Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Бершадської райдержадміністрації про звернення стягнення кредитором спадкодавця. Заяву мотивують тим, що відповідно до укладеного договору № VIB0GI0000006251 від 25.03.2008 року [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору з кінцевим терміном повернення 25.03.2023 року. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором № VIB0GI0000006251 від 25.03.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки № VIB0GI0000006251 від 25.03.2008 року. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 46,60 кв. м., житловою площею 28,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Бершадський р-н, с. Війтівка, вул. Гагаріна, буд.61, що належить на праві власності Іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Вказане нерухоме майно належить Іпотекодавцеві на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.12.2007 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 143315,00 грн. У відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить [PERSON] на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою: Вінницька область Бершадський район с. Війтівка вул. Гагаріна,61. 05.09.2008 року [PERSON] [PERSON] померла, що підтверджується відповіддю Бершадської державної нотаріальної контори від 29.10.2015 року. З вказаної відповіді також було встановлено, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місячного строку з часу відкриття спадщини не заявив про її відмову. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на момент смерті є позичальник [PERSON], таком чином прийняв спадщину , до складу якої входить, у тому числі нерухомість, яка була передана в іпотеку. 18.11.2015 року до спадкоємця, [PERSON] було направлено лист - претензію, згідно яких ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на 23.12.2015 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № VIB0GI0000006251 від 25.03.2008 року становить - 312885,83 гривень, яка складається з наступного: 133751,02 грн.- заборгованість за кредитом; 77647,79 грн. - заборгованість за відсотками; 101487,02 грн. - заборгованість з пені. З підстав наведеного, у зв'язку із порушенням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору та на підставі ст.33 ЗУ «Про іпотеку» просили за рахунок погашення заборгованості за кредитним договором VIB0GI0000006251 від 25.03.2008 року в сумі 312885,83 грн. звернути стягнення на житловий будинок зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 46,60 кв.м., житловою площею 28,20 кв.м, та земельна ділянка, які розташовані за адресою: Вінницька обл., Бершадський р-н, с.Війтівка, вул. Гагаріна, буд. 61, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № № VIB0GI0000006251 від 25.03.2008 р.) Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що проживають але не зареєстровані у житловому будинку зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Вінницька обл., Бершадський р-н, с. Війтівка, вул. Гагаріна, буд. 61. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити повністю. Відповідачі в судове засідання не з"явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи у суді, про причини неявки не повідомили, тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутність. Представник служби у справах дітей Бершадської РДА [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнали. Надали до суду висновок щодо захисту житлових прав неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в якому зазначили про неприпустимість виселення малолітніх дітей із будинку та залишення їх без постійного місця проживання . З метою недопущення порушення житлових прав дітей, а саме користування житловим будинком в с. Війтівка в с. Війтівка по вул. Гагаріна,61, служба у справах дітей просить вирішити дане питання в інтересах дітей. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.03.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № VIB0GI0000006251 від 25.03.2008 року , відповідно до якого [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору з кінцевим терміном повернення 25.03.2023 року, що підтверджується копією вказаного договору. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором № VIB0GI0000006251 від 25.03.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки № VIB0GI0000006251 від 25.03.2008 року, що підтверджується копією зазначеного договору. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 46,60 кв. м., житловою площею 28,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Бершадський р-н, с. Війтівка, вул. Гагаріна, буд.61, що належить на праві власності Іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.12.2007 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 143315,00 грн. Однак позичальник перестав вносити щомісячні платежі по кредитному договору та сплачувати відсотки за користування кредитом, тобто, порушив умови договору кредитування стосовно строковості та платності послуг за користування кредитом, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитним договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 05.09.2008 року [PERSON] [PERSON] померла, що підтверджується повідомленням Бершадської державної нотаріальної контори № 818/01-16/02-14 від 29.10.2015 року. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місячного строку з часу відкриття спадщини не заявив про її відмову. Ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'являти свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» - У разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Згідно ч. 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» - особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до пункту 36 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - «У разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходить не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна. Згідно статті 1281 ЦК щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимоги до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргу спадкодавця, кредитор має право звернутись до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета [PERSON] на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені [PERSON] будь - якій особі - покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки Іпотекодержателем не є вичерпним. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] постійно проживав з нею за одною адресою та вважається таким, що спадщину прийняв, оскільки заяви до нотаріальної контори про відмову від спадщини після смерті [PERSON] не подавав, а тому до нього перейшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, у тому числі щодо виконання зобов'язань за договором іпотеки. На даний час заборгованість за кредитним договором № VIB0GI0000006251 від 25.03.2008 року становить - 312885 гривень 83 копійки відповідачем не погашена, тому вимоги позивача про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме:житловий будинок зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 46,60 кв.м., житловою площею 28,20 кв.м, та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Вінницька обл., Бершадський р-н, с.Війтівка, вул. Гагаріна, буд. 61, є обгрунтованими. Договором іпотеки, укладених між [PERSON] та позивачем, передбачене право [PERSON] на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно - правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідачі підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: Вінницька обл., Бершадський р-н, с.Війтівка, вул.Гагаріна, буд.61, кв.. Відповідно до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (згідно з ст. 33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволенними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про Добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Таким чином, законодавцем не встановлено для іпотекодержателя обовязку направлення будь-яких претензій іпотекодавцю перед зверненням до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Outcome: approved