Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач громадянка України [PERSON], [INFO], звернулась 12 липня 2016 року в суд з цим позовом та просила визнати за нею [PERSON], [INFO], як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 02 жовтня 2007 року, право власності на земельну ділянку площею 4,1056 га, яка розташована на території Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області. Підставою цьому зазначає те, що оригінали документів на це спадкове майно втрачено і відновити його вона не має змоги. Також земельні ділянці не визначено кадастровий номер. В зв'язку з цим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, та порадив звернутися до суду за захистом свого права на спадкове майно. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність в якій на позові наполягала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, без пояснення цьому причин. Заперечень до позову не представив. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про таке. Як вбачається з матеріалів справи 02.10.2007 року в м. Котовську Одеської області померла [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,1056 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ІІІ-ОД № 051681від 17 січня 2004 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 10 №00050. Факт належності цього майна саме спадкодавцю не заперечується відповідачем та підтверджується наявними у справі копіями Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЯА № 163165 від 09 листопада 2005 року. Згіднолиста управління Держземагенства у Котовському районі від 02.08.2016 року №_9-1504-0.12-3552/0/2-16суду надана інформація про те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,1056 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (яка належала гр. [PERSON]), згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІІ-ОД № 051681від 17 січня 2004 року розташованої на території Гоноратської сільської ради Котовського району Одеської області з урахуванням індексації станом на 01.01.2016 року становить 84473,23 грн. Позивач, як дочка спадкодавця, у відповідності до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої за законом, що підтверджується його повторним Свідоцтвом про народження серії 1-ЯК №391008 виданим Виконкомом Любомирської сільради Котовського району Одеської області від 03 лютого 1968 року. Згідно інформації наданої приватним нотаріусом [PERSON] встановлено, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини після смерті [PERSON], померлої 02.10.2007 року ніхто не звертався. Факт прийняття спадщини позивачем у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, тобто їх спільного постійного проживання за однією адресою на момент відкриття спадщини, підтверджується постійною реєстрацією спадкоємця і спадкодавця на момент смерті за адресою: м.Котовськ, вул.Щорса,53-а. Статтею 131 вказаного Кодексу зазначено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, успадкування. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Аналогічні вимоги зазначені в статті 126 Закону України «Про державний земельний кадастр» згідно з якою право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 9 вказаного закону визначено, що державний реєстратор (яким також є нотаріус) повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих у документах. Оскільки, як зазначено вище, кадастровий номер земельній ділянці не визначався, то позивач не має змоги надати його нотаріусу для визначення наявності або відсутності суперечностей, а останній не може їх визначити навіть шляхом подання запиту до органів виконавчої влади (управління Держемагенста в Котовському районі), оскільки навіть у районному управлінні Держземагенства вказана інформація відсутня. Статтею 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що заява про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, за письмовою заявою правонабувача, може подаватися державним кадастровим реєстратором, який здійснив державну реєстрацію такої земельної ділянки. Оскільки на момент реєстрації права власності на вказану земельну ділянку кадастровий номер не надавався та відомості про неї не заносились до кадастру, тому вона позбавлена можливості набути права власності на земельну ділянку на підставі вказаної статті. Відповідно до вимог п. 4.20 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оформлення та видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнається дійсними у разі відсутності його державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу належно оформлених документів на спадщину, позбавляє позивача права на оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved