Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

16.09.2020 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що 20.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2014293947. Пунктом 1.1. Договору встановлено, що сума виданого кредиту складає 19 457 грн. 35 коп. строк кредиту 10 місяців, розмір процентної ставки 36 % річних. 22.12.2018 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» було укладено Договір факторингу № 22/12/18, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 2014293947 від 20.12.2016 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] . Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 04.08.2020 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 38 532,03грн.(тридцять вісім тисяч п`ятсот тридцять дві гривні 03 копійки), з яких: нараховані 3% річних - 1 448,07грн.; втрати від інфляції - 3200,95 грн., подвійна облікова ставка НБУ - 3858,61 грн.; заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 16 069,01 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 4 441,95 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 9 513,44 грн. На підставі викладено позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 2014293947 від 20.12.2016 року у розмірі 38 532,03 грн., судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.. 23.09.2020 року ухвалою суду було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 13.11.2020 року задоволена заява позивача [PERSON] про забезпечення позову та було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 20 серпня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2727 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", заборгованості в розмірі 41507,74 грн.. Також ухвалою суду від 13.11.2020 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Здійснено перехід з розгляду цивільної справи на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. В зустрічній позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що дійсно 30.11.2016 року після закінчення робочого часу, повертаючись додому в 146 маршрутному автобусі, виявила, що невідомі особи таємно викрали у неї паспорт. Того ж дня вона звернулася до Мариновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою щодо таємного викрадення її майна, а саме - паспорта громадянина України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2016 року № 12016160470005265. Лише після закриття кримінальної справи вона змогла звернутися з заявою на отримання нового паспорту, 02.01.2018 року отримала новий паспорт громадянина України № [NUMBER] . 20.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовой Аліною Анатоліївною винесено виконавчий напис № 2727 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 41 507,74 (сорок одна тисяча п`ятсот сім) грн. 74 коп.. 18.09.2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження, а саме: - про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 41 507 (сорок одна тисяча п`ятсот сім) грн. 74 коп., на підставі виконавчого напису № 272 від 20.08.2019 року, виданого приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А. Після відкриття виконавчого провадження № 60095098 з її заробітної плати утримували грошові кошти, і таким чином вона дізналася, що на її ім`я був взятий кредит по викраденому паспорту. 06.10.2020 року, ознайомившись з матеріалами справи № 472/974/20, вона вперше дізналася про те, що на її викрадений паспорт був оформлений договір про надання споживчого кредиту № 2014293947 від 20.12.2016 року, та ніби то укладений і підписаний між нею та ПАК «ОТБ банк». Але в наданій копії договору про надання споживчого кредиту № 2014293947 від 20.12.2016 року, в розділі 4 Реквізити та підписи сторін - підпис її підроблений. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про звернення її до ПАК «ОТП Банк» за отримання кредиту, тобто відсутній запит чи заява на отримання кредиту; відсутній паспортний документ та фото позичальника при зверненні за отриманням кредиту. В матеріалах справи також є графік платежів де в графі «Позичальник» міститься підпис зовсім інший ніж в договорі, що підтверджує той факт, що підпис її був підроблений при підписанні договору та графіку платежів. Вона жодного кредиту в банках та фінансових установах не брала, тож вона не знала про існування заборгованості щодо неї та розміру цієї заборгованості. Під час винесення приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А. виконавчого напису № 2727 від 20.08.2019 р.: кредит був оформлений на паспортний документ, який уже не належав їй і з цього приводу було відкрите кримінальне провадження; підпис її на договорі був підроблений; сума заборгованості не була безспірною та не була взагалі повідомлена їй; письмову вимогу про погашення заборгованості вона не отримувала; відсутні підтвердження підпису її кредитного договору та ознайомлення з нарахованим розміром заборгованості; кредитний договір нотаріально посвідчений не був і особа позичальника не була встановлена. Отже у нотаріуса не було визначених законодавством підстав для винесення виконавчого напису, у зв`язку з чим виконавчий напис № 2727 від 20.08.2019 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. В зв`язку з цим просить суд, визнати договір про надання споживчого кредиту № 2014293947 від 20.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» ЄДРПОУ 21685166 та [PERSON] - недійсним з моменту укладення, тобто з 20.12.2016 року. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2727 від 20.08.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою Аліною Анатоліївною, про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749) в розмірі 41 507 (сорок одна тисяча п`ятсот сім) грн. 74 (сімдесят чотири) коп. та виключити з Реєстру боржників [PERSON] . Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749) на її користь судові витрати по справі у розмірі 36 471,41 грн. Позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за первісним позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2014293947 від 20.12.2016 року - залишити без задоволення. 04.12.2020 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом [PERSON] про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «ОТП Банк». 03 грудня 2020 року до суду від позивача за первісним позовом ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в які останній зазначив, що здійснення виконавчого напису нотаріусом врегульовано ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Таким чином в обов`язок нотаріуса входить перевірка боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у видках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорити вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем: за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом із тим, законодавством не визначений виключений перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Щодо того як зазначено в зустрічній позовній заяві, що [PERSON] . Кредитний договір № 2014293947 вона не укладала, а її підпис підроблено, то в даному випадку [PERSON] не доведено вищезазначену позицію, так як не долучено жодних підтверджуючих доказів. Звернення до правоохоронних органів не свідчить про обставини втрати паспорта [PERSON] . Сторонами були дотримані вимоги ст. 220, ст. 513 ЦК України щодо форми договору. ТОВ «Вердикт Капітал» вважає, що [PERSON] не доведено ту обставину, що підпис її підроблений, не долучено до зустрічної позовної заяви висновки експертів з даного приводу, вироки судів, або ж рішення, якими підтверджувалися би заявлені обставини. Крім того зазначили, що не погоджуються з заявленими витратами на правничу допомогу в сумі 25 000 грн., оскільки позивачем [PERSON] не надано підтверджуючих документів (розрахунків, договорів, квитанцій чи детального опису робіт) З приводу стягнення 10 000 гривень (відраховані кошти із заробітної плати) то жодних підтверджуючих документів не долучено, що виключає стягнення даної суми із ТОВ «Вердикт Капітал». Просять в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал» відмовити. 27 квітня 2021 року до суду надійшли документи від Київського обласного державного нотаріального архіву, а саме копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис № 2727 від 20.08.2019 року. Представник позивача за первісним позовом ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, але до суду надійшло заперечення на пояснення, надане представником Позичальника. Аргументація боржника [PERSON] про те, що вона кредит не брала та кошти не отримувала спростовується долученим детальним розрахунком боргу за кредитним договором, який долучено до матеріалів справи. Так, із відповідного розрахунку вбачається, що позичальником за період із 20.12.2016 по 20.10.2017 року було сплачено 1650,43 грн. та 1 737,91 грн. боргу за кредитом, 606,57 грн., 544,09 грн. боргу за відсотками, 25,00 грн. пені. Також ними до матеріалів справи долучено виписку по рахунку № [NUMBER] за кредитним договором № 2014293947, все це підтверджує дійсність вимоги про стягнення боргу за кредитним договором. Позиція Позичальника ґрунтується на припущеннях, саме по собі звернення до правоохоронних органів не є обставиною, що спростовує факт видачі кредитних коштів, підписання кредитного договору не позичальником. Долучена представником позичальника довідка про доходи від 11.03.2021 року № 001830/СФ, не може свідчити про стягнуті на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал» 9 075,00 грн., так як із останньої не вбачається будь-яке відношення до виконавчого провадження № 60095098 та виконавчого напису нотаріуса № 2727 від 20.08.2019. З довідки про доходи аналогічно не вбачається що це за «інші утримання». Відсутній також розподіл стягнутих сум: основний борг за виконавчим провадженням, винагороди виконавця, витрати виконавчого провадження. Просять в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал» відмовити та позовну вимогу ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник Поліщук М.І. по первісному позову в судове засідання не з`явились. Від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю. До суду надійшло пояснення від представника позивача по зустрічній позовній заяві Поліщук М.І. , в якому просить суд позовні вимоги позивача за первісним позовом ТОВ «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749) до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2014293947 від 20.12.2016 року - залишити без задоволення. Позовні вимоги позивача за зустрічним позовом - задовольнити в повному обсязі, а саме: визнати договір про надання споживчого кредиту № 2014293947 від 20.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» ЄДРПОУ 21685166 та [PERSON] недійсним з моменту укладення, тобто з 20.12.2016 року. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2727 від 20.08.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою Аліною Анатоліївною, про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749) ,74 (сорок одна тисяча п`ятсот сім) грн. 74 коп. та виключити з Реєстру боржників [PERSON] . Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749) на користь [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 60 336,00 грн. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. та представник Акціонерного товариства «ОТП Банк» в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином шляхом направлення їм рекомендованих листів за адресою їх місцезнаходження. У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 20.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2014293947. Пунктом 1.1. Договору встановлено, що сума виданого кредиту складає 19 457 грн. 35 коп. строк кредиту 10 місяців, розмір процентної ставки 36 % річних (а.с. 8). 22.12.2018 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» було укладено Договір факторингу № 22/12/18, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 2014293947 від 20.12.2016 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] (а.с. 16-26). 20.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , заборгованості за Кредитним договором № 2014293947 від 20.12.2016 року, укладеним з Акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною від 18.09.2019 року ВП № 60095098 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа, а саме, виконавчого напису № 2727, виданого 20.08.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 41 507,74 грн. (а.с. 99 т.1) Ухвалою суду від 27.05.2021 року клопотання представника позивача Поліщук Майї Іванівни за зустрічним позовом про призначення судової почеркознавчої експертизи та витребування оригіналів документів - задоволено. Витребувано у Київського обласного державного нотаріального архіву (08200, м. Ірпінь, вул. Жовтнева, 34 Київської області) для проведення експертизи оригінали документів, на підставі яких приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис № 2727 від 20.08.2019 року, а саме: договір про надання споживчого кредиту № 2014293947 від 20 грудня 2016 року, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг - Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2014293947 від 20 грудня 2016 року. Витребувано у Акціонерного товариства «ОТП Банк» (01601, м. Київ, вул. Жилянська, 43) оригінали документів: договір про надання споживчого кредиту № 2014293947 від 20 грудня 2016 року, графік платежів від 20 грудня 2016 року, копію паспорта [PERSON] завірену нею власноручно своїм підписом (оригінал), сторінки 1, 2-3, 4-5, 6-7, 10-11, а також копію картки платника податків [PERSON] завірену нею власноручно підписом (оригінал). Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» оригінали документів: заяву [PERSON] на отримання кредиту, договір про надання споживчого кредиту № 2014293947 від 20 грудня 2016 року, графік платежів від 20 грудня 2016 року. 08 червня 2021 року до суду від генерального директора ТОВ «Вердикт капітал» Іжаковського О.В. надійшла заява про надання документів на виконання ухвали суду від 27.05.2021 року, в якій зазначив, що ТОВ «Вердикт капітал» не може виконати дану ухвалу оскільки звернулось до приватного нотаріуса, яким було вчинено виконавчий напис, який був пред`явлений до виконання. За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП виконавче провадження про стягнення з [PERSON] знаходиться на стадії зупинення. 18 червня 2021 року до суду від в.о. завідувача Київського обласного державного нотаріального архіву надійшов лист за вих. № 01-17-1475 від 15.06.2021 року, в якому зазначено, що в наряді 02-20 копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А містяться копії, а не оригінали. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи, яку призначив суд, а саме: ненадання експертам необхідних матеріалів або документів, які є в особи; відмова надати зразки для дослідження; недопущення до приміщень або майна, яке підлягає дослідженню тощо. 29 квітня 2021 року до суду від третьої особи АТ «ОТП Банк» надійшов лист про надання інформації за вих. № 68-3-23/5287 від 20.04.2021 року, в якому зазначено, що заяву на оформлення кредиту було оформлено через торгову точку інтернет - магазин [INFO] , [ADDRESS] . Договір було оформлено у відділенні Банку за адресою: м. Одеса, вул. Буніна, 10. Договір було оформлено 20.12.2016 року. Даний Договір є споживчим кредитом. Через непогашення існуючої заборгованості по Договору протягом тривалого проміжку часу право вимоги по Договору 22.12.2018 року було продано, згідно договору факторингу № 22/12/18 до ТОВ «Вердикт Капітал», що є партнером Банку, робота з яким регулюється внутрішніми банківськими процедурами та чинним законодавством України. Оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» (надалі - «Факторингова компанія») придбала право вимоги за Договором, згідно Договору купівлі продажу кредитного портфелю від 22.12.2018 року (надалі - «Договір купівлі - продажу»), Факторингова компанія на сьогоднішній день є кредитором за Договором. Таким чином, у відповідності до умов договору купівлі-продажу та в порядку вимог ст. 517 ЦК України документи, які засвідчують право вимоги були передані Банком новому кредиторові, у зв`язку з чим, звертатися до ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, до даного листа було додану копію паспорта на [PERSON] , з якого чітко і однозначно вбачається, що фото на сторінці 2 та на сторінці 5 даного паспорту належить іншій особі, а не [PERSON] .. Оскільки сторони ухилилися від надання документів для проведення експертизи, суд приймає до уваги пояснення [PERSON] , які підтверджують факт неотримання нею кредитних коштів та не підлягають доказуванню. За змістом ст. ст. 11, 202,626 ЦК України договір є правочином. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними умовами для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що договір про надання споживчого кредиту № 2014293947 від 20.12.2016 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] є недійсним з моменту укладення, тобто з 20.12.2016 року. Згідно зі ст. 18 ЦК Українинотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі Закону), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Судом встановлено, що підставою для вчинення виконавчого напису є Договір про надання споживчого кредиту № 2014293947 від 20.12.2016 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] . Договір факторингу № 22/12/18 від 22.12.2018 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» відсутній. На підставу вчинення виконавчого напису нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року №622 Перелік документів доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений п. 2 в редакції: "Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також у разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пункт 2.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5). При цьому нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3 глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Більше того, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція визначена в постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс2). Тобто, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 7 розділу Х Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2432/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 р. за № 1126/29256 у разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. У разі відновлення виконавчого провадження відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що вимога про виключення з Єдиного реєстру боржників [PERSON] є передчасною. Ухвалою судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13.11.2020 року була задоволена заява позивача [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 20 серпня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2727 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 41507,74 грн.. Ураховуючи те, що вимога позивача за зустрічною позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволена в повному обсязі, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений за подання до суду заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1880914279.1 від 22.10.2020 року АТ КБ «ПриватБанк». Щодо вимог позову про стягнення безпідставно отриманих коштів в межах виконавчого провадження ВП № 60095098 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного НОКО Гамзатової А.А., зареєстрованого в реєстрі за №2728 від 20.08.2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 2014293947 від 20.12. 2016 року у розмірі 41507,74 грн., суд виходить з такого. Згідно з довідкою про доходи від 11.03.2021 року № 001830/СФ ТОВ «Сільпо» вбачається, що за період з січня 2020 року по травень 2020 року утримано із заробітної плати [PERSON] 9,075 грн. За положеннями ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного суду України від 07.06.2017 р по справі № 923/1233/15. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Під час розгляду справи судом встановлено порушення прав позивача по зустрічному позову, а відповідачем, в свою чергу, такі доводи позивача суду не спростовані. Ураховуючи викладене, а також зважаючи на те, що кошти, які були отримані відповідачем за виконавчим написом набуті у відсутність для цього правових підстав, заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню. За подання до суду зустрічної позовної заяви позивачем сплачено 840,80 грн. судового збору, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1880886568.1 від 22.10.2020 року. Оскільки, зазначені вимоги задоволено, сума сплачена за подання до суду даної позовної заяви підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. За угодою про надання правової допомоги від 03 березня 2020 року, укладеної між адвокатом Поліщук Майєю Іванівною та [PERSON] , остання доручила здійснити адвокату представництво і захист зокрема в судах. Відповідно до п. 3 Акту № 01 про витрати по справі та надану правову допомогу від 01.12.2020 року вартість послуг та розмір гонорару є фіксований та згідно п.4.1 Угоди про надання правової допомоги складає 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) за весь час розгляду справи в суді. Згідно п. 5 зазначеного акту клієнт своїм підписом свідчить про оплату Адвокату всієї суми наданих послуг, а Адвокат підтверджує факт оплати зазначеної грошової суми та відсутність будь-яких претензій по якості, повноті, строках та обсягу щодо наданих Адвокатом послуг, а за виконання адвокатом своїх зобов`язань замовник має сплатити 7000,00 грн. Відповідно до ст. 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру ; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 16.04.2020 року по справі № 727/4597/19 зазначено, що профільний закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату, а оскільки адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 оскільки останні не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюється на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката та одночасно доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку, акт тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливістю кожної особи отримувати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, визначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01) пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v/ Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). За висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України аналогічний п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Аналогічні висновки викладені у поставі Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року, постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20. Як вбачається зі змісту позовної заяви, заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірними як складності справи так і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). До цього ж, розмір витрат на оплату професійної допомоги було визначено за домовленістю сторін у Договорі. Отже, за вказану професійну допомогу, позивач зобов`язаний сплатити адвокату 50 000,00 грн., вказана правнича допомога була узгоджена сторонами в Акті. Представник відповідача за зустрічною позовною заявою подав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи тим, що основний масив витрат на правничу допомогу надано, а документів щодо понесених витрат не надано. Представником [PERSON] не долучено договору про надання правової допомоги детального опису правової допомоги із зазначенням витраченого часу, квитанції про сплату 50 000 грн. на рахунок адвоката. Окрім того, середня заробітна плата в грудні 2020 року в Одеській області складала 12 553,00 грн. В грудні 2020 року 21 робочий день. З наведеного вбачається, що 1 робочий день в середньому розрахований у 597,76 грн. Тому вважає, що не може бути ніяк 50 000 грн. витрат на правову допомогу за справу незначної складності. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих представником позивача доказів, суд ураховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір повинен бути обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи). Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача має бути стягнуто на користь позивача витрати пов`язані з правничою допомогою в сумі 10 000 грн. . Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення зустрічної позовної заяви. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" на користь позивача [PERSON] судові витрати щодо сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви та заяви про забезпечення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial