Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

У лютому 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, в якій позивач вказує, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави 14.12.2015 року. Вони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач сплачував аліменти періодично, не завжди в повному обсязі. Вказала, що на даний час її матеріальний стан погіршився, вона перебуває на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості як безробітна, тоді як потреби на навчання доньки, її всебічний розвиток та інші витрати на її утримання суттєво збільшились. Матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки зі слів спільних знайомих він працевлаштувався на роботу з більшою заробітною платою. Просить змінити розмір аліментів, стягуваних на підставі судового наказу від 29.12.2018 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтави, з відповідача щомісячно на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 жовтня 2018 до досягнення дитиною повноліття, - на одну чверть заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Зазначив, що з 14.02.2008 року по 14.12.2015 року перебував у шлюбі з позивачем, вони мають неповнолітню доньку [PERSON] . Судовим наказом від 29.12.2018 року, виданим Ленінським районним судом м. Полтави, з нього стягнуто аліменти щомісячно на утримання доньки [PERSON] в твердій грошові сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Він добровільно виконує рішення суду, кожного місяця перераховує на ім`я позивача грошові кошти на утримання дитини, станом на кінець 2019 року переплата становить 3664 грн. 50 коп., тобто більше ніж за три місяці. Вказав, що сплачує аліменти у значно більшому розмірі, ніж визначено судовим наказом, а також додаткові витрати на дитину, в тому числі з карткового рахунку сестри [PERSON] , в тому числі в рахунок оплати занять у школі мистецтв сплатив 2000 грн., вніс передоплату за літній табір у розмірі 2000 грн., оплату за осінній табір у розмірі 3500 грн., 4710 грн. - на особисті потреби, а також 8869 грн. 55 коп. в рахунок оплати індивідуальних занять з танців, участь у конкурсах, пошив костюмів тощо. Твердження позивача щодо сплати аліментів не в повному обсязі та відмову добровільно збільшити допомогу на дитину, як і доводи щодо його працевлаштування на роботу з більшою заробітною платою, не відповідають дійсності. Просив врахувати, що він на даний час тимчасово не працює, та відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] надала відповідь на відзив, в якій зазначила про безпідставність заперечень відповідача проти позову, вказала, що має права вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13. Просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, незважаюч на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Прнеставник відповідача адвокат Калько В.В. надала суду заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що проти позову заперечує, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2015 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 07.07.2008 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Малолітня [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу між батьками постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] . Судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 29.12.2018 року в справі № 553/2289/18 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про відкриття виконавчого провадження від 22.04.2019 року відкрито провадження з виконання судового наказу № 553/2289/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з постановою державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про повернення виконавчого провадження стягувачу від 24.12.2019 року, виконавчий документ № 553/2289/18, виданий 13.02.2019 року Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття повернутий стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки до відділу ДВС надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого пред`явлення до виконання. Згідно даної заяви стягувач аліменти отримує вчасно і в повному обсязі. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.12.2019 року відсутня, переплата становить 3664 грн. 50 коп. На підтвердження виконання судового наказу та сплати аліментів, а також додаткових витрат на потреби дитини відповідачем [PERSON] надано суду ряд платіжних документів, в тому числі заяву на приймання переказу від 16.01.2020 року на суму 1500 грн. 00 коп., заяву на приймання переказу від 12.03.2019 року на суму 1500 грн. 00 коп., заяву на приймання переказу від 11.02.2019 року на суму 3000 грн. 00 коп., квитанцію № 23090 від 19.11.2019 року на суму 1500 грн. 00 коп., квитанцію № 17434 від 22.10.2019 року на суму 1500 грн. 00 коп., № 10064 від 19.09.2019 року на суму 1500 грн., квитанцію від 16.02.2020 року про сплату за навчання за ученицю Вінницьку [PERSON] за лютий 2020 року в сумі 400 грн., квитанцію № 17480 від 15.01.2020 року про плату за навчання за ученицю Вінницьку [PERSON] за січень 2020 року в сумі 400 грн., квитанцію № 23024 від 19.11.2019 року про плату за навчання за ученицю Вінницьку [PERSON] в сумі 400 грн. Також відповідачем надано суду копії квитанцій ПАТ "Укрпошта" про переказ аліментів: № 0040 від 08.06.2019 року на суму 1500 грн., № 0041 від 08.06.2019 року на 5800 грн. 00 коп., № 0067 від 10.03.2020 року на суму 1500 грн. 00 коп., № 0089 від 16.02.2020 року на суму 1500 грн. 00 коп., № 0296 від 28.12.2019 року на суму 1500 грн., № 0090 від 09.08.2019 року на суму 1500 грн. 00 коп., № 0159 від 18.07.2019 року на суму 1500 грн., № 0129 від 15.04.2019 року на суму 1500 грн. 00 коп., № 0068 від 10.03.2020 року на суму 3110 грн. 00 коп. Крім того, ряд платіжних документів, наданих відповідачем, свідчить про перерахування коштів на ім`я позивачки, в тому числі квитанції АТ "КБ "ПриватБанк" на поповнення карткового [PERSON] від 13.02.2020 року на суму 2000 грн., від 19.02.2020 року на суму 210 грн., від 28.12.2019 року на суму 300 грн., від 14.05.2019 року на суму 500 грн., від 12.03.2019 року на суму 598 грн. Разом з тим, вказані документи не містять відомостей щодо платника, у зв`язку з чим дійти переконливого висновку про те, що вказані кошти перераховані саме відповідачем, суд не має можливості. У квитанції № 44 від 09.10.2019 року на суму 400 грн. 00 коп. та повідомленні від 10.03.2020 року на суму 400 грн. платником вказана малолітня Вінницька Вероніка , в зв`язку з чим суд не може прийняти дані документи як доказ вчинення вказаних платежів саме [PERSON] . Поряд з вищевказаними документами, відповідач надав суду копію договору про надання послуг № 5015 від 06.09.2019 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] , предметом якого є надання послуг з організації відпочинку дитини [PERSON] у ДОТ "Сонячний", Полтавська обл., Диканьський р-н, с. Михайлівка, вул. Центральна, 2-а, а також ряд платіжних доручень № Р24А50300874481842657647 від 22.01.2019 року на суму 1260 грн., № Р24А50300874478427182859 від 18.01.2019 року на суму 420 грн. 00 коп., № Р24А50300874494380378635 від 19.01.2020 року на суму 250 грн., № Р24А50300874441046715475 від 18.11.2019 року на суму 90 грн. 45 коп., від 04.03.2020 року на суму 210 грн. 00 коп., № Р24АР24А216406869С20056 від 210 грн. 00 коп., № Р24А50300874403839778500 від 06.10.2019 року на суму 400 грн. 00 коп., № Р24А50300874481743212052 від 18.05.2019 року на суму 500 грн. 00 коп., № Р24АР24А174924256С80245 від 29.01.2020 року на суму 410 грн. 00 коп., № Р24А50300874493682711394 від 18.01.2020 року на суму 100 грн. 00 коп., від 21.06.2019 року на суму 500 грн. 00 коп., № Р24А50300874494905084844 від 07.02.2019 року на суму 700 грн. 00 коп., № Р24А50300874440084005301 від 17.11.2019 року на суму 3819 грн. 10 коп., зі змісту яких вбачається, що платником коштів є [PERSON] . При цьому, жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] є рідною сестрою відповідача [PERSON] , як він вказує у відзиві на позов, а також доказів здійснення нею перерахування вказаних коштів за дорученням останнього, тим паче доказів того, що перераховані кошти є власністю відповідача, суду не надано. Відповідно, на переконання суду, вказані документи не можуть свідчити про участь відповідача у витратах на утримання малолітньої доньки та визнані належним доказом у справі. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] посилається на те, що її матеріальний стан погіршився, вона перебуває на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості як безробітна, а матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки зі слів спільних знайомих він працевлаштувався на роботу з більшою заробітною платою. Згідно довідки Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості за вих. № 1650/119 від 12.02.2020 року [PERSON] дійсно зареєстрована як безробітна в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості з 24.07.2019 року по теперішній час. Разом з тим, твердження позивачки про те, що матеріале становище відповідача [PERSON] після ухвалення судового наказу про стягнення на її користь аліментів на утримання доньки покращилось не знайшли підтвердження. Так, з довідки ТОВ "ТД "Термастіл" вбачається, що [PERSON] був працевлаштований та йому нараховувалась заробітна плата до липня 2019 року включно. Згідно трудової книжки відповідача [PERSON] серії [NUMBER] свідчить про те, що 26.07.2019 року він звільнений за власним бажанням з посади менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ "ТД "Термастіл". Дані про працевлаштування відповідача на час розгляду справи відсутні. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як встановлено в ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме у вказаному розмірі стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , згідно з судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 29.12.2018 року в справі № 553/2289/18. Наявні у справі докази свідчать про те, що відповідач виконує свій обов`язок зі сплати аліментів. Продовжує його виконання навіть після офіційного звільнення з ТОВ "ТД "Термастіл", що дає підстави стверджувати про те, що він має інший дохід. Разом з тим, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що матеріальне становище позивача змінилось й вона не маючи постійного місця роботи, перебуває на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості. У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 (що узгоджується з висновками, зробленими Верховним судом у постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 462/4973/15-ц) колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", статті 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", статті 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що матеріальне становище позивача як стягувача аліментів погіршилось, тоді як доводи відповідача, наведені в обґрунтування заперечень проти позову, не спростовують наявність у нього доходу, який дозволяє сплачувати аліменти навіть у більшому розмірі, ніж стягнутий судом, відтак не доводять погіршення його матеріального становища, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін шляхом зміни способу стягнення аліментів та визначення їх в частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. А тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, при вирішенні питання про час, з якого підлягають стягненню аліменти у зміненому розмірі, суд враховує наступне. В п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що аліменти у новому розмірі мають бути стягнуті з дня набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved