Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

До суду звернулась прокурор Віньковецького району з позовом в якому просить визнати незаконним га скасувати рішення 16-ої сесії VI скликання Віньковецької селищної ради від 25.10.2012 року №4-16/2012 "Про затвердження технічної документації по передачу у власність земельної ділянки" в частині затвердження технічної документації [PERSON], яким встановлено остаточний розмір земельної ділянки за цільовим призначенням та передано безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства землю розміром 0.2177 га. яка розташована смт. Віньківці по [ADDRESS], вартістю п'ять тисяч двісті двадцять сім гривень п'ятдесят дев'ять копійок. Визнати незаконним та скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право власності № 5744408 виданого 05.07.2013 року реєстраційною службою Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області. Прокурор зазначає, що рішення 16-ої сесії VI скликання Віньковецької селищної ради від 25.10.2012 року №4-16/2012 ( далі - Рішення) [PERSON] надано у власність земельну ділянку розміром 0,2177 га. з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Приймаючи вказане рішення Віньковецька селищна рада порушила вимоги низки законів, а саме: ст.ст. 12, 20, 21, 38, 40 125,126 ЗК України в яких серед іншого зазначається, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів влади та органів місцевого самоврядування. При передачі власником не змінено цільове призначення ділянки по [ADDRESS]. На час її передачі, вона, згідно генплану селища Віньківці, рахувалась під землями житлової та громадської забудови, а передали її [PERSON], для ведення особистого селянського господарства. На землю він отримав 05.07.2013 року свідоцтво на право власності серія та № 5744408 у реєстраційній службі Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області з кадастровим номером ділянки - [NUMBER] Посилаючись на ст.ст. 203, 215 ЦК України прокурор просить визнати недійсним правочин пов'язаний з безоплатною передачею земельної ділянки у власність особі у зв'язку з недодержанням сторонами вимог встановлених ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. В судовому засіданні прокурором уточнені вимоги, він просить суд зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку за кадастровим номером ділянки - [NUMBER], площею 0,2177 га у власність селищної ради, а також зобов'язати Віньковецьке районне управління юстиції скасувати рішення реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.07.2013 року, індексацій ний номер - 3684234, на земельну ділянку надану [PERSON] у власність по [ADDRESS]. Заявлені вимоги прокурор просить задовольнити з підстав оговорених у позовній заяві. Повідомляє, що [PERSON] виділялась земельна ділянка вперше, тому окрім технічної документації на неї ще повинен виготовляєтись проект землеустрою. Вина його полягає в тому, що на момент виділення ділянки землі він знав, що ці землі є землями з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку. Представник Віньковецького районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, справа розглядалась в його відсутності. Представник Віньковецької селищної ради вимоги прокурора підтримав, але повідомив, що на час вирішення питання про виділення землі [PERSON] в 2010 році ця ділянка була вільною, без категорій, оскільки це заболочена місцевість. Карта земель в селищній раді цього району була відсутня, а на час розгляду справи у вказаному районі селища виділені землі для ведення особистого селянського господарства. Тепер проведена оцінка земель і зараз цільове призначення цього участка землі - для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] заперечував проти позову прокурора. Повідомив, що він юридично не обізнаний в нюансах земельного законодавства, але в 2012 році проводилась земельна експертиза і на підставі експертизи він правомірно добросовісно, відкрито користується землею, яку із заболоченої перетворив в доглянуту, надав фотографії ділянки землі. Він поніс матеріальні витрати, і немає його вини в тому, що юристи на час виділення йому землі неправильно оформили документи. Представник реєстраційної служби Віньковецького РУЮ в судове засідання не з'явився, надіслав заперечення. В них він повідомляє, що з боку реєстраційної служби не допущено жодних порушень діючого законодавства, тому відсутні підстави для визнання незаконним рішення про реєстрацію прав [PERSON] на нерухоме майно - спірну земельну ділянку по [ADDRESS]. Заслухавши позицію сторін, свідка, дослідивши письмові докази, слід вважати позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Висуваючи вимоги до Віньковецької селищної ради про скасування рішення 16-ої сесії VI скликання Віньковецької селищної ради від 25.10.2012 року №4-16/2012 "Про затвердження технічної документації по передачу у власність земельної ділянки" [PERSON] по [ADDRESS], прокурор посилається на пункти 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України. В пункті 1 зазначено, що зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу , іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Інші пункти не торкаються даного спору. Далі позивач посилається на ст. 21 ЗК України яка вказує, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та визнання недійсними укладених угод щодо земельних ділянок, а також визнання незаконною та скасування реєстрації ділянки землі. Прокурор звертає увагу суду на довідку видану 23.10.2014 року відділом держземагенства у Віньковецькому районі. Згідно цього документа землі, що надавались по [ADDRESS] відносяться до земель житлової та громадської забудови ( цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд). Аналогічну довідку № 02/2014 надає також відділ містобудування і архітектури Віньковецької РДА. За вказаних обставин рішення селищної ради № 4-16/2012 про передачу [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства протирічило на час його прийняття вимогам ст.21 ЗК України, тобто прийнято з порушенням закону. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, тому на підставі ст. 36-1 ЗУ " Про прокуратуру" прокурор в інтересах громади селища Віньківці звернувся до суду з позовом. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує нормативно - правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. [PERSON] видано 05.07.2013 року свідоцтво [NUMBER] про право власності на спірну земельну ділянку розміром 0,2177 га., відомості про яку внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Питання про визнання недійсним чи скасування цього свідоцтва ні прокурор ні інші учасники не ставлять, а в силу ст.. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог. Вимога прокурора про повернення земельної ділянки селищній раді, зазначена в його письмовій заяві про уточнення позовних вимог. В силу ст. 31 ЦПК України не може розглядатись в даному судовому засіданні як така, що заявлена не до початку, а під час розгляду позову по суті. В даному випадку вона не є уточненням, а вважається доповненням позовних вимог (новим позовом), оскільки до [PERSON] в первинному позові взагалі ніякі вимоги не висувались. На той час прокурор просив суд визнати незаконним та скасувати не свідоцтво, а державну реєстрацію свідоцтва про право власності серії та номер 5744408 від 05.07.2013 року. Тобто, вимога висувалась фактично до реєстраційної служби, яку на час розгляду справи ліквідовано. Після залучення до справи в якості співвідповідача Віньковецького районного управління юстиції, вимога про зобов'язання скасувати рішення державного реєстратора висувається не тільки до цього відповідача. Висувається вимога і до відповідача [PERSON], а розгляд справи продовжується, оскільки від відповідача Віньковецького РУЮ не надійшло клопотання про розгляд справи спочатку, згідно ст. 33 ч.2 ЦПК України. Тому позов прокурора до [PERSON] в частині вимог про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку за кадастровим номером - [NUMBER] , площею 0,2177га у власність Віньковцькій селищній раді слід залишити без розгляду, оскільки новий предмет позову заявлено під час розгляду справи. Також не може розглядатись і підлягає закриттю його вимога про зобов'язання Віньковцького РУЮ скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.07.2013 року, індексаційний номер 368423, на земельну ділянку надану у власність [PERSON], площею 0,2177га., розташовану по [ADDRESS], оскільки відповідно до ст. 18 КАС України ця категорія справ не підсудна місцевим судам як судам адміністративної юрисдикції, відповідачем тут являється орган державної влади. Тобто, справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, про що винесена ухвала. Окрім того, представником селищної ради повідомлено, що на час видачі земельної ділянки позивачу її цільове призначення не було визначено, а на час розгляду справи, вона віднесена до ділянок призначених для ведення особистого селянського господарства. На підставі викладеного

Outcome: partial