Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

07 жовтня 2014 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради в інтересах дитини - [PERSON] до [PERSON] про негайне відібрання дитини у матері |в,біля|В060воов0сараа. З урахуванням уточнених позовних заяв від 04 листопада 2014 року, 11 листопада 2014 року, 19 листопада 2014 року, в яких залучено в якості третіх осіб: [PERSON], Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа № 135», Комунальний заклад соціального захисту «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради посилався на те, що малолітня дитина [PERSON], [INFO] р. н. зазнав фізичне насилля в сім'ї, а саме нанесення тілесних ушкоджень (укусів, саден, подряпин) з боку матері - [PERSON]. 18.09.2014 до служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради надійшло клопотання від Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 135» про те, що 10.09.2014 до медичного кабінету СЗШ № 135 звернувся учень 1-а класу [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зі скаргами на біль в області шиї та паху, про що був складений відповідний акт. Зі слів хлопчика, його покарала мати [PERSON] за погану поведінку. 12.09.2014 дитина не приступила до занять. 18.09.2014 комісією у складі представників служби у справах дітей, центру для сім'ї, дітей та молоді, кримінальної міліції у справах дітей, дільничного лікаря-педіатра, адміністрації Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 135» було здійснено комісійний виїзд за адресою мешкання дітей. Мати дітей, [PERSON], була вдома, але двері не відчинила, в телефонній розмові через двері жінка відмовилась впустити комісію до квартири, поводилась агресивно, загрозливо. Службою у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради дитина [PERSON], [INFO], був поставлений на облік, як дитина, яка зазнала фізичного насилля в сім'ї. До зазначених подій сім'я перебувала під постійним контролем служби у справах дітей. 26.09.2014 від адміністрації навчального закладу надійшло термінове повідомлення, що [PERSON] привела [PERSON] до навчального закладу знов таки з чисельними ознаками фізичного насилля (синці, подряпини, садна), про що адміністрацією закладу разом з медичним працівником під час огляду хлопчика був складений відповідний акт. Комісією у складі представників служби у справах дітей, центру для сім'ї, дітей та молоді, кримінальної міліції у справах дітей терміново був здійснений виїзд до КЗО СЗШ № 135. В присутності психолога навчального закладу, представників служби у справах дітей, центру для сім'ї, дітей та молоді, кримінальної міліції у справах дітей у бесіді з дитиною під час огляду хлопчика було з'ясовано, що його покусала мати, подряпала нігтями, коли била. Крім того, дитина поскаржилась на біль в області живота та постійний голод. З метою негайного здійснення медичного обстеження, дитина була доставлена до судово-медичної експертизи, де пройшла відповідне обстеження, результати якого викладені у висновку судово-медичної експертизи від 26.09.2014 № 3759. Органом опіки та піклування в особі служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, відповідно до наданих повноважень, [PERSON] тимчасово був влаштований до Комунального закладу соціального захисту Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», м. Дніпропетровськ. 29.09.2014 відбулось позачергове засідання виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, на якому була присутня мати дитини - [PERSON], та на якому було прийнято рішення про негайне відібрання дитини від матері. Раніше, з 2010 року, сім'я [PERSON] неодноразово потрапляла в поле зору органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради. [PERSON] наголошувалося про її неналежне ставлення до виконання нею батьківських обов'язків відносно [PERSON]. У вказаній сім'ї крім [PERSON] є ще дві дитини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] У зв'язку із наведеним Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради прохає відібрати дитину [PERSON] від матері [PERSON] та передати дитину органу опіки та піклування і покласти на цей орган питання влаштування дитини. 30 жовтня 2014 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] в інтересах дитини - [PERSON] до Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа - Прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська про повернення дитини матері та визнання рішення виконкому неправомірним. [PERSON] у зустрічній позовній заяві посилається на те, що її син [PERSON] проживає разом з нею, братом [PERSON], [INFO] та сестрою [PERSON], [INFO], однією багатодітною сім'єю за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] працює бухгалтером ТОВ "РУШ", на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення шестирічного віку. Сім'я [PERSON] знаходиться на обліку і отримує допомогу в Індустріальному управлінні праці та соціального захисту населення як багатодітна сім'я, як малозабезпечена сім'я, при цьому глава сім'ї - [PERSON] отримує допомогу, як одинока мати. Діти [PERSON], а саме: [PERSON] був оформлений і відвідував Комунальний заклад освіти "Дошкільний навчальний' заклад (ясла-садок) з 10.09.2010 року по 01.09.2014 року; [PERSON] відвідує дитячий садок з 06.08.2011 р. по теперішній час; [PERSON] відвідує дитячий садок з 08.08.2012 р. по теперішній час. Діти відвідують дошкільний заклад, хворіють рідко, мають охайний зовнішній вигляд, чисті, доглянуті, забезпечені одягом за сезоном, розвинені за своїм віком, активні, уважні, цікавляться матеріалом, який викладається на заняттях, проявляють інтерес до співпраці з дорослими дітьми, самостійні при виконанні завдань, володіють здібностями самообслуговування. Словниковий запас дітей відповідає віковій нормі. Мати [PERSON] дуже турбується про своїх дітей, фактів насильства дітьми в родині не спостерігається. Доказом турботи [PERSON] про здоров'я її сина [PERSON], як і до інших дітей: [PERSON] і [PERSON] є зокрема, чеки купівлі матір'ю продуктів харчування, одягу, іграшок, шкільного приладдя для [PERSON], і інших необхідних у побуті для дітей речей. Сусіди сім'ї [PERSON] також заперечують факти насильства матері по відношенню до її дітей, у тому числі до [PERSON]. [PERSON] належно дбає про [PERSON] і двох інших своїх дітей, виховує їх, на що вони відповідають їй любов'ю, при цьому фактів насильства з боку матері по відношенню до [PERSON], як і до інших дітей не спостерігалося. [PERSON] докладає всі свої сили і використовує всі надані державою можливості для матеріального забезпечення [PERSON], захисту його здоров'я і розвитку. 26.09.2014 р. [PERSON] повідомили, що її син [PERSON] поміщений в Комунальний заклад соціального захисту притулок для дітей «Барвінок» Дніпропетровської міської ради. Численні скарги [PERSON] в різні інстанції, що у неї неправомірно відібрали дитину і позбавили її права спілкуватися з ним результатів не принесли, у зв'язку з чим, з 26.09.2014 р., вона спілкується з сином через вікно дитячого притулку. 29.09.2014 р. [PERSON] запросили на засідання виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, і в її присутності винесли рішення, згідно з яким виконавчий комітет вирішив: негайно відібрати від матері [PERSON] її дитину - [PERSON], так як проживання з нею є безпосередньою загрозою його життю і здоров'ю; службі у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради вжити заходів щодо відібрання дитини і вирішення питання щодо його подальшого влаштування; органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради звернутися до суду з відповідною позовною заявою, в термін, встановлений законом. [PERSON] вважає, що дії Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради порушили сімейне право її дитини на проживання в сім'ї, право на безперешкодне спілкування з матір'ю. [PERSON] вважає, що дії Органу опіки щодо негайного відібрання у неї її дитини [PERSON] суперечать законодавству. Дитину відібрано у матері 26.09.2014 р., однак рішення прокурора про відібрання дитини у [PERSON] не винесено. Рішення Органу опіки про відібрання дитини у матері винесене 29.09.2014 р., У зв'язку із чим, позивач за зустрічним позовом вважає, що дитина відібрана у неї неправомірно. Дитина 26.09.2014 р. поміщений в Комунальний заклад соціального захисту Центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Барвінок" неправомірно, оскільки відсутнє відповідне направлення служби у справах дітей. [PERSON] заперечує факт нанесення нею тілесних ушкоджень [PERSON], а синці, садна і подряпини на тілі сина пояснює іграми [PERSON] з його братом [PERSON] та сестрою [PERSON]. При вирішенні питання про негайне відібрання дитини, обставин, що загрожують життю і здоров'ю дитини не було. Винятковими обставинами, які давали право Органу опіки приймати рішення про негайне відібрання дитини, зокрема наявність у дитини тяжких тілесних ушкоджень, крайнє виснаження дитини внаслідок недостатнього харчування або виснажливої роботи. Зазначені в рішенні виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 238 від 29.09.2014 р. тілесні ушкодження на Тимурові неможливо вважати такими, що загрожують життю і здоров'ю дитини. Крім того, [PERSON] звертає увагу на те, що у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження характерні для дітей, які виховуються в багатодітній родині, оскільки дитячі ігри часто пов'язані із заподіянням яких-небудь пошкоджень один одному. Більш того, вказівка на те, що ушкодження заподіяно від впливу зубів, цілком відповідають тим обставинам, що в період ігор діти покусали один одного. У зв'язку із наведеним [PERSON] прохає повернути малолітню дитину [PERSON] його матері та визнати неправомірним рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 29.09.2014 року № 238 "Про негайне відібрання дитини [PERSON] від його матері [PERSON]" Представник Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнень та просив задовольнити в повному обсязі, відібравши дитину [PERSON] у його матері [PERSON] та передати дитину органу опіки та піклування на який покласти питання щодо влаштування дитини. Прохав відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти первинних позовних вимог та прохала задовольнити зустрічну позовну заяву, повернути їй дитину, оскільки відсутні підстави, які б свідчили про те, що її діями дитині будь-які тілесні ушкодження, вважає, що її діти повинні жити разом та виховуватися в одній сім'ї. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що має певні конфлікти зі своєю донькою - [PERSON], але вважає, що дитина повинна проживати в сім?ї. Представниця третьої особи - Комунальний заклад соціального захисту «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» наполягала на задоволенні первісного позову. Свідок - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає сім?ю [PERSON] певний час та вважає, що методи виховання [PERSON] є допустимими та такими, що не протирічать інтересам дітей. У судовому засіданні, за участю спеціаліста-психолога та вихователів був допитаний малолітній [PERSON], який пояснив, що любить свою матір, хоче жити разом зі своїми братом та сестрою однією сім'єю. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради необхідно відмовити, позовні вимоги [PERSON] за зустрічними позовними вимогами підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] його матір'ю записано [PERSON] (а. с. 16). Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом, згідно ч. 3 ст. 4 СК України. [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та іншими дітьми: [PERSON], [INFO] (а. с. 36); [PERSON], [INFO] (а. с. 37) за адресою: [ADDRESS] (а. с. 38). Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно характеристики наданої учителем класу та директором школи Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа № 135», [PERSON] є учнем 1-А класу, на уроках дає відповіді на нескладні запитання, не читає, вірно рахує, подобається малювати. На заняття мати [PERSON] приводить дитину із запізненням. [PERSON] відвідує групу продовженого дня. Вихователь кожного дня вказує на погану поведінку дитини та його матері. 10.09.2014 року вихователь виявила на тілі [PERSON] синці, які були нанесені його матір'ю, зі слів дитини (а. с. 17). Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно інформації Комунальний заклад освіти "Дошкільний навчальний' заклад (ясла-садок), діти [PERSON], а саме: [PERSON] був оформлений і відвідував його з 10.09.2010 року по 01.09.2014 року; [PERSON] відвідує дитячий садок з 06.08.2011 р. по теперішній час; [PERSON] відвідує дитячий садок з 08.08.2012 р. по теперішній час. Діти відвідують дошкільний заклад, мати [PERSON] турбується про своїх дітей, фактів насильства дітьми в родині не спостерігається, хоча старша дитина - [PERSON] іноді приходив з синцями, але пояснював це тим, що сам забився під час ігор, діти радіють зустрічі з мамою (а. с. 42-43). Актом виходу у сім'ю дитини від 18 вересня 2014 року комісією у складі представників служби у справах дітей, центру для сім'ї, дітей та молоді, кримінальної міліції у справах дітей, дільничного лікаря-педіатра, адміністрації Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 135» встановлено, що [PERSON] двері не відчинила, але чути, що в квартирі знаходиться вона та діти. В телефонній розмові поводилася агресивно, відчинити двері відмовилася (а. с. 12). На підставі актів медсестри СШ № 135 від 10.09.2014 року та 26.09.2014 року (а. с. 10-11) 26.09.2014 року було проведено бесіду та огляд [PERSON] в присутності психолога навчального закладу, представників служби у справах дітей, центру для сім'ї, дітей та молоді, кримінальної міліції у справах дітей, де було з'ясовано, що дитина з ознаками тілесних ушкоджень отриманих в сім'ї, у вигляді синців, подряпин, саден. Зі слів дитини його покусала та побила мати (а. с. 13). Згідно п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 р., тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування, у межах своєї компетенції здійснюють служба у справах дітей за місцем виявлення дитини та кримінальна міліція у справах дітей органів внутрішніх справ. Дитина, яка залишилась без батьківського піклування, тимчасово може бути влаштована у центр соціально-психологічної реабілітації дітей. Тимчасове влаштування дитини до притулку, центру, соціально-реабілітаційного центру (дитячого містечка) здійснюється за направленням служби у справах дітей. Влаштування дитини до притулку можливе також на підставі акта кримінальної міліції у справах дітей про доставлення дитини до притулку. 26.09.2014 р. [PERSON] влаштований тимчасово до вирішення питання подальшої долі дитини в Комунальний заклад соціального захисту Центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Барвінок" на підставі Акту "Про доставлену дитину" складеного комісією у складі представників служби в справах дітей, кримінальної міліції у справах дітей, адміністрації КЗО СЗШ № 135 (а. с. 14). У [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя праворуч, епігастральної області, області шийного відділу хребта, що спричинені від дії твердого предмету (предметів), можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і зуби людини; у вигляді синців голови, садна шиї, синців та садна задньої поверхні грудної клітини, садна верхньої кінцівки, які спричинені від дії тупих твердих предметів. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки, згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3759 від 26.09.2014 року (а. с. 7). Згідно ч. 2 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. У відповідності до п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 р., якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків служба у справах дітей подає голові районної, районної у м. Києві та м. Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради відповідне клопотання. Після надходження клопотання голова чи інша уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення. На підставі рішення районної, районної у м. Києві та м. Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з кримінальною міліцією у справах дітей, представниками закладу охорони здоров'я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку. Про відібрання дитини у батьків орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує прокуратуру за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення батьківських прав. Служба у справах дітей за участю інших структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради здійснює підготовку документів для звернення органу опіки та піклування до суду про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 238 від 29.09.2014 року, вирішено: негайно відібрати від матері [PERSON] її дитину - [PERSON], так як проживання з нею є безпосередньою загрозою його життю і здоров'ю; службі у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради вжити заходів щодо відібрання дитини і вирішення питання щодо його подальшого влаштування; органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради звернутися до суду з відповідною позовною заявою, в термін, встановлений законом. (а. с. 5-6). 02.10.2014 року за вих. № 5/01-01-1392 Управління-служба у справах дітей Самарської районної ради у місті Дніпропетровську рада листом повідомила прокурора м. Дніпропетровська про те, що [PERSON] є матір'ю [PERSON]. [PERSON] розповіла, що її донька неадекватна, працювати не бажає, не дозволяє дітям спілкуватися з родичами (а. с. 19). Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права, у відповідності до п. 4, 5 ч. 2 ст. 18 СК України. Згідно чч. 1, 3 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Пунктом 3 статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він жорстоко поводяться з дитиною. Пленум Верховного Суду України в абзаці 3 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Порядком розгляду звернень та повідомлень з приводу жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров'я України № 564/836/945/577 від 19.08.2014 визначено, що жорстоке поводження з дитиною - будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною в сім'ї або поза нею, у тому числі: втягнення дитини в заняття проституцією або примушування її до зайняття проституцією з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини або із застосуванням чи погрозою застосування насильства; примушування дітей до участі у створенні творів, зображень, кіно- та відеопродукції, комп'ютерних програм або інших предметів порнографічного характеру; ситуації, за яких дитина стала свідком кримінального правопорушення, внаслідок чого існує загроза її життю або здоров'ю; статеві зносини та розпусні дії з дитиною з використанням: примусу, сили, погрози, довіри, авторитету чи впливу на дитину, особливо вразливої для дитини ситуації, зокрема з причини розумової чи фізичної неспроможності або залежного середовища, у тому числі в сім'ї; будь-які незаконні угоди щодо дитини, зокрема: вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини. Відповідно до роз'яснень п.15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та з'ясовувати позицію й обґрунтування відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе на підставі закону або рішення суду, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). В матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування, який би вказував про доцільність відібрання неповнолітнього сина [PERSON] у матері [PERSON] на підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 238 від 29.09.2014 року, вирішено: негайно відібрати від матері [PERSON] її дитину - [PERSON], так як проживання з нею є безпосередньою загрозою його життю і здоров'ю. Проте, суд не може погодитись з даним рішенням. Дане рішення винесене на підставі клопотання начальника служби у справах дітей Індустріальної у місті Дніпропетровську ради та матеріалів, зібраних органом опіки та піклування. В рішенні виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради зокрема зазначено, що у бесіді з дитиною під час огляду хлопчика з'ясовано, що його покусала мати, подряпала нігтями коли била, однак окремо пояснення у [PERSON] щодо її участі у вихованні дитини та щодо відносин, які склались із сином, не відбирались. У рішенні виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради думка матері дитини, яка була присутня на засіданні органу опіки і піклування не врахована, а у судовому засіданні відповідачка надала пояснення, які спростовують це рішення. Крім того, органом опіки та піклування порушено порядок постановлення рішення про негайне відібрання дитини від матері та звернення до суду з позовом визначений ч. 2 ст. 170 СК України, оскільки не виконано вимогу щодо негайного повідомлення прокурора та недотримання семиденного строку подачі позовної заяви про відібрання дитини від матері. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що прокурор негайно повідомлений про постановлене рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, позовну заяву про відібрання дитини від матері органом опіки та піклування подано до суду через вісім днів після постановлення рішення. Незважаючи на те, що у [PERSON] виникають конфлікти з дитиною та педагогами, характеризується посередньо за місцем навчання дитини, не в повному обсязі виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, проте, судом встановлено, що вказані відносини зумовлені життєвими обставинами [PERSON], оскільки вона є одинокою багатодітною матір'ю (а. с. 40-41). На момент розгляду справи встановлено, що відповідач до кримінальної та адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків не притягувалася, враховує суд також і ту обставину, що мати дитини хоче повернути сина, відновити стосунки з сином, брати участь у його вихованні. Вказані обставини підтверджуються також поясненнями [PERSON] наданими в судовому засіданні, відповідно до яких він бажає повернутися до матері та проживати в сім'ї. Таким чином, слід надати можливість [PERSON] проживати разом із матір'ю та іншими дітьми, оскільки родинні стосунки між матір'ю та сином з часом можуть налагодитися. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, на які посилається орган опіки та піклування, не можуть бути підставами для відібрання дитини від матері, доказів загрози життю та здоров'ю дитині з боку матері та нанесення нею тілесних ушкоджень, крім пояснень малолітнього [PERSON] суду не надано. Крім цього, відібрання дитини від матері є одним із крайніх заходів впливу на особу. Також судом в силу вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» враховано рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», де зазначено, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. За таких обставин справи, з метою реалізації права дитини на піклування батьків, зміни взаємовідносин між матір'ю та сином, суд дійшов висновку, що дитину не слід позбавляти батьківського піклування, а відповідача можливості проживання разом із дитиною, а тому в позові органу опіки та піклування слід відмовити, задовольнивши зустрічні позовні вимоги [PERSON] Оскільки орган опіки та піклування звільнено від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати, понесені [PERSON], у зв'язку із подачею зустрічної позовної заяви компенсуються за рахунок держави, відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial