Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 20.02.2017 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання спільної дитини сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. В зв'язку із збільшенням на даний час прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та неможливістю самостійно належним чином утримувати дитину у звязку зі зростом цін на товари для дітей, шкільні приналежності та продукти харчування, а також у звязку з постійними хворобами сина, просила збільшити розмір визначених за рішенням суду аліментів до 1500 грн. щомісячно і до досягнення сином повноліття. При цьому посилалася, що відповідач є працездатною людиною, працює, отримуючи нерегулярний дохід, протягом останнього року придбав житловий будинок та легковий автомобіль. У відзиві на позовну заяву відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. Посилався на те, що не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки не працює, здійснює догляд за хворою матірю. Зазначав, що його матірю, а не ним, придбано житловий будинок в м. Путивль за кошти, отримані нею від продажу будинку в с. Жуківка Буринського району Сумської області. Крім того, вважав, що позивачем не надано доказів у відповідності до ст. 192 СК України на підтвердження зміни його матеріального чи сімейного стану, поліпшення або погіршення його здоровя тощо. У відповіді на відзив на позовну заяву позивач вказувала на те, що відповідач постійно працює в Російській Федерації, де отримує гарну заробітну плату, придбав новий автомобіль. У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача вказував, що позивачем не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування позову, а та обставина, що відповідачем придбано новий автомобіль замість старого, не дає підстав для висновку про отримання ним значних доходів. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 19.04.2018 за клопотання позивача було витребувано відомості щодо транспортних засобів, зареєстрованих за відповідачем. У судовому засіданні свої позиції, викладені в заявах по суті справи, сторони підтримали. З'ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані ними докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних міркувань. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], на утримання якої сплачує аліменти на користь позивача на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 20.02.2017 в твердій грошовій сумі - 800 грн. на місяць, до досягнення дитиною\~\~повноліття (а.с. 6, 7). Заборгованості зі сплати аліментів відповідач не має, що видно з довідки ВДВС (а.с. 10). Дитина проживає з матір'ю, яка працює помічником вихователя в ДНЗ № 1 та за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 отримала дохід у сумі 21600,05 грн., при цьому земельних ділянок у власності не має (а.с. 11-13). При цьому дитина лікується у лікаря-ортопеда та лікаря-невролога (а.с. 8, 9). Відповідач офіційно не працевлаштований, але отримує неофіційні доходи в розмірі від 40 тис. руб. до 90 тис. руб. щомісяця, працюючи в Російській Федерації, що вбачається з нотаріально посвідчених заяв [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які в силу роз'яснень, що містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 N 2, приймаються судом як письмові докази. Крім того, 14.11.2017 відповідачем зареєстрований легковий автомобіль ВАЗ-21112, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску (а.с. 39, 43). Водночас, твердження позивача про те, що відповідачем придбано будинок по вул. Богдана Хмельницького, 11/1 в м. Путивль Сумської області, спростовуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухомість за цією адресою за [PERSON] (а.с. 26). В силу\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею\~\~8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст.\~181, ст.ст.\~183,\~184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як\~\~роз'яснено в п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи наведене, оскільки дитина потребує постійної матеріальної допомоги, яку позивач не може забезпечити самостійно, тому беручи до уваги потреби дитини, її фізичного, духовного і соціального розвитку на даний час, а матеріальне становище відповідача змінилося на краще, про що свідчить отриманий розмір неофіційних доходів та придбання автомобіля, виходячи із засад розумності, справедливості та враховуючи закріплені ст.ст.\~2-4,\~11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 3 Конвенції про права дитини принципи пріоритетності інтересів дітей в усіх діях щодо них, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, які стягується з відповідача на утримання сина, збільшивши його до 1000 грн. на місяць, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи те, що позивач отримує аліменти за виконавчим листом, виданим на підставі попереднього судового рішення, цей виконавчий лист необхідно відкликати за відсутності заборгованості. При цьому у відповідь на аргументи позивача про те, що дитина хворіє та потребує лікування, суд зазначає наступне. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі; участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; утримання своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу. Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто законом встановлено самостійний, окремий від аліментних зобовязань, обовязок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. В силу\~ст. 88 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача\~\~на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Виходячи з наведеного,

Outcome: partial