Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася 23 червня 2016 року до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому, після неодноразового уточнення вимог, в редакції позову від 27 листопада 2018 року, просить визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191,8 кв.м., на 2/3 частини паркувального місця №254 в підземному гаражі-паркінгу за адресою: [ADDRESS] , та про залишення у власності та фактичному користуванні [PERSON] автомобіля марки Honda Civic, р/н [NUMBER] . Позивачка посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, за час якого ними нажите спільне майно, а після розлучення з нею проживають діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . При цьому, відповідач витрачав спільне майно на шкоду інтересів сім`ї, шляхом укладання цивільно-правових договорів, направлених на виникнення спільних грошових зобов`язань подружжя, а тому вважає можливим відступити від презумпції рівності часток в спільно нажитому майні подружжя і здійснити поділ цього майна відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України, виділивши їй 2/3 частини майна та залишивши її у фактичному користуванні один з набутих спільно з відповідачем автомобілів, а саме автомобіль марки Honda Civic, р/н [NUMBER] . Провадження у справі відкрито 24 червня 2016 року. Також, судом 24 червня 2016 року вжито заходи забезпечення позову [PERSON] та накладено арешт на наступне майно: квартиру за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 191,8 кв.м., житловою 87,7 кв.м., що зареєстровано на праві власності на ім`я [PERSON] , номер платника податків [NUMBER] ; паркувальне машино-місце під № 254 на рівні 7,2 м. в підземному гаражі паркінгу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; автомобіль SUBARU, марки FORESTER, білого кольору, 2014 року випуску, дата першої реєстрації 18.12.2014 року, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] . 04 липня 2016 року судом вжито заходи забезпечення позову [PERSON] та накладено арешт на нежитлові будівлі спеціалізованої станції технічного обслуговування легкових автомобілів на чотири пости, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер [NUMBER] та належать на праві власності [PERSON] . 16 січня 2017 року відповідачем до суду подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якій [PERSON] , після неодноразово уточнення вимог, в редакції зустрічного позову 27 листопада 2018 року, просить визнати за ним право власності на 1/2 частку у складеному капіталі ПОВНОГО ТОВАРИСТВА «ЛОМБАРД ПРЕМІУМ» ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ І КОМПАНІЯ» (ЄДРПОУ 36921414) у сумі 920000 грн. та 1/2 частину усіх інших виплат, які належать [PERSON] на момент її виходу з ПОВНОГО ТОВАРИСТВА «ЛОМБАРД ПРЕМІУМ» ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ І КОМПАНІЯ»; визнати у порядку розподілу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на автомобіль SUBARU FORESTER, білого кольору, 2014 р.в., дата першої реєстрації 18.12.2014р., реєстраційний номер [NUMBER] , а за [PERSON] у порядку розподілу спільного майна подружжя право власності на автомобіль Honda Civic 5D Executive 2010 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] \~мотивує свої\~вимоги тим,\~що це\~майно набуте\~за час\~шлюбу з\~ [PERSON] ,\~а тому\~він має\~право на\~половину вказаного\~майна та\~на один\~з належних\~ [PERSON] ,\~але набутих\~спільно,\~автомобілів,\~а саме\~на автомобіль SUBARU FORESTER, білого кольору, 2014 р.в., дата першої реєстрації 18.12.2014р., реєстраційний номер [NUMBER] . 16 лютого 2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2016 року про відкриття провадження у справі залишено без змін. 13 квітня 2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2016 року про відкриття провадження у справі залишено без змін. 13 квітня 2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2016 року про забезпечення позову скасовано в частині накладення арешту на автомобіль SUBARU FORESTER, 2014 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] та передано питання в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. 13\~квітня 2017\~року ухвалою\~апеляційного суду\~Одеської області,\~ухвалу Приморського\~ районного\~суду м.\~Одеси від\~04\~липня 2016\~року про\~забезпечення позову\~скасовано та передано питання в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. 18 квітня 2017 року судом в окреме провадження виділено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 03 серпня 2017 року в результаті задоволення самовідводу судді Приморського районного суду м. Одеси Погрібного С.О., справа відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшла в провадження судді Чернявської Л.М. та прийнята в провадження 04 серпня 2017 року. 28 серпня 2017 року ухвалою суду вжито заходи забезпечення позову [PERSON] та накладено арешт на 1/2 частину нежитлових приміщень будівлі спеціалізованої станції технічного обслуговування легкових автомобілів на чотири пости, загальною площею 1167,5 кв. м., розташованих за адресою: [ADDRESS] , буд. [ADDRESS] . Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2018 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року про забезпечення позову скасовано у забезпечення позову [PERSON] відмовлено. 22 січня 2018 року відповідачем по основному позову надано відзив, у якому він частково визнав позовні вимоги [PERSON] у частині визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, зазначивши, що паркувальне місце №254 в підземному гаражі-паркінгу за адресою: [ADDRESS] Одеса [ADDRESS] вул [ADDRESS] бульвар [ADDRESS] 5 йому не належать, а дій направлених на шкоду спільному майну подружжя, або на шкоду інтересам сім`ї не вчиняв. Проти задоволення вимоги щодо залишення у власності та фактичному користуванні [PERSON] автомобіля марки Honda Civic, р/н [NUMBER] не заперечував. \~ \~ \~ \~27\~листопада 2018\~року відповідачем\~по основному\~позову надано\~відзив на\~позовну заяву\~з врахуванням\~уточнень,\~в якому\~ [PERSON] \~визнав позов\~ [PERSON] \~частково,\~у частині\~визнання права\~власності на\~1/2\~частину спірної\~квартири [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, зазначивши, що паркувальне місце №254 в підземному гаражі-паркінгу за адресою: [ADDRESS] йому не належить. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 27 листопаду 2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 3/4 частки у складеному капіталі Повного товариства «Ломбард «Преміум» [PERSON] та Компанія» (код 36921414), що належить [PERSON] та складає 40% складеного капіталу Повного товариства «Ломбард «Преміум» [PERSON] та Компанія»; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 3/4 вартості автомобіля Honda Civic 5D Executive, р/н [NUMBER] , що зареєстрований на ім?я [PERSON] ; визначення місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про: визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку у складеному капіталі Повного товариства «Ломбард «Преміум» [PERSON] та Компанія» (ЄДРПОУ 36921414) у сумі 920000 грн. та 1/2 частину усіх інших виплат, які належать [PERSON] на момент її виходу з Повного товариства «Ломбард «Преміум» [PERSON] та Компанія»; визнання за [PERSON] право власності на автомобіль марки Honda Civic, р/н [NUMBER] в порядку розподілу спільного майна подружжя; визнання за [PERSON] право власності на автомобіль Subaru Forester, р/н [NUMBER] в порядку розподілу спільного майна подружжя. Також, ухвалою суду від 27 листопаду 2018 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 2/3 частини нежитлових будівель спеціалізованої СТО легкових автомобілів, загальною площею 1167,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та стягнення грошової компенсації 2/3 частин вартості автомобіля Subaru Forester, р/н [NUMBER] залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності: на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 191,8 кв.м.; на 2/3 частини паркувального місця №254 в підземному гаражі-паркінгу за адресою: [ADDRESS] ; про залишення у власності та фактичному користуванні [PERSON] автомобіля марки Honda Civic, р/н [NUMBER] . [PERSON] відзив на зустрічну позовну заяву не надавався. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали свої позовні вимоги та заперечували проти задоволення зустрічного позову частково, зазначили, що [PERSON] вийшла зі складу засновників у складеному капіталі ПОВНОГО ТОВАРИСТВА «ЛОМБАРД ПРЕМІУМ» ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ І КОМПАНІЯ» (ЄДРПОУ 36921414), а гроші внесені нею до ПОВНОГО ТОВАРИСТВА «ЛОМБАРД ПРЕМІУМ» ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ І КОМПАНІЯ» (ЄДРПОУ 36921414) у розмірі 1 840 000 гривень належали особисто їй. Дивідендів чи виплат від діяльності Товариства [PERSON] не отримувала. Проти задоволення вимоги щодо визнання у порядку розподілу спільного майна подружжя за [PERSON] права власності на автомобіль SUBARU FORESTER, реєстраційний номер [NUMBER] ; та визнання за [PERSON] у порядку розподілу спільного майна подружжя право власності на автомобіль Honda Civic 5D Executive 2010 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] не заперечували. \~ \~ \~ \~Представник [PERSON] та позивач підтримали зустрічний позов повністю та просили його задовольнити, підтримали позицію щодо основного позову, яка викладена у відзиві. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 19 жовтня 1996 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюб був зареєстрований відділом РАГС Тирасполя, Республіка Молдова, актовий запис №907 в книзі реєстрації актів цивільного стану. Від цього шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Шлюб було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року у цивільній справі № 522/7632/17, яке було залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13.12.2017 року. Рішення набрало законної сили 13.12.2017 року. Як вбачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] за Договором купівлі-продажу від 03 червня 2014 року, серія та номер 2885, виданий приватним нотаріусом міського нотаріального округу Одеської області Іллічовою Н.А. було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191, 8 кв.м. Квартира придбана у шлюбі. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. У судовому засіданні не знайшли підтвердження твердження Позивачки, що Відповідач витрачав спільне майно на шкоду інтересів сім`ї, а також не доведено існування обставин, що мають істотне значення для відходження від принципу рівності часток подружжя. Відповідно до ч.4 Стаття 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав у [PERSON] відсутнє право власності на паркувальне місце №254 в підземному гаражі-паркінгу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач зобов`язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідачі - ті обставини, на які вони посилалися як на заперечення проти позову. Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи, що спірна квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191, 8 кв.м. набута сторонами за час шлюбу, а значить є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, суд доходить висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. Паркувальне місце №254 в підземному гаражі-паркінгу за адресою: [ADDRESS] не підлягає поділу, оскільки Позивачкою не надано доказів, що воно належить [PERSON] . Щодо вимог за зустрічним позовом, суд встановив наступне. Під час перебування у шлюбі [PERSON] увійшла в якості засновника до Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ "ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ" (ідентифікаційний код 36921414, місцезнаходження: 65026, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Князівська, будинок 30, приміщення 5, надалі Товариство). Розмір частки [PERSON] , відповідно до Засновницького договору від 18.01.2013 року, у складеному капіталі цього Товариства складає 1 840 000,00 грн. (що складає 40 % у складеному капіталі Товариства). Відповідно до частин 1 3 статті 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 19.09.2012 № 17-рп/2012 «В аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.» Судом встановлено, що [PERSON] наразі не є засновником Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ "ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ". \~ \~ \~ \~Відповідно до Правової позиції викладеної Верховним судом України 3 липня 2013 р. у справі 6-61цс13, у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а друге подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям. Відтак, враховуючи, що [PERSON] як учасник Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ "ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ", внесла частку у складений капітал Товариства у розмірі 1 840 000,00 грн. (що складає 40 % складеного капіталу Товариства), і ця частка сформована за рахунок вкладу, внесеного із коштів, які були отримані під час перебування у шлюбі, тобто є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, [PERSON] має право на виплату суми, що дорівнює половині частки у складеному капіталі Товариства, що становить 920 000,00 грн. (дев`ятсот двадцять тисяч гривень), з урахуванням встановленого у частині 1 ст. 70 Сімейного кодексу України принципу рівності часток майна дружини та чоловіка. Оскільки внесок робився під час перебування сторін у шлюбі, а [PERSON] не доведено, що до складеного капіталу були внесені її власні кошти, [PERSON] має право на виплату суми, що дорівнює половині частки у складеному капіталі Товариства, що становить 920 000,00 грн. (дев`ятсот двадцять тисяч гривень). Виходячи зі змісту частин 2, 3 ст. 61 СК України, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім`ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. \~ \~ \~ \~ [PERSON] не надано доказів отримання [PERSON] доходів від діяльності Повного товариства "ЛОМБАРД "ПРЕМІУМ "ВЕЛІЧКО ОЛЕКСАНДР ВІКТОРОВИЧ ТА КОМПАНІЯ". \~ \~ \~ \~Щодо поділу спільно придбаних автомобілів, то суд в даному випадку враховує досягнуту сторонами фактичну згоду на їх розподіл. Таким чином, після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та часткового задоволення позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON]

Outcome: partial