Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13133 грн 41 коп. за кредитним договором № б/н від 02.03.2011, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, будучи фізичною-особою підприємцем, через систему інтернет-клієнтбанкінг приєднався до «Умов та Правил надання банківських послуг», [PERSON], які разом складаються Договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов"язання виконувати умови Договору. Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 26004060282347 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку [PERSON] і Клієнта. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 (справа № 904/3957/14) з [PERSON] на користь позивача було стягнуто заборгованість по даному кредитному договору в сумі 11668,24 грн. Після винесення судового рішення Відповідач свої зобов"язання за вказаним вище Договором не виконує, в зв"язку з чим утворилася заборгованість, як позивач просить стягнути в примусовому порядку. 27.02.2015 Відповідачем була припинена господарська діяльність, тому позивач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладеної у постанові від 04.12.2013 (справа №6-125цс13) звертається з даним позовом в порядку цивільного судочинства. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, надав клопотання, в якому зазначив про розгляд справи у його відсутності, про підтримання позову та про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи ( а.с.44). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення ( а.с. 43). Заперчень проти позову не надав . З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку осіб, які беруть участь у розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, поданої 02 березня 2011 року фізичною особою-підприємцем [PERSON], публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» здійснювалось обслуговування поточного рахунку № 26004060282347 з встановленим кредитним лімітом, в електронному вигляді, через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення, інші), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». 27 лютого 2015 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.34). Частиною 3 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» ( в редакції, яка діяла на день реєстрації- 27.02.2015) передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 04 грудня 2013 року (справа № 6-125цс13), однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Судом встановлено, що оскільки боржник належним чином не виконував умови договору щодо належного повернення позикодавцеві грошових коштів, рішенням від 29 липня 2014 року, яке набрало законної сили, Господарський суд Дніпропетровської області стягнув солідарно з Фізичної особи-підприємця [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агенство "ВЕРУС" (поручителя) на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 4196 грн 60 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 4266 грн 55 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором 2525 грн 23 кп., заборгованість по комісії за користування кредитом 679 грн 86 коп.( 29-32). Згідно зазначеного судового рішення, заборгованість на загальну суму 11668 грн 24 коп. виникла станом на 06.03.2014. Таким чином, питання про стягнення заборгованості, що існувала у відповідача перед банком станом на 06 березня 2014 року, було вже вирішене судом, тому банк в своєму даному позові, посилаючись на ст.ст. 526, 527, 598-609, 610 ЦК України, просить стягнути з боржника залишок кредитної заборгованості станом на 05 квітня 2017 року. Беручи до уваги правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-1206цс15, суд приходить до висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов"язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. В зв'язку з тим, що рішення суду від 29 липня 2014 року в частині стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) не виконано, то ПАТ КБ «ПриватБанк» має право нараховувати відсотки та пеню відповідно до умов договору. Станом на 05 квітня 2017 року заборгованість у боржника [PERSON] становить 13133 грн 41 коп. і складається із: 7520,30 заборгованості по процентам за користування кредитом, 5613,11 грн пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором (а.с.27-28). Відповідачем у відповідності до вимог ст.10, 60 ЦПК України не було надано суду доказів стосовно спростування заявлених позовних вимог та, зокрема, розрахунку заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 13133,41 грн - підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved