Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд пред`явивши позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги мотивує тим, що вона 12 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис № 2395. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не дає. Крім того, вона також потребує матеріального утримання від чоловіка - батька дитини, оскільки, здійснюючи догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, не має змоги працювати і утримувати себе самостійно. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно та проводити до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно і проводити до досягнення дитиною трьох років. В поданій заяві позивач позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. В поданій заяві позов визнав та не заперечив щодо ухвалення судом рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони 12 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб, актовий запис № 2395. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини та на утримання дружини не дає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст. 1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Відповідно до ст. 75 СК України чоловік (дружина) повинні матеріально підтримувати один одного, за умови, якщо одне з подружжя потребує даної допомоги. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У зв`язку з доглядом за дитиною [PERSON] , [INFO] , якому менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе самостійно. Відповідач є особою працездатного віку, отримує дохід, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України. За наведених вище обставин суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання дружини аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини проводити до досягнення нею повноліття, а на утримання дружини - до досягнення дитиною трьох років. На підставі наведеного, ст.ст.75,84,180-183,191 СК України,

Outcome: approved