Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 6 липня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Меркурій», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» та [PERSON], надалі третя особа, був укладений договір 18-06П-8 про надання споживчого кредиту з додатковими угодами, згідно якого позивач надав третій особі у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1 935 000,00 грн., зі сплатою 27% річних та кінцевим терміном погашення 8 лютого 2010 року. Відповідно до додаткової угоди №1 від 30.09.2009 року до кредитного договору, змінено назву «Кредитного договору» на «Договір на кредитну лінію», відповідно до якої позивач встановив третій особі ліміт кредитування у сумі, що не перевищує 2 184 700,00 грн., зі сплатою за користування кредитом 25% річних. Відповідно до додаткової угоди №3 від 08.02.2010 року до Кредитного договору позивач встановив третій особі ліміт кредитування у сумі, що не перевищує 2 184 700,00 грн., зі сплатою 22% річних. Відповідно до додаткової угоди №11 від 03.07.2012 року до Кредитного договору Банком встановлено третій особі ліміт кредитування у сумі, що не перевищує 2 163 700,00 грн., а відповідно до додаткової угоди №12 від 04.01.2013 року до Кредитного договору встановлено ліміт кредитування у сумі, що не перевищує 2 157 700,00 грн. на умовах сплати 22% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 8 січня 2013 року. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, третя особа отримала грошові кошти у сумі 2 184 700,00, що підтверджується заявами на видачу готівки № 013КР58 від 09.02.2009 року та № 011КР250 від 30.09.2009 року. 09.02.2009 року у забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору між позивачем та [PERSON], надалі відповідач, був укладений іпотечний договір № 16-03-16 з договорами про внесення змін, надалі за текстом - Іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі №290, предметом якого є: нежитлова будівля літера «Б-1» загальною площею 201,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на майно належить іпотекодавцю на підставі договору №Н19-4580 купівлі -продажу, укладеного 15.12.1995 року Харківською товарною біржею «Слобода» та зареєстрованого 27.12.1995 року ДП «ХМБТІ» за реєстровим № 118 в книзі 1, реєстраційний номер 2049633. Ринкова вартість майна за згодою сторін становить 1 470 000,00 грн. В свою чергу, третя особа не виконала обов'язки за Кредитним договором, не повернула кредит у строк, в результаті чого утворилась заборгованість по Кредитному договору перед позивачем, яка станом на 27.06.2014 року складає 4 243 236,07 грн., з яких: - 2 142 200,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; - 2 101 036,07 грн. - залишок заборгованості за процентами. Згідно із п.2.1.3. Іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником умов Кредитного договору, звернути стягнення на майно, в тому числі достроково, та задовольнити за рахунок майна свою вимогу за Кредитним договором у повному обсязі, що визначається на час виконання цієї вимоги, включаючи відсотки, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію майна. У зв'язку з невиконанням третьою особою Кредитного договору, позивач на виконання вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку», надіслав відповідачу повідомлення про порушення зобов'язань за вих. № 69/02/3 від 11.01.2013 року і вимогу про усунення порушення за вих. № 2073/08 від 03.02.2014 року. Зазначені вимоги були залишені відповідачем без задоволення. На даний час зобов'язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором не виконано. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Розділом 4 (Договір про внесення змін від 09.02.2010 року до Іпотечного договору) передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Також, Постановою правління № 340 від 10.06.2014 року Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій», було відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій». Рішенням № 47 від 12.06.2014 року Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ Банку «Меркурій», призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» - Куліша Віктора Миколайовича. У судове засідання представник позивача Гендеровська Ю.О., яка діє на підставі довіреності від 16.06.2014 року, не з'явилась, надала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явися , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання ". Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 6 липня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Меркурій», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» та [PERSON], надалі третя особа, був укладений договір 18-06П-8 про надання споживчого кредиту з додатковими угодами, згідно якого позивач надав третій особі у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1 935 000,00 грн., зі сплатою 27% річних та кінцевим терміном погашення 8 лютого 2010 року. Відповідно до додаткової угоди №1 від 30.09.2009 року до кредитного договору, змінено назву «Кредитного договору» на «Договір на кредитну лінію», відповідно до якої позивач встановив третій особі ліміт кредитування у сумі, що не перевищує 2 184 700,00 грн., зі сплатою за користування кредитом 25% річних. Відповідно до додаткової угоди №3 від 08.02.2010 року до Кредитного договору позивач встановив третій особі ліміт кредитування у сумі, що не перевищує 2 184 700,00 грн., зі сплатою 22% річних. Відповідно до додаткової угоди №11 від 03.07.2012 року до Кредитного договору Банком встановлено третій особі ліміт кредитування у сумі, що не перевищує 2 163 700,00 грн., а відповідно до додаткової угоди №12 від 04.01.2013 року до Кредитного договору встановлено ліміт кредитування у сумі, що не перевищує 2 157 700,00 грн. на умовах сплати 22% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 8 січня 2013 року. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, третя особа отримала грошові кошти у сумі 2 184 700,00, що підтверджується заявами на видачу готівки № 013КР58 від 09.02.2009 року та № 011КР250 від 30.09.2009 року. 09.02.2009 року у забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору між позивачем та [PERSON], надалі відповідач, був укладений іпотечний договір № 16-03-16 з договорами про внесення змін, надалі за текстом - Іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі №290, предметом якого є: нежитлова будівля літера «Б-1» загальною площею 201,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на майно належить іпотекодавцю на підставі договору №Н19-4580 купівлі -продажу, укладеного 15.12.1995 року Харківською товарною біржею «Слобода» та зареєстрованого 27.12.1995 року ДП «ХМБТІ» за реєстровим № 118 в книзі 1, реєстраційний номер 2049633. Ринкова вартість майна за згодою сторін становить 1 470 000,00 грн. В свою чергу, третя особа не виконала обов'язки за Кредитним договором, не повернула кредит у строк, в результаті чого утворилась заборгованість по Кредитному договору перед позивачем, яка станом на 27.06.2014 року складає 4 243 236,07 грн., з яких: - 2 142 200,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; - 2 101 036,07 грн. - залишок заборгованості за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику( кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки "здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку гарантовано положеннями Конституції України та ст. 35 Закону України "Про іпотеку". . Згідно із п.2.1.3. Іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником умов Кредитного договору, звернути стягнення на майно, в тому числі достроково, та задовольнити за рахунок майна свою вимогу за Кредитним договором у повному обсязі, що визначається на час виконання цієї вимоги, включаючи відсотки, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію майна. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Розділом 4 (Договір про внесення змін від 09.02.2010 року до Іпотечного договору) передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв'язку з невиконанням третьою особою Кредитного договору, позивач на виконання вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку», надіслав відповідачу повідомлення про порушення зобов'язань за вих. № 69/02/3 від 11.01.2013 року і вимогу про усунення порушення за вих. № 2073/08 від 03.02.2014 року. Зазначені вимоги були залишені відповідачем без задоволення. На даний час зобов'язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором не виконано. Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 33 зазначеного закону та ст. 589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Так як [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору не виконує, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у визначений позивачем спосіб в порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку" є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду предмет іпотеки на період до моменту його реалізації може бути переданий іпотекодержателю в управління у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Зазначена стаття кореспондується з приписами статей 1029 - 1045 ЦК України. З урахуванням вищенаведеного вимоги позивача щодо передачі предмету іпотеки банку в управління до його реалізації ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літера «Б-1» загальною площею 201,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], оскільки [PERSON] дійсно були суттєво порушені пункти кредитного та іпотечного договорів щодо зобов'язань по погашенню кредиту. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved