Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Кам'янське» звернулося до суду з позовом до Камянської сільської ради, [PERSON] за участю третьої особи КП Бюро технічної інвентаризації про скасування рішення виконавчого комітету Камянської сільської ради № 191 від 15.11.2007 року про надання погодження на оформлення на оформлення права власності [PERSON] на нерухоме майно: майстерню тракторного парку та напільний склад круглий, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на будівлю майстерні та будівлю напільного складу круглого, посилаючись на те, що в травні 2012 року товариство звернулося до виконавчого комітету Кам’янської сільської ради Житомирського району із заявою про надання дозволу на оформлення права власності на нерухоме майно: майстерня тракторного парку та напільний склад круглий, які належать товариству на підставі акту прийому-передачі від 25 квітня 2001 року. Рішенням Виконавчого комітету Кам’янської сільської ради Житомирського району № 63 від 17 травня 2012 року товариству було відмовлено із тієї підстави, що на дані будівлі та споруди вже є виготовлене свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON] на підставі рішення сільради №191 від 15.11.2007 року, що стало підставою для подачі даного позову. В ході судового розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просить визнати нечинним та скасувати рішення виконавчого комітету Кам’янської сільської ради №191 від 15.11.2007 року «Про надання погодження на оформлення права власності [PERSON] на приміщення майстерні тракторного парку та під навіс тракторного парку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та приміщення напільного складу (круглого) за адресою [ADDRESS]», визнати незаконними та скасувати свідоцтва на вищевказані приміщення нерухомого майна. Представник позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в ньому та просила його задовольнити. Представник відповідача Кам’янської сільської ради позов визнав в повному обсязі, в подальшому просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, пояснили, що нерухоме майно у вигляді будівлі майстерні з навісом та будівлі напільного складу в с. Камянка, Житомирського району [PERSON] отримав на підставі рішення загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП ім. Мічуріна 18 березня 2007 року шляхом виділення майна, як член КСП в натурі. Позивачем в свою чергу не надано жодних доказів по проведенню інвентаризації майна КСП ім.Мічуріна, підтвердження про боргові зобов'язання КСП ім. Мічуріна, їх кількість та балансову вартість. Також відповідач просить застосувати до позову трирічний строк позовної давності, оскільки строк звернення з даним позовом минув, а поважних причин для його поновлення представником позивача не надано. Представник третьої особи КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, надавши лист про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Кам'янське» є правонаступником майна колишнього КСП ім.Мічуріна, що підтверджується статутними документами, створено в результаті реорганізації КСП і стало правонаступником в частині його прав та обов'язків (а.с.12-14), відповідно до п.19 «Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», затвердженого наказом Міністерства Аграрної політики України №63 від 14 березня 2001 року - передача майна КСП підприємств-правонаступникам, яке виділене під забезпечення боргових зобов'язань, здійснюється після їх державної реєстрації протягом терміну, що визначається вищим органом управління КСП та оформляється актом приймання-передавання. Відповідно до акту приймання-передавання від 25.04.2001 року уповноваженим з вирішення земельних та майнових відносин Красовською Т.С. під забезпечення боргів СТОВ «Кам'янське» було передано, балансова вартість якого склала 1244800 грн. в тому числі склад ПММ, майстерня тракторного парку, баня тракторного парку, напільний склад (круглий) (а.с.6-8) 18 березня 2007 року відбулися збори співвласників земельних та майнових часток (паїв) реформованого КСП ім. Мічуріна, на яких було прийнято рішення про виділення майна в натурі власникам майнових сертифікатів згідно структури розподілу та про зміну статусу майна, в тому числі [PERSON] на спірне майно, який придбав шляхом купівлі у фізичних осіб сертифікати на майновий пай. 07 липня 2007 року комісія по врегулюванню майнових відносин за дорученням загальних зборів змінила призначення об'єктів (баня тракторного парку та майстерня тракторного парку), які знаходилися у фонді призначеному для погашення заборгованості. Рішенням виконавчого комітету Кам’янської сільської ради Житомирського району №191 від 15 листопада 2007 року надано погодження [PERSON] на виготовлення свідоцтва про право власності на приміщення майстерні тракторного парку за адресою: [ADDRESS], приміщення бані тракторного парку за адресою: [ADDRESS], приміщення напільного складу (круглого) за адресою: [ADDRESS], огорожі тракторного парку, за адресою: [ADDRESS] та під навіс тракторного парку, за адресою: [ADDRESS] (а.с.37), на підставі якого 21 січня 2008 року видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право власності на будівлю майстерні з навісом загальною площею 194,00 кв. м. та будівлю напільного складу загальною площею 67,00 кв.м. (а.с.9-10). 21 січня 2008 року [PERSON] видано свідоцтво на право власності на будівлю майстерні та будівлі бані. За змістом ст.ст. 5, 7-9 Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114-ХІІ "Про колективне сільськогосподарське підприємство" (далі Закон №2114-ХІІ) майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і його пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фон дів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів, а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття пра цівника з господарства Відповідно до ст.7 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Згідно з п.п. 9, 16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62, виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групі власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється згідно із затвердженою загальними зборами членів колективного сільськогосподарського підприємства структурою пайового фонду та не інакше як на підставі рішення зборів співвласників майнових паїв. Лише спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку. Відповідно до Указу Президента України від 29 січня 2001 року Міністерству аграрної політики України, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям необхідно забезпечити утворення комісій з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки, а також здійснення заходів, із залученням до їх складу колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, працівників органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та представників суб'єктів господарювання, які було створено внаслідок реорганізації чи на основі майна, що належало ліквідованим колективним сільськогосподарським підприємствам, а Кабінету Міністрів України затвердити у місячний строк типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки. Пунктом 10 ч. 2 "Типового положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають в процесі реформування аграрного сектору економіки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 року, встановлено, що комісія лише вносить пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів із складу майна реорганізованого підприємства та передачі їх у спільну власність. Проте, виходячи із принципу допустимості доказів, передбаченого ст.59 ЦПК України, акт приймання-передавання майна КСП ім.Мічуріна під забезпечення боргів в користування СТОВ «Кам'янське» не підтверджує факту виділення позивачеві спірного майна із складу пайового фонду. Порядок проведення загальних зборів колишніх членів реорганізованого КСП визначений наказом Міністерства аграрної політики України №16 від 07.02.2001 року та викладений у відповідних Рекомендаціях. Протокол № 1 загальних зборів співвласників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кам'янське» від 31.03.2001 року не відповідає зазначеним Рекомендаціям, а тому не може вважатись зборами співвласників. Тому наданий позивачем протокол судом до уваги не приймається, оскільки не є допустимим доказом. Відповідно до положень цих правових актів підставою для виділення майнових па їв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників. Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов'язків членів колективного сільськогосподарського підприємства щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правомочності членів підприємств є похідними від правового статусу, завдань і функцій цих підприємств та правомочностей останніх як юридичних осіб, то і право громадянина вимагати своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини члена колективного підприємства з КСП щодо передачі отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення також повинні ґрунтуватись на принципі рівності прав і обов'язків зазначених сторін. Це означає, що праву члена КСП вимагати видачі майнового паю відповідає право цього підприємства вирішувати питання складу і структури майнового паю, способу і терміну його виділу, при здійсненні яких (прав) повинні враховуватись інтереси обох сторін. Спосіб забезпечення цих прав і інтересів члена КСП та підприємства визначений п. З ст. 9 Закону № 2114-ХІІ, згідно з яким у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій за згодою сторін, формі. Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств із майновими паями з метою створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки". Крім того, суд ураховує, що з метою реалізації прав і інтересів КСП та членів цих підприємств у правовідносинах виділення - отримання майнового паю Міністерством сільського господарства і продовольства України та Інститутом аграрної економіки України 1 січня 1996 року були розроблені методичні рекомендації про порядок отримання майнового паю при виході із колективного сільськогосподарського підприємства його членів, які не є нормативно-правовим актом у розумінні Указу Президента України від З жовтня 1992 року "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади". Але враховуючи, що в них закладені аналогічні ст. 9 Закону № 2114-ХІІ та ст. 1 Указу принципи і підходи щодо порядку і способу виділення майнового паю, вони можуть враховуватись підприємствами при затвердженні власних статутів і положень про паювання та судами при вирішенні спорів в частині, які не суперечать Закону, зокрема в них зазначено, що спосіб одержання майнових паїв пайовиками (натурою, грішми або цінними паперами) обирається в кожному конкретному випадку з урахуванням як побажань пайовика, так і можливостей підприємства. Суд не бере до уваги протокол Кам’янської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 217 від 19.11.2009 року про відміну рішення Виконавчого комітету Кам’янської сільської ради від 16.08.2007 року та визнання недійсним свідоцтв про право власності виданих на ім'я [PERSON], оскільки рішенню Конституційного суду України від 16 квітня 2009 р. № 7-рп "У справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини 14 статті 46, частин 1, 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування)", оскільки органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих відносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Згідно ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено вичерпний перелік повноважень органу місцевого самоврядування, в тому числі скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень на пленарних засіданнях міських рад (п. 15 ч. 1 ). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.3 ст. 397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Згідно ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Outcome: dismissed