Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачів в судовому засіданні, вони перебувають у шлюбі, від якого в них є син [PERSON], [INFO]. 12.12.2006 року позивачі та відповідач приватизували квартиру № 123 в будинку № 26, що по проспекту Незалежності в м.Нетішин Хмельницької області і вона перебуває в їх спільній сумісній власності. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але як співвласник, не приймає участі в її утриманні - не сплачує комунальні послуги. Усі надані комунальні послуги позивачі сплачують самостійно зі спільного сімейного бюджету. Всього за період з вересня 2012 року по вересень 2015 року вони сплатили 15504 гривні 85 копійок за комунальні послуги, з яких: за утримання будинку та прибудинкової території (квартплата) - 7436 гривень 36 копійок, за опалення водопостачання та водовідведення - 8068 гривень 49 копійок. Оскільки відповідач є співвласником вищевказаного житла, позивачі вважають, що він повинен відшкодувати їм 1/3 частину понесених ними коштів на оплату комунальних послуг за вказаний період у розмірі 4872 гривні. На підставі наведеного, позивачі [PERSON] та [PERSON] просили стягнути з відповідача на їх користь кошти за оплату комунальних послуг в загальній сумі 4872 гривні - по 2436 гривень кожному. Крім того позивачка [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок, а позивач [PERSON] - сплачені ним витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень. Позивачі не заперечили проти проведення заочного розгляду справи. Представник позивачів позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся, згідно вимог ст.ст.74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачів, їх представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про право власності від 12.12.2006 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 133606069 від 26.01.2007 року, квартира №123 в будинку №26 по просп.Незалежності в м.Нетішин Хмельницької області належить на праві спільної сумісної власності позивачам [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] Згідно виписки по рахунку ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «ХАЕС» № [NUMBER] від 17.09.2015 року за адресою: м.Нетішин просп.Незалежності, буд.26 кв.123, за період з вересня 2012 рок по вересень 2015 року позивачка [PERSON] сплатив за опалення, гарячу та холодну воду, водовідведення 8068 гривень 49 копійок. Згідно виписки по особовому рахунку комунального підприємства Нетішинської міської ради "Житлово - комунальне об'єднання" № [NUMBER] від 18.09.2015 року за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі №123 в будинку №26 по просп.Незалежності в м.Нетішин Хмельницької області за період з вересня 2015 року по вересень 2015 року позивач [PERSON] сплатив 7436 гривень 36 копійок. Відповідно до ст.ст.316 - 318 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усі субєкти права власності є рівними перед законом. Згідно ст.ст.319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Судом встановлено, що проживаючи в квартирі, позивачі самостійно сплачували кошти за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, за опалення, водопостачання та водовідведення, згідно встановлених тарифів. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач, як співвласник квартири №123 в будинку №26 по просп.Незалежності в м.Нетішин Хмельницької області, яка перебуває у спільній сумісній власності, зобовязаний відшкодувати позивачам 1/3 частину сплачених ними коштів за комунальні послуги на її утримання, що складає 4872 гривні, а саме: по 2436 гривень кожному. Згідно ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з приходного касового ордеру № 79/15 від 01.12.2015 року, договору про надання послуг у сфері права від 21.09.2015 року, акту прийомки виконаних робіт від 01.12.2015 року, позивач [PERSON] поніс витрати на отримання правової допомоги фахівця в галузі права [PERSON] в сумі 1000 гривень, з яких підготовка позовної заяви 21.09.2015 року (2 год.) - 800 гривень, надання правової допомоги в суді під час розгляду справи 01.12.2015 року (25 хв.) - 200 грн. Як вбачається з роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальний розмір заробітної плати складає 1218 гривень, а 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину на день розгляду справи, винесення рішення складає 487 гривень 20 копійок. Враховуючи наведене, час участі фахівця в галузу права [PERSON] в судовому засіданні 01.12.2015 року, суд вважає, що наданий розрахунок вартості витрат на правову допомогу відповідає вимогам Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", тому з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень. Крім того, з відповідача на користь позивачки [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок, сплачений нею при поданні позову до суду.

Outcome: approved