дане майно є таким, що суперечитиме ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial