Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. Позиція позивача. 16.08.2019 [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить скасувати державний акт на право власності на ім`я [PERSON] на земельну ділянку серії ЯО за № 560392, виданий на підставі рішення Ладижинської міської ради за № 362 12 сесії 6 скликання від 17.01.2012 та його державної реєстрації в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №051060001001280, кадастровий номер 510600000:07:021:0175, площею 0.1535 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , як такий що не зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно інформації наданої державним реєстратором та який порушує права позивача на належну їй земельну ділянку; скасувати державний акт на право власності на ім`я [PERSON] на земельну ділянку серії ЯИ за № 994283, виданий на підставі рішення Ладижинської міської ради за № 362 12 сесії 6 скликання від 17.01.2012 та його державної реєстрації в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №051060001001281, кадастровий номер 0510600000:07:021:0174, площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , який порушує права позивача на належну їй земельну ділянку; скасувати рішення Ладижинської міської ради №362 від 17.01.2012 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку відносно відповідача 2; встановити межі між спірними земельними ділянками позивача та відповідача № 2 згідно чинного законодавства України та в інтересах позивача згідно позовних вимог, а також стягнути судові витрати. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтувала тим, що вона є власником цілого житлового будинку № [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.1989. На підставі рішення 23 сесії 23 скликання Ладижинської міської ради від 07.02.2001 "Про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність громадян і видачу державного акту на право приватної власності на землю їй безкоштовно було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,32 га. Рішенням 19 сесії 24 скликання Ладижинської міської ради від 22.04.2004 [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею - 0,22 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Під час виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) був здійснений обмір земельної ділянки постійно діючою депутатською земельною комісією. Належна їй площа земельної ділянки відповідала 0,22 га. Це рішення діюче та ніким не скасовано. Згідно з протоколом погодження меж земельної ділянки від 21.03.2005 за нею також рахується 0,22 га. Відповідно до довідки з державної статистичної звітності (за даними форми 6-зем) за № 698 від 18.11.2013 за [PERSON] рахується земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,22 га на підставі рішення 19 сесії 24 скликання Ладижинської міської ради від 22.04.2004. З письмової відповіді директора ПП "Ладленд" Середи О.В. за № 04 від 16.01.2017 на адвокатський запит від 05.01.2017 їй стало відомо про порушення її права на земельну ділянку. Так, про те, що з невідомих їй причин 03.11.2015 був здійснений повторний обмір належній їй земельної ділянки, відповідно до якого фактична площа становить 0,1944 га, що не відповідає вказаним вище рішенням Ладижинської міської ради та обмежує її права на належну їй земельну ділянку. Вважає, що цей факт свідчить про те, що сусідка [PERSON] на свою користь незаконно захопила належну [PERSON] земельну ділянку та постійно чинить перешкоди у її використанні. З її вини та в її інтересах Ладижинська міська рада без погодження з позивачем внесла зміни в пункт 6 рішення Ладижинської міської ради № 1047 від 03.09.2013 "Про внесення змін до рішень Ладижинської міської ради відносно [PERSON] та незаконно, на думку позивача, вирішила у зв`язку з уточненням площі внести зміни в рішення 5 сесії 5 скликання Ладижинської міської ради № 117 від 15.08.2006 та викласти в наступній редакції: "Затвердити [PERSON] , яка проживає за ад\-ресою: [ADDRESS] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, що розташовані в [ADDRESS] . Зареєструвати [PERSON] в відповідних органах право власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,1944 га, згідно цільового призначення: 0,10 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (при\-садибна ділянка (02.01) та 0,0944 га для ведення особистого селянського господарства (01.03) (0510600000:07:021:0159). На виконання вказаного вище рішення сесії незаконно згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 10652461 від 10.10.2013, а також з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку N ВН-0500777652013 від 21.08.2013 вбачається, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер 0510600000:07:021:0159, площею 0,0944 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . Тобто, її земельна ділянка була незаконно зменшена з вини відповідача. Згідно з кадастровим планом земельної ділянки, одним із сусідніх землекористувачів є відповідач [PERSON] - її рідна сестра, яка постійно чинить перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Позиція відповідача 2. 09.10.2019 представник відповідача [PERSON] - адвокат Плоскодняк О.В. подала до суду відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що державні акти на право власності на земельні ділянки [PERSON] видані згідно з вимогами чинного на той час законодавства на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень, а державна реєстрація проводилась територіальними органами земельних ресурсів та жодних прав позивача не порушують. Поряд з чим зазначила, що [PERSON] оформила право власності на вказану земельну ділянку у встановленому законом порядку, її площа не перевищує норму, визначену положенням статті 121 ЗК України, місце розташування відповідне, межі визначені та були погоджені. Тобто, вважає, що відсутнє будь-яке порушення прав позивача, а її посилання про нібито зменшення розміру площі належній їй земельної ділянки діями її сестри чи будь-кого щодо затвердження та виготовлення земельної документації, отримання державних актів на право власності на земельну ділянку є припущенням. Також вимога про встановлення межі між земельними ділянками сестер є безпідставною, необґрунтованою, надуманою, та не підлягає задоволенню, оскільки межа між земельними ділянками вказана в правовстановлюючих документах. Позивач була ініціатором видачі їй державних актів на земельні ділянки за відповідною конфігурацією та розмірами, про що їй було відомо заздалегідь, при цьому сторони тривалий час є власниками земельних ділянок і намагання позивача безпідставно, надумано, всупереч закону скасувати правовстановлюючі документи на земельну ділянку суміжного власника є свавіллям і невиправданим втручанням у право власності [PERSON] в розумінні судової практики Європейського суду з прав людини. Подальше виникнення між ними спору з приводу встановлення огорожі, на який посилається [PERSON] вочевидь не є підставою для скасування державних актів суміжного власника. Враховуючи викладене вище представник відповідача [PERSON] - адвокат Плоскодняк О.В. просить відмовити у задоволенні позову. ІІ. Пояснення учасників справи. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Представник відповідача Ладижинської міської ради Малофєєва О.В. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача та її представника. Вважає заявлені вимоги необґрунтованими та безпідставними. Пояснила, що для надання громадянам у власність земельних ділянок є певна процедура. [PERSON] дотрималася всіх необхідних процедур: написала заяву про бажання отримати у власність земельну ділянку, зазначила бажані розміри, виготовила технічну документацію, яка пройшла спеціальну експертизу і була затверджена міською радою рішення №362 і відповідно отримала Державні акти на право власності на земельну ділянку. Представник відповідача зазначає, що вся документація, заміри проводилися в межах закону. Право [PERSON] ніяким чином не порушене, адже право власності на земельну ділянку вона отримала у 2013 році, а відповідач [PERSON] отримала право власності на землю 28.12.2012, тому на момент видачі свідоцтва про право власності на землю [PERSON] земля належала міській раді. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що стверджується копією технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] , в якому наявний договір купівлі-продажу житлового будинку, з якого вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.1989 [PERSON] продала [PERSON] цілий житловий будинок зі всіма господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , на присадибній земельній ділянці присадибних земель радгоспу-технікуму (а.с. 59-60). З копії рішення Ладижинської міської ради народних депутатів 6 сесії 20 скликання від 06.06.1996 вбачається, що [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 37). Згідно з рішенням 23 сесії 23 скликання Ладижинської міської ради від 07.02.2001 "Про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність громадян і видачу державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] безкоштовно було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,32 га. (а.с. 62). З копії рішення Ладижинської міської ради Вінницької області 19 сесії 24 скликання від 22.04.2004 (а.с. 47) вбачається, що [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,22 га, яка розташована по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,10 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,12 га. Зобов`язано [PERSON] замовити виготовлення технічної документації по складанню державних актів у землевпорядній організації (а.с. 61). З копії протоколу погодження (встановлення) меж земельної ділянки на місцевості від 21.03.2005 вбачається, що на виконання Ладижинської міської ради 19 сесії 24 скликання від 22.04.2004, було погоджено межі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні [PERSON] , загальною площею 0,22 га в тому числі 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 50). З копії довідки з державної статистичної звітності (за даними форми 6-зем) за № 698 від 18.11.2013 вбачається, що за [PERSON] рахується земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,22 га, на підставі рішення 19 сесії 24 скликання Ладижинської міської ради від 22.04.2004 (а.с. 70). З копії рішення Ладижинської міської ради №1047 від 03.09.2013 (а.с. 58) вбачається, що в зв`язку з уточненням площі було внесено зміни в рішення 5 сесії 5 скликання Ладижинської міської ради №117 від 15.08.2006, було затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, що розташовані в [ADDRESS] загальною площею 0,1944 га, згідно цільового призначення: 0,10 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,0944 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 43). Згідно копії свідоцтва про право власності від 10.10.2013 та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10652461 від 10.10.2013 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 0510600000:07:021:0159, розміром 0,0944 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 64). Згідно з копії свідоцтва про право власності від 10.10.2013 та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10647691 від 10.10.2013 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 0510600000:07:021:0158, розміром 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] (а.с.31-32). З копії рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради народних депутатів №93 від 26.03.1997 вбачається, що [PERSON] було надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,07 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] (а.с. 40). З копії акту погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки від 03.11.2015 був здійснений повторний обмір належної [PERSON] ділянки, відповідно до якого фактична площа становить 0,1944 га, що не відповідає вказаним рішенням Ладижинської міської ради та обмежує її права на належну їй ділянку (а.с.34). [PERSON] є власником земельних ділянок по [ADDRESS] , які є суміжними із землею позивача. Між сторонами існує тривалий спір щодо межі між належними їм земельними ділянками. З копії рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради народних депутатів №39 від 21.01.1998 вбачається, що [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0,15 га, по [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку та надати земельну ділянку площею 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства [PERSON] (а.с.71-72). З копії рішення Ладижинської міської ради №362 12 сесії 6 скликання від 17.01.2012 вбачається, що [PERSON] затверджено технічну документацію та видано державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,2535 га, згідно цільового призначення: 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,1535 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 76). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №994283 та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14856962 від 18.12.2013 вбачається, що на підставі рішення Ладижинської міської ради №362 12 сесії 6 скликання від 17.01.2012 року [PERSON] видано державний акт на земельну ділянку площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО №560392 вбачається, що на підставі рішення Ладижинської міської ради №362 12 сесії 6 скликання від 17.01.2012 [PERSON] видано державний акт на земельну ділянку площею 0,1535 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 29). З копії договору на встановлення земельного сервітуту (обмеження права користування земельною ділянкою) від 18.09.2012 вбачається, що цей договір було укладено між [PERSON] та Ладижинською міською радою (а.с.67-69). VІ. Оцінка Суду. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачено у статтях 186, 186-1 ЗК України. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Так, зокрема, підставою для скасування державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0510600000:07:021:0175 позивач вказує на відсутність даних про вказану ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому позивач зазначає, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Якщо майно не пройшло такої реєстрації, то право власності на це майно фактично не існує. Позивач також посилається на те, що відповідач [PERSON] не є власником цієї земельної ділянки. Проте, позивач ототожнює поняття державної реєстрації права власності на нерухоме майно, в тому числі на земельну ділянку, із поняттям внесення інформації про належне на праві власності нерухоме майно до електронного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який почав діяти в Україні з 01.01.2013. Відтак, якщо з майном після 2013 не здійснювалося жодних дій, то відомостей про нього цілком зрозуміло в реєстрі не буде. Відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Як вбачається з ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видавалися згідно з чинним на той час законодавства на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень, а державна реєстрація проводилася територіальними органами земельних ресурсів тощо. Таким чином право власності [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1535 га, кадастровий номер 0510600000:07:021:0175, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства підтверджується відповідним правовстановлюючим документом, а саме державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯО №560392, який виданий на підставі рішення Ладижинської міської ради № 362, 12 сесії 6 скликання від 17,01.2012 відділом Держкомзему у м. Ладижині 28.12.2012, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 051060001001280. Тобто, відповідач [PERSON] є власником вказаної вище земельної ділянки, право власності на даний об`єкт нерухомості зареєстровано в порядку та у спосіб, передбачений законодавством. Разом з тим, суду не надано належних та допутимих доказів того, що видача державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №994283, який виданий на підставі рішення Ладижинської міської ради № 362, 12 сесії 6 скликання від 17.01.2012 відділом Держкомзему у м. Ладижині 28.12.2012, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 051060001001281, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510600000:07:021:0174, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, порушує права позивача, в тому числі, на належну їй земельну ділянку чи земельні ділянки. Також позивач вважає, що її право власності на земельну ділянку порушені, посилаючись на те, що її земельна ділянка була незаконно зменшена з вини відповідача [PERSON] шляхом незаконного захоплення частини належної їй земельної ділянки, чим відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у її використанні. Поряд з чим вказує на те, що Ладижинська міська рада без погодження з нею внесла зміни в п. 6 рішення Ладижинської міської ради № 1047 від 03.09.2013 тощо», що не відповідає фактичним обставинам. Як зазначалося вище [PERSON] є власником земельних ділянок по [ADDRESS] . Матір відповідача [PERSON] , отримала від колгоспу «Росія» м. Ладижин Тростянецького району 0,15 га земельної ділянки по [ADDRESS] , вказана присадибна ділянка закріплена за нею на підставі рішення засідання правління колгоспу № 20 від 14.12.1982. Згодом, 22.12.1998 матір відповідача подарувала останній цілий житловий будинок, зі всіма господарськими та побутовими спорудами, розташований на земельній ділянці Ладижинської міської Ради народних депутатів в м. Ладижині по [ADDRESS] . Відтак, відповідно до п. 27 рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради народних депутатів Тростянецького району Вінницької області від 21 січня 1998 року № 39 «Про вилучення та надання земельних ділянок» вирішено у зв`язку із даруванням будинку вилучити з користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,15 га, яка рахувалася за нею по [ADDRESS] і надати земельну ділянку площею 0,10 га обслуговування житлового будинку відповідно до ст. 67 ЗК України та земельну площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства відповідно до ст. 56 ЗК України [PERSON] . Згідно з рішенням Ладижинської міської ради 5 сесії 24 скликання від 28.10.2002 «Про затвердження проекту відведення та технічної документації по інвентаризації земель для розподілу під розширення особистого селянського господарства та надання під будівництва житлових будинків» вирішено: 1. Розглянувши технічну документацію по інвентаризації та відведенню земельних ділянок пд. Розширення особистих селянських господарств в оренду і наданню під будівництво і обслуговуванню житлових будинків приватну власність з земель запасу та резервного фонду. 2. Вилучити із земель резервного фонду міської ради земельні ділянки загальною площею 45,9 га ріллі та з земель запасу 9,7 ріллі, з них 23,8 га в приватну власність для будівництва та обслуговування житлових будинків (поле II земель резервного фонду, що межують з північної сторони з Держліггоспом, зі східної сторони з залізничною колією, з південної р. Сільниця, з західної резервний фонд міської ради), 9,7 га (землі запасу, що знаходяться у південно-західній частині с. Лукашівка) 22,1 та під ведення особистого селянського господарства (землі резервного фонду, що межують на заході і [ADDRESS] на півдні [ADDRESS]) надати в оренду під особисте селянське господарство. 3. Затвердити списки громадян згідно додатку, які отримують земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та будівництва і обслуговування житлового будинку.». «Згідно з додатком: п. 14 [PERSON] , місце проживання [ADDRESS] , місце розташування земельної ділянки - № 1 під городництво, площа 0,25 га». Згідно з рішенням Ладижинської міської ради Вінницької області № 27 4 сесії 6 скликання від 04.01.2011 «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» вирішено передати у власність земельні ділянки згідно цільового призначення [PERSON] : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,10 та для ведення особистого селянського господарства 0,30. Замовити в місячний термін виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку у відповідних землевпорядних організаціях. Більш того, як вбачається з акту погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проведено погодження (встановлення) меж земельної ділянки [PERSON] . Також в акті зазначено, що суміжними землевласниками (користувачами), в тому числі і позивачем, ніяких претензій при встановленні меж не заявлено, і спірні питання відсутні. На зворотній стороні протоколу міститься абрис зовнішніх меж земельної ділянки (землекористувача) [PERSON] площею 0,2535 га, на якому серед інших наявний і підпис - [PERSON] . При цьому підписи громадян затверджені міським головою. Відповідно до рішення Ладижинської міської ради Вінницької області № 362 12 сесії 6 скликання від 17.01.2012 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] [PERSON] та видати останній Державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,2535 га, згідно з цільовим призначенням: 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (02.01) та 0,1535 га для ведення особистого селянського господарства (01.03). 28.12.2012 [PERSON] видані державні акти на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, [PERSON] оформила право власності на вказану земельну ділянку у встановленому законом порядку, її площа не перевищує норму, визначену положенням статті 121 ЗК України, місце розташування відповідне, межі визначені та були погоджені. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відсутнє будь-яке порушення прав позивача, а її посилання про зменшення розміру площі належній їй земельної ділянки діями відповідачів щодо затвердження та виготовлення земельної документації, отримання державних актів на право власності на земельну ділянку не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач [PERSON] зазначає, що із письмової відповіді директора ПП «Ладленд» від 16.01.2017 № 04 їй стало відомо про те, що 03.11.2015 був здійснений повторний обмір належної їй земельної ділянки, відповідно до якого фактична площа становить 0,1944 га, що не відповідає вказаним вище рішенням Ладижинської міської ради та обмежує її права на належну їй земельну ділянку. Між тим, як вбачається із тексту документа, 03.11.2015 був складений та підписаний так званий акт про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки [PERSON] , при цьому ініціатором його проведення була саме [PERSON] , що підтверджується листом ПП «Ладленд» від 20.10.2015 № 80, адресованому першому заступнику міського голови м. Ладижин, в якому, зокрема, директор ПП Середа О.В. зазначає, що до нього звернулася позивач щодо встановлення межових знаків на земельні ділянки, які розташовані по [ADDRESS], [ADDRESS] , і у зв`язку з цим ПП «Ладленд» просить долучити представників земельного відділу та управління містобудування та архітектури Ладижинської міської ради, в присутності яких будуть встановлюватися та закріплюватися межові знаки, що фактично і відбулося. Тобто, позивач була ініціатором видачі їй державних актів на земельні ділянки за відповідною конфігурацією та розмірами. Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed