Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення моральної шкоди, посилається на те, що він є клієнтом ПАТ «РОДОВІД БАНК». 10.06.2008 року між ним та ПАТ «РОДОВІД БАНК» було укладено договір № Ск-592_000883/6-2008. 27.03.2020 року позивачу стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клименко Р.В. було відкрито виконавче провадження № 61657457 щодо стягнення з нього на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 31797,67 грн., та в рамках виконавчого провадження цього ж дня винесено постанову про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на рахунок, який призначений для виплати заробітної плати. З листа приватного виконавця Клименка Р.В. та доданих до нього документів позивачу стало відомо, що підставою для відкриття виконавчого провадження ВП № 61657457 став виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Боговоловою Д.І. від 21.01.2020 року про стягнення заборгованості за період з 04.07.2019 року по 07.01.2020 року у розмірі 31147,67 грн., витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 650 грн., а всього 31797,67 гривень. Вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, посилаючись на те, що ТОВ «Вердикт капітал» та приватним нотаріусом Богомоловою Д.І. свідомо зазначена неіснуюча адреса його проживання 04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, будинок № 3 з метою змінити виконавчий округ та створити у майбутньому перешкоди щодо можливості оскарження виконавчого документу. Крім того, зазначив, що дійсно, він є клієнтом ПАТ «Родовід Банк». 10.06.2008 році між ним та ПАТ «Родовід\~Банк» було укладено «Кредитний договір», але жодних інших документів та/або правочинів він з відповідачами не підписував. Також, матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів того, що ТОВ «Вердикт капітал» має відношення до взаємовідносин, що виникли між ним та ПАТ «Родовід Банк» за кредитним договором та є стягувачем. Матеріали виконавчого провадження та Виконавчий напис не містять боргового документу, заяви на видачу готівки тощо, які б підтверджували отримання ним вказаної суми. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи(платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо) , оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність». Відтак, у приватного нотаріуса Богомолової Д.І. не було підстав вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Вердикт\~капітал» є\~безспірним. Крім того, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінюю у 10000,00 грн. і яка полягає у тому, що в результаті незаконних дій з боку відповідачів він пережив значний психологічний стрес, його почав турбувати постійний головний біль, значно погіршився стан його здоров`я, він втратив нормальний сон та став нервовим, також незаконними діями відповідачів було принижено його людську гідність. На підставі вищевикладеного, просить визнати незаконними дії Відповідачів щодо здійснення агресивної підприємницької практики, яка фактично містить елементи примусу, докучання та неналежного впливу у відношенні до нього та полягає у безпідставному нарахуванні заборгованості, процентів та штрафних санкцій; визнати виконавчий напис від 21.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною, який зареєстровано в реєстрі за № 599 таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідачів на спричинену моральну шкоду у розмірі 10000.00 гривень. При відкритті провадження у справі суд врахував ціну позову,\~значення\~справи\~для сторін, обраний\~позивачем\~спосіб\~захисту, категорію\~та\~складність\~справи, обсяг\~та\~характер\~доказів у\~справі,\~в\~тому\~числі чи\~потрібно\~у\~справі призначити\~експертизу,\~викликати\~свідків\~тощо, \~кількість\~сторін\~та інших\~учасників\~справи, чи\~становить\~розгляд\~справи значний\~суспільний\~інтерес, думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та вирішив проводити розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. При цьому суд брав до уваги положення ч. 7 ст. 277 ЦПК України, за якою частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження. Також було надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі строк від відповідачів не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» ухвалу про\~відкриття провадження\~та копію\~позову з\~доданими документами\~отримав,\~у встановлений\~судом строк\~представник відповідача\~надав суду\~відзив на\~позов,\~в якому\~просив задоволенні\~позовних вимог\~відмовити в\~повному обсязі,\~вказав,\~що 04.07.2019\~року між\~ПАТ «Родовід\~Банк» та\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» було\~укладено Договір\~№ 23\~про відступлення\~права вимоги,\~у відповідності\~до умов\~якого банк\~відступив новому\~кредитору належні\~банку права,\~а новий\~кредитор набув\~права вимоги\~до позичальників\~та поручителів,\~зазначених у\~Додатку №\~1\~до цього\~Договору,\~включаючи право\~вимоги до\~правонаступників боржників,\~спадкоємців боржників\~або інших\~осіб,\~до яких\~перейшли обов`язки\~боржників,\~за кредитними\~договорами та\~договорами порук,\~в тому\~числі за\~договором кредиту\~№ Ск-592-000883/6-2008,\~укладеним між\~ПАТ «Родовід\~Банк» та\~ [PERSON] .\~Із врахуванням\~систематичного невиконання\~умов Кредитного\~договору [PERSON] \~за позичальником\~виникла заборгованість,\~у зв`язку\~із чим\~було прийнято\~рішення про\~звернення до\~приватного нотаріуса\~для вчинення\~виконавчого напису. ТОВ «Вердикт\~Капітал» у\~відповідності до\~Закону України\~«Про нотаріат»\~було передано\~для вчинення\~виконавчого напису\~необхідний перелік\~документів,\~на підставі\~яких нотаріусом\~було встановлено\~безспірність,\~а тому,\~посилання позивача\~не ґрунтуються\~на нормах\~матеріального права\~та не\~основані на\~достовірних відомостях,\~доказах,\~які могли\~б бути\~підставою для\~скасування виконавчого\~напису нотаріуса. Позивачем не\~конкретизовано,\~якого саме\~документу не\~вистачало нотаріусу\~для вчинення\~виконавчого напису,\~не знає\~навіть дату\~укладеного кредитного\~договору,\~та взагалі\~не наведено\~жодної конкретизації,\~а тому,\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» вважає,\~що позовна\~заява не\~підлягає задоволенню.\~Крім того,\~заявлена сума\~моральної шкоди\~у розмірі\~10\~000,00\~грн.\~не підкріплена\~жодними доказами,\~жодними аргументами\~та посиланнями\~на обставини,\~які могли\~б свідчити\~про значний\~психологічний стрес,\~погіршення стану\~здоров`я,\~приниження людської\~гідності та\~докази зв`язку\~із протиправними\~діями зі\~сторони відповідачів. ТОВ «Вердикт Капітал», як належний кредитор у зобов`язанні, у зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріуса, а позивач (боржник) називає дані дії нечесною підприємницькою діяльністю, що є неприпустимим. Відповідач ТОВ «Родовід Банк», треті особи приватний нотаріус Богомолова Д.І., приватний виконавець Клименко Р.В. ухвалу про відкриття провадження та копію позову з доданими документами отримали, у встановлений судом строк відповідач відзив на позов, будь-яких клопотань не подав, від третіх осіб пояснень не надійшло. При цьому суд враховує, що п. 3 розділу XII\~"Прикінцеві\~положення"\~Цивільного процесуального\~кодексу України в редакції Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020 року, який набув чинності з 02.04.2020 року, визначав, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину". В подальшому Законом України № 73-ІХ від 18.03.2020 року, який набув чинності з 16.07.2020 року, вищевказаний пункт був викладений в іншій редакції: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. А тому, суд з дотриманням зазначених строків з забезпеченням відповідача ПАТ «Родовід Банк» реалізувати надані йому права, проводить судовий розгляд В наданій відповіді на відзив представник позивача [PERSON] посилається на те, що відповідно до пункту 1.1.1. Договору № Ск- 592_000883/6-2008 банк відкриває основний картковий рахунок № [NUMBER] в гривнях та додатковий [NUMBER] в доларах США. Пунктом 1.1.6. Кредитного договору передбачено, що банк надає держателю споживчий кредит у розмірі 14181,70 строком дії до 10 червня 2010 р. (включно) зі сплатою 7 процентів річних. Держатель зобов`язується повністю погасити споживчий кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами споживчого кредиту та плату за обслуговування споживчого кредиту у строки та на умовах цього Договору. Пунктом 2.14. Кредитного договору визначено, що щомісячна плата за обслуговування споживчого кредиту становить 2.65 (дві цілих шістдесят п`ять сотих) процентів від суми наданого споживчого кредиту, нараховується Банком в останні робочий день місяця, а також 10 червня 2010 р. та в день повного погашення споживчого кредиту, але не пізніше строку, вказаного в п. 1.1.5 цього Договору, та сплачується щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним, а також 10 червня 2010 р., або в день повного дострокового погашення споживчого кредиту. Плата за обслуговування споживчого кредиту за перший та останній місяці користування грошовими коштами споживчого кредиту нараховується Банком та сплачується Держателем в розмірі, встановленому цим пунктом Договору, незалежно від кількості днів фактичного користування грошовими коштами споживчого кредиту у звітному місяці. Пунктом 4.1.9. Кредитного договору передбачено, що держатель зобов`язується щомісяця погашати заборгованість за споживчим кредитом згідно з Графіком (Додаток № 1 до цього Договору), а також остаточно погасити заборгованість за споживчим кредитом в строк остаточного погашення, зазначеного в п. 1.1.5 цього Договору. У випадку непогашення заборгованості у встановлені терміни, вона вважається простроченою. Пункт 4.2.10. Кредитного договору зокрема передбачає обов`язок банку щодо забезпечення збереження банківської таємниці карткового рахунку, операцій за картковим рахунком і відомостей про Держателів. При цьому зазначено, що відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим Держателям або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадку та в порядку, які встановлені Законом. Пунктом 8.1. Кредитного договору, між сторонами було передбачено порядок врегулювання спорів. Так спірні питання, які можуть виникнути між Банком та Держателем у зв`язку з виконанням цього Договору, вирішуються через проведення переговорів. При недосягненні згоди спір передається на розгляд суду за місцем знаходження Банку в порядку, встановленому чинним законодавством України. При розгляді спору в суді за цим Договором застосовується чинне законодавство України. ТОВ «Вердикт капітал» вказаний у пункті 8.1. Кредитного договору порядок врегулювання спорів було проігноровано. Пунктом 9.3. Кредитного договору зокрема передбачено, що банк має право вимагати від Держателя розірвання цього Договору у випадках невиконання Держателем вимог, передбачених п. 4.1. та настання умов п. 6.1. цього Договору. ПАТ «Родовід банк» до укладання Договору про відступлення права вимоги було вчинено дії щодо розголошення представникам ТОВ «Вердикт капітал» інформації яка складає банківську таємницю, а саме персональні данні позивача умови Кредитного договору тощо. Вказана обставина підтверджується відповідачами у пунктах 8 та 11 «Договору про відступлення права вимоги» не заперечується останніми та є безумовним підтвердженням порушення Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону України «Про захист прав споживачів». Вказане підтверджує обґрунтованість вимог позивача до ПАТ «Родовід банк» про порушення його прав споживача; ТОВ «Вердикт капітал» до укладання «Договору про відступлення права вимоги» був ознайомлений та обізнаний з обставинами існуючих правовідносин між позивачем та ПАТ «Родовід банк», а також пропуском з боку останнього у вказаних правовідносинам строку позовної давності; ТОВ «Вердикт капітал» було достеменно відомо про правовідносини між позивачем та ПАТ «Родовід банк» за Кредитним договором та усі пов`язані з вказаними правовідносинами ризики, що підтверджується пунктами 8 та 11 «Договору про відступлення права вимоги»; ТОВ «Вердикт капітал» за «Договором про відступлення права вимоги» прийняв на себе усі ризики, пов`язані Основним договорам та Правом вимоги. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. 10.06.2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» було укладеного договір № Ск-592-000883/6-2008, згідно умов якого банк на підставі отриманої заяви надав [PERSON] платіжну картку типу VISA Electron-Int строком дії до 30.09.2009 року. Надав [PERSON] споживчий кредит у розмірі 14181 гривень 70 копійок строком дії до 10 червня 2010 року (включно) зі сплатою 7 процентів річних. [PERSON] зобов`язався повністю погасити споживчий кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами споживчого кредиту та плату за обслуговування споживчого кредиту у строки та на умовах цього договору. 21.02.2020 року був вчинений виконавчий напис Богомоловою Дар`єю Ігорівною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором _№ Ск-592-000883/6-2008 від 10 червня 2008 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 23 від 04 липня 2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводилася за період з 04 липня 2019 року по 07 лютого 2020 року. Сума заборгованості склала 31147,67 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14181,70 гривні, прострочена заборгованість за комісією 9395,15 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1972,98 гривень, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5597,84 гривні. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 650 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 31797,67 гривень. Зареєстровано в реєстрі за № 599. 26.03.2020 року приватним виконавцем Клименко Романом Васильовичем відкрите виконавче провадження ВП № 61657457 з примусового виконання Виконавчого напису № 599 виданого 21.02.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівно, про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 31797,67 гривень. 26.03.2020 року приватним виконавцем Клименко Романом Васильовичем винесена постанова про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках в установах банку, а саме: АТ «ОТП Банку», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «ПУМБ», АТ «Державний Ощадний Банк України», АТ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Укразбанк», 14360570, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»; 21133352, Акціонерне товариство «Універсал Банк», у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 35277,44 гривень. За загальними правилами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), зазначають на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" від 2 вересня 1993 року № 3425-XII та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595(далі Порядок № 296/5). Пунктом 19 ст. 34 Закону № 3425-XII визначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачена Главою 14 Закону № 3425-XII та Главою 16 розділу ІІ Порядку. За статтею 87 Закону № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік №1172). У статті 88 Закону № 3425-XII визначені умови вчинення виконавчих написів, за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зазначені умови вчинення виконавчого напису також містяться і в пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172. При цьому цей Перелік № 1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі № 3425-XII та Порядку № 296/5. В подальшому, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цією постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку № 1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Дана постанова надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, вказану постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, чина редакція Переліку № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Матеріали справи свідчать, що нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався. Не зважаючи на відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору та те, що судовим рішенням 22 лютого 2017 року були скасовані зміни до Переліку № 1172 в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна вчинила виконавчий напис на підставі договору споживчого кредиту, який не є нотаріально посвідченим договором, не забезпечений іпотекою. Крім того, нотаріусом не було дотримано вимог законодавства щодо умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, та наявності безспірної заборгованості. З договору споживчого кредиту та заяви про вчинення виконавчого напису неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки, ці документи не відображають інформацію щодо здійснення боржником останньої оплати по кредиту, не містять відомостей, яким саме чином нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, з них не можливо встановити дійсний розмір заборгованості. Фактично нотаріус не мав достовірної та повної інформації щодо заборгованості боржника. При цьому, відповідно до п.п. 2.3. Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. У порядку ст. 81 ЦПК України відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» не було надано доказів про отримання позивачем [PERSON] письмової вимоги (повідомлення) про усунення порушень основного зобов`язання. Таким чином,\~суд доходить\~висновку про\~наявність правових\~підстав для\~задоволення позову\~в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В статті 19 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачено, що агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться:1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції;2) вживання образливих або загрозливих висловів;3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача;4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання;5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики:1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати;2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла;3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача;4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Позивачем у відповідності до положень ст.ст.\~76-81\~ЦПК України не доведена вимога щодо визнання незаконними дії відповідачів щодо здійснення агресивної підприємницької практики, яка фактично містить елементи примусу, докучання та неналежного впливу у відношенні до позивача та полягає у безпідставному нарахуванні заборгованості, процентів та штрафних санкцій. Доказів, які фактично містять елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку позивача споживача стосовно придбання продукції, останнім не надано. Факт звернення відповідача до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису не свідчить про здійснення у відношенні позивача агресивної підприємницької практики в розумінні вимог Закону України « Про захист прав споживачів» Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає на таке. Відповідно до\~ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» від\~31\~березня 1995\~року №\~4 суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною 1 статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди посилається на те, що у зв`язку з незаконними діями відповідачів він пережив значний психологічний стрес, його почав турбувати постійний головний біль, значно погіршився стан його здоров`я, він втратив нормальний сон та став нервовим, змушений був перейматися виключно проблемами, які були створені незаконними діями відповідачів, що позбавило його можливості вести нормальне життя. Разом з тим, на підтвердження завдання такої шкоди, доведеності вимог в цій частині позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів. Суд вважає, що в даній справі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є достатнім для сприяння відновлення порушених прав позивача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial