Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

У червні 2014 року представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 2 468 701,82 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МL708/031/2008 від 22.02.2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, яке належить на підставі договору купівлі-продажу квартири [PERSON], шляхом визнання за позивачем права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором наступної іпотеки № PML 708/031/2008 від 22 лютого 2008 року, а саме: трьохкімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], з наданням всіх повноважень продавця, в тому числі отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах Реєстраційної служби Харківського МУЮ, ВРЖЕУ, нотаріату. Також з наданням права на укладання договору оренди житла. Витрати, пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки стягнути з [PERSON] Встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки, а саме трьохкімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час продажу. Передати предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Виселити та зняти з реєстрації мешканців, які проживають та зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів солідарно судовий збір в розмірі 3 654 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що 22.02.2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», а в подальшому ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений кредитний договір МL708/031/2008, відповідно умов якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 54 810 доларів США строком до 22 лютого 2023 року, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним Договором. Крім того, 22.02.2008 року в забезпечення виконання зобов'язання відповідача [PERSON] по вищевказаному кредитному договору було укладено договір поруки № SR 708/031/2008 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON], який відповідно п. 1.2 ст. 1 Договору поруки виступає як солідарний боржник. Крім того, 22.02.2008 року був укладений Договір іпотеки № PML 708/031/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], відповідно якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка на праві приватної власності належить [PERSON] Згідно п. 6.2 Договору іпотеки Іпотекодержатель (позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст. 5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Банк свої зобов'язання по Кредитному договору № МL708/031/2008 виконав у повному обсязі, однак відповідач [PERSON] зобов'язання за вищевказаним договором не виконує, порушує порядок та строки сплати відсотків, у зв'язку з чим станом на 13.01.2014 року заборгованість склала 2 468 701,82 (два мільйони чотириста шістдесят вісім тисяч сімсот одна ) гривень 82 копійки, яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МL708/031/2008 від 22.02.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, яке належить на підставі договору купівлі-продажу квартири [PERSON], шляхом визнання за позивачем права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором наступної іпотеки № PML 708/031/2008 від 22 лютого 2008 року, а саме: трьохкімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Даний предмет іпотеки на період до її реалізаціїї передати в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Крім того, у зв'язку з цим позивач просить виселити та зняти з реєстрації мешканців за зазначеною адресою. Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до судового засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Направлені за зареєстрованим у встановленому законом порядку їх місцем проживання судові повістки повернуто до суду з відміткою відділу зв?язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 22 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТПБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТПбанк», а в подальшому - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», якому згідно Договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 29.06.2010 року перейшли всі права щодо права вимоги, та [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL708/031/2008 (а.с. 6-21, 22-26). Відповідно умов Кредитного договору № МL708/031/2008 [PERSON] отримала кредит у сумі 54 810 доларів США строком до 22 лютого 2023 року та зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем [PERSON] щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів. Крім того, 22.02.2008 року в забезпечення виконання зобов'язання відповідача [PERSON] по кредитному договору № МL708/031/2008 було укладено договір поруки № SR 708/031/2008 року між ЗАТ «ОТПБанк», правонаступником якого є ПАТ «ОТПбанк», а в подальшому - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», якому згідно Договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 29.06.2010 року перейшли всі права щодо права вимоги, та відповідачем [PERSON] (а.с. 37). Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Договору поруки відповідач [PERSON] прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником (відповідачем [PERSON]) його зобов'язань перед Кредитором (позивачем) за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Також, п. 1.2 ст. 1 Договору поруки передбачено, що Поручитель (відповідач [PERSON]) та Боржник (відповідач [PERSON]) відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор (позивач) може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до Боржника (відповідача [PERSON]) так і до Поручителя (відповідача [PERSON]), чи до обох одночасно. Згідно з п. 3.1 та п. 3.2 ст. З Договору поруки у випадку невиконання Боржником (відповідачем [PERSON]) боргових зобов'язань перед Кредитором (позивачем) за кредитним договором Кредитор (позивач) має право звернутись до Поручителя (відповідача [PERSON]) з вимогою про виконання Боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Поручитель (відповідач [PERSON]) приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання Боржником (відповідачем [PERSON]) Боргових зобов'язань перед Кредитором (позивачем) за Кредитним договором. Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. У свою чергу [PERSON] свої зобов'язання в установлені терміни не виконує, допускає прострочення платежів, а відповідачем [PERSON] були порушені зобов'язання за договором поруки, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № МL708/031/2008 від 22.02.2008 року станом на 13.01.2014 року у розмірі 2 468 701,82 (два мільйони чотириста шістдесят вісім тисяч сімсот одна ) гривня 82 копійки, яка складається із: 1) заборгованості за тілом кредиту у сумі 53 074,52 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 424 224,63 грн.; 2) заборгованості по нарахованим та не сплаченим відсоткам у сумі 13 346,55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 106 678,97 грн.; 3) пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 1 937 798,22 грн., що підтверджується розрахунком боргу (а.с. 40). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата пені за несвоєчасне повернення кредиту обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погашував суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Позивачем нарахована пеня в розмірі 1 937 798 гривень 22 копійки. Нарахована сума пені значно перевищує розмір збитків за кредитним договором, які складають 530 903,60 грн. (424 224,63 гривень - основна сума боргу, 106 678,97 грн. - заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам за користування кредитними коштами). Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки (пені) з 1 937 798,22 грн. до суми основного зобов'язання, а саме до 530 903,60 гривні. Таким, чином з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в солідарному порядку підлягає стягненню сума боргу за кредитним договором № МL708/031/2008 від 22.02.2008 року у розмірі 1 061 807 (один мільйон шістдесят одна тисяча вісімсот сім) грн. 20 коп. Судом також було встановлено, що 22.02.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] по Кредитному договору було укладено Договір іпотеки № РМL 708/031/2008 між ЗАТ «ОТПБанк», правонаступником якого є ПАТ «ОТПбанк», а в подальшому - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», якому згідно Договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 29.06.2010 року перейшли всі права щодо права вимоги, та [PERSON] (а.с. 27-29). Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири рег. № Н8-34, посвідчений Біржею нерухомості та основних фондів «Україна» 19.03. 1997 року. Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст. 5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та Іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договором про задоволення вимог Іпотекодержателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, Іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця. Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Також відповідно до п.7.1. Договору Іпотеки, за бажанням іпотекодержателя предмет іпотеки передається в управління іпотекодержателю. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, за заявою Іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.і ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року. Відповідно до п.1 ст.1 цього Закону визначено, що протягом його дії: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що кредит, який надавався [PERSON], банком є кредитом в іноземній валюті, що підтверджується кредитним договором № МL708/031/2008 від 22.02.2008 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за зазначеним кредитним договором відповідно укладеного Договору іпотеки № РМL 708/031/2008 відповідачем [PERSON] було передана квартира [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності. У підпункті 3.2 статті 3 Договору іпотеки зазначено, що загальна площа вищевказаної квартири складає 70,8 кв.м. Згідно відповідей на запит, які надійшли з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Дане нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання майнового поручителя, будь-яких доказів того, що у майнового поручителя у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи норми Закону №1304-VІІ від.3.06.2014р., який є чинним на момент розгляду даної цивільної справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки, передачі предмета іпотеки на період до її реалізації в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна», виселення та зняття з реєстраційного обліку мешканців квартири [ADDRESS] слід відмовити. Відповідно ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВС України N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів, судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. При покладанні на відповідачів солідарної відповідальності, суд у солідарному порядку стягує з них і судовий збір. На підставі викладеного, суд вважає, що судовий збір на користь позивача необхідно стягнути солідарно лише з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у сумі 3654 грн.

Outcome: partial