Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

22.12.2020 року позивач - Комунальне підприємство Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» звернулося до суду з даною заявою, в якій просило стягнути у солідарному порядку з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] заборгованість за централізоване опалення в сумі 13853,60 грн. за період з 11.10.2018 року по 30.11.2020 року включно та судові витрати у сумі 2102 грн. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідачі отримують послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води, однак у зв"язку з несвоєчасним проведенням розрахунків за надані послуги утворилася заборгованість в сумі 13853,60 грн. за період з 11.10.2018 року по 30.11.2020 року включно. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. 05.01.2021 року, після виконання вимог ЦПК України, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження. 02.02.2021 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] , постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В судове засідання сторони у справі не прибули, про час та місце судового засідання повідомлені належними чином. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги до [PERSON] підтримує з підстав, заявлених у позові, просить позов задовольнити. Про причини неявки відповідач [PERSON] суд не повідомив, заяв клопотань та відзиву на позов не надсилав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу оплати послуг з централізованого опалення регулюються Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про теплопостачання", Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з центрального опалення відносяться до комунальних послуг. Згідно Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергії на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. В силу дії п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року, Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Крім того, згідно ст. 162 Житлового кодексу України, п.7 Правил користування житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 2006 року № 45, наймач (власник) квартири зобов`язаний укласти договори про надання житлово-комунальних послуг, підготовлені виконавцем відповідно до Типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачем є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх споживання боржником. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з копії договору дарування та витягу з державного реєстру речових прав відповідач [PERSON] з 15.11.2018 року є власником квартири [ADDRESS] /а.с.10-11,12/. Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за вище вказаною адресою /а.с.18/. Квартира, в якій зареєстрований та проживає відповідач, опалювальною площею - 49,50 кв м підключена до мережі централізованого опалення. Відповідач у порядку, встановленому ст. 11 ЦК України є споживачем послуг з централізованого опалення. Відповідно до довідки про нарахування та оплату послуг з централізованого опалення квартири за адресою : [ADDRESS] від 21.12.2020 року за №2271, розмір заборгованості за отримані послуги за період з 11.10.2018 року по 30.11.2020 року включно становить станом на 22.12.2020 року - 13853 грн. 60 коп. /а.с.7,8/. Однак відповідач своїх обов`язків перед позивачем не виконує та заборгованість в добровільному порядку не погашає, хоча продовжує споживати надані послуги. Наведене дає підстави вважати, що факт ухилення споживача від укладання договору теплопостачання не звільняє його від обов`язку сплачувати за фактично надані послуги організацією, що їх надає. Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2013 року за результатом розгляду цивільної справи № 6-59цс13, висловив думку, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості, або ж спростовували б доводи представника позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved