Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPXRRX03420045 від 26.03.2007 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 3700,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором внаслідок чого станом на 25.11.2014 року має заборгованість в сумі 44618,17 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом у сумі 3293,1 гривні, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 15912,53 гривень, комісії за користування кредитом в сумі 2836,68 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором в сумі 22576,39 гривень. Від вказаної суми заборгованості необхідно відняти заборгованість стягнуту з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" за рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2012 року в сумі 39444,4 гривні, а тому різниця становить 5174,30 гривень. Відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процентна складова) в сумі 258,72 гривень. Отже, заборгованість за кредитом становить 5933,02 гривень. Представник позивача, що діє в силу довіреності №241-О від 25.01.2012 року, у своїй письмовій заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що згоден на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений неодноразово, що підтверджується відповідними повідомленнями, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень на позов, тому суд вважає можливим застосувати наслідки ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що складаються з копій заяви позичальника та умов надання кредитів фізичним особам "Розстрочка", при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Доведено, що 26.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPXRRX03420045, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит сумою 3700,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "розстрочка" складає між ним та банком договір, що підтверджується відповідним підписом у заяві. Вказані обставини встановлені і рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2012 року, а тому відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, вказаним рішенням суду з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором загальною сумою 41916,62 гривні, що становило: заборгованість за кредитом в сумі 3293,10 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 15912,53 гривень; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2836,68 гривень; пені за несвоєчасність виконання зобов? язання за договором в сумі 17402,09 гривень; штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процентна складова) в сумі 1972,22 гривні. При цьому, заборгованість була нарахована станом на 13.01.2012 року. З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що з 28.03.2012 року по 25.11.2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" нарахував відповідачу пеню та штраф, різницю якої суд і вважає можливим стягнути з відповідача. Отже, враховуючи те, що за судовим рішенням було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором, то підлягає стягненню (22576,39 - 17402,09 = 5174,30 гривень різниця пені за несвоєчасність виконання зобов?язань, а також штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та 258,72 гривень штрафу (процентна складова). На підставі викладеного та

Outcome: approved