Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачів, третіх осіб, про визнання незаконним зняття з реєстрації неповнолітніх дітей, визнання недійсним договору іпотеки, пояснивши суду, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки від 22.02.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Нагорною Т. В. за реєстровим №642, відповідно до умов якого, [PERSON] передав в іпотеку Іпотекодержателю будинок, площею 142,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Будинок було передано як забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №0802/1018 від 21.02.2008р. Оскаржуваний договір іпотеки було укладено з порушенням прав позивачки та її неповнолітніх на той час дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на момент його укладення постійно були зареєстрованими та проживали разом із позивачкою за адресою предмета іпотеки. Тому, позивач вважає, що підставою визнання договору іпотеки недійсним є порушення процедури зняття з реєстрації неповнолітніх дітей Шаровечківською сільською радою, що призвело до незаконної зміни місця їх реєстрації з подальшою видачею довідки від 22.02.2008 року відповідно до якої було укладено оскаржуваний договір іпотеки. В судовому засіданні представник позивача просить визнати незаконними дії Шаровечківської сільської ради в частині зміни місця реєстрації [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та реєстрацію їх місця поживання за адресою [ADDRESS], визнати Договір іпотеки від 22.02.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В. за реєстровим №642, що укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» недійсним та скасувати державну реєстрацію іпотечного договору від 22.02.2008р. про передачу в іпотеку ПАТ КБ „Приватбанк" нерухоме майно, а саме: будинок, площею 142,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні подав заперечення проти позову, та просить в його задоволенні відмовити, оскільки позов є надуманим та необґрунтованим. Крім того, в поданому запереченні представник просить застосувати наслідки пропущення строку позовної давності. Представник Шаровечківської сільської Ради, Хмельницького району в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити. Представник органу опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації в судовому засіданні при вирішенні справи покладається на думку суду. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.4 ст.3 ЗУ "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ч.1 ст.7 ЗУ "Про іпотеку"). Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що договір укладений між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] є двостороннім правочином. З цього слідує, що позивач не є стороною оспорюваного договору і не має права визнавати договір недійсним. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 22.02.2008 року був укладений договір Поруки № 0802/1018, з чого випливає, що позивач знала про існування договору іпотеки з 22.02.2008 року. 01.12.2014 року Позивач звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав, з чого випливає, що останній день коли позивач мала право звернутися за захистом порушеного права є 22.02.2011 р., але як вбачається із матеріалів справи позивач звернулась до суду лише 01.12.2014 року., тобто після збігу строку позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом. Абзац 7 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно з Примірним регламентом з оформлення документів та контролю з питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, затвердженим наказом МВС України від 3 лютого 2006р. № 96, на підставі поданих для реєстрації місця проживання документів уповноваженою особою органу реєстрації заповнюється 2 примірники талона реєстрації місця проживання та вносяться відповідні відомості із зазначенням адреси житла особи до паспортного документа шляхом проставлення штампа відповідного зразка. У разі реєстрації неповнолітніх дітей до 15 років разом з батьками (одним з батьків) відомості про їх реєстрацію вносяться до талона реєстрації одного з батьків. Так, статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» встановлено: «Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності, на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування». Тобто, законом встановлено випадки, коли надання попередньої згоди органом опіки і піклування є обов'язковим ще до вчинення правочинів з відчуження нерухомого майна. До цих випадків віднесено: наявність права власності дітей на це майно; наявність права користування. Згідно із пунктом 40 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004р. № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004р. За № 283/8882, у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, за участю осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладання таких договорів. Оскільки, згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону - нотаріуси для встановлення факту користування нерухомим майном витребують довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини за адресою майна, що відчужується або заставляється, видану житлово-експлуатаційною організацією або іншим відповідним уповноваженим органом з питань реєстрації. Коли з поданих документів нотаріусом встановлено, що така дитина не проживає за адресою майна, що відчужується, а також те, що така дитина не має права власності на це майно (його частину) нотаріус має право не витребувати згоду органів опіки та піклування на посвідчення такого правочину. Тобто, право користування майном члена сім'ї власника житла пов'язано з моментом здійснення реєстрації за місцем проживання особи, про що робиться відповідний запис до будинкової книги. В судовому засіданні встановлено, що на момент укладення іпотечного договору, відповідний запис в будинковій книзі про реєстрацію неповнолітніх дітей відсутній, з чого випливає, що згода органів опіки та піклування необхідна лише у випадку, якщо дитина є власником (співвласником), або має право користування жилим приміщенням, що відчужується. Крім того, з матеріалів справи вбачається те, що на момент укладання договору іпотеки спірного будинку, малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] не були, що підтверджується довідкою Шаровечківської сільської ради датованою 01.02.2008 року, яка наявна в матеріалах справи. Відповідно до п. 2.18.12 Наказу N 95 від 18.04.2005 «Про затвердження форм погосподарського обліку та Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах» на підставі заяви члена/членів домогосподарства зробити відмітку, чи вибула певна особа на постійне місце проживання в інше домогосподарство даної ради, чи за межі території ради, що і було зроблено Шаровечківською сільською радою. Тобто для зняття з реєстрації певної особи достатньо заяви одного з членів домогосподарства. Тому, суд приходить до висновку, що у відповідності до зазначених документів неповнолітні діти право користування житлом в оспорюваній квартирі шляхом реєстрації за місцем проживання не мали. За таких умов згода органу опіки та піклування на передачу спірної квартири в іпотеку була не потрібна, а тому зазначене свідчить, що під час укладання договору іпотеки права власника або інших осіб порушені не були і немає підстав для визнання договору іпотеки недійсним. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що договір іпотеки укладений у відповідності до статті 203 ЦК України, а тому законні підстави для визнання його недійсним відсутні. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: dismissed