Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

заявник [PERSON], звернувся 29.01.2018 року до Дружківського міського суду з заявою, в якій посилається на те, що [INFO] року у Донецькому Центрі охорони материнства та дитинства його дружина [PERSON] народила дитину чоловічої статі. На підставі медичних документів, наданих йому у вищезазначеному центрі він звернувся до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про народження дитини, оскільки наданий ним на підтвердження факту народження дитини медичний документ, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року №1150/13024. У зв'язку з вищезазначеним просить встановити факт народження [PERSON], яка народилася [INFO] у м. Горлівка Донецької області, [INFO] року у місті Донецьку дитини чоловічої статі, [PERSON] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій вказав, що просить заяву задовольнити з підстав викладених в ній. Представник зацікавленої особи Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином - телефонограмою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Судом встановлено, що, заявник [PERSON] є чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис №1002, зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.9). Відповідно до лікарського свідоцтва про народження № 115 від [INFO] року, [PERSON], [INFO] року 14 год. 05 хв. у Донецькому Центрі охорони материнства та дитинства народила дитину чоловічої статі, вагою 3600,00 гр (а.с. 12). На підтвердження факту народження дитини заявник також надав копію обмінної карти породілля, копію довідки до дитячої консультації, фотографії на яких зображено вагітну дружину заявника, та подружжя із новонародженим немовля (а.с. 16,17). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є: 1) документи встановленої форми про народження, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту народження особи. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. На звернення [PERSON] до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області йому було роз'яснено, що для державної реєстрації народження дитини необхідно пред'явити паспорти та надати лікарське свідоцтво про народження (форма 103/о) форми затвердженої наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2006 року №545. Оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено медичний документ, який не відповідає цій формі, йому було відмовлено в державній реєстрації народження. Надати таке лікарське свідоцтво у заявника немає можливості, оскільки дитина народилась на території тимчасово не підконтрольній державній владі України і лікарське свідоцтво про народження дитини видане за формою, яка не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року №1150/13024 і вони мають лише лікарське свідоцтво № 115 від [INFO] року, видане Донецьким Центром охорони материнства та дитинства. Згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку,не передбаченому законом. Будь-який акт (документ),виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, лікарське свідоцтво про народження [PERSON] дитини, від [INFO] року, видане їм в м. Донецьк - на території тимчасово не підконтрольній державній владі України, не створює правових наслідків. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також той факт, що за встановлених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини. За встановлених обставин, встановлення факту народження породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт народження, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів. Порядок визначення походження дитини від матері та батька визначений в главі 12 розділу ІІІ Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Суду надані актуальні відомості про перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, суд вважає за необхідне визначити у рішенні суду відомості про матір та батька дитини. Також суд вважає необхідним зазначити у судовому рішенні ім'я дитини, оскільки відповідно до ст.ст.145-146 Сімейного Кодексу прізвище та ім'я дитини визначається за згодою батьків. До суду з заявою звернувся батько дитини, в матеріалах справи є згода батьків на визначення імені дитини. Суд вважає, що ім'я дитини має бути визначено в рішенні суду. Таким чином є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини його дружиною [PERSON]. Суд вважає необхідним встановити факт народження [PERSON], яка народилася [INFO] у м. Горлівка Донецької області, [INFO] року у місті Донецьку дитини чоловічої статі, [PERSON], що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини у державному органі України. На підставі викладеного,

Outcome: approved