Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд пред`явивши позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року між ними розірвано. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не дає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та проводити стягнення до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 29 липня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позов підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просить розгляд справи здійснювати за її відсутності та позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду відзив на позов, в якому вимоги позову визнав частково. Вказав, що згідний сплачувати аліменти, однак не спроможний сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн щомісячно на утримання дочки, оскільки у власності нерухомого чи рухомого майна не має і на даний час отримує дохід внаслідок тимчасових заробітків. За таких обставин просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1700 грн щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 17 вересня 2016 року зареєстрували шлюб у Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у подружжя народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір'ю. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не дає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст. 1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено у наступних розмірах: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень. Судом при визначенні розміру аліментів враховано обставини, зазначені у ст. 182 СК України. Виходячи з наведених позивачем доводів, зазначених відповідачем заперечень, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1900 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і проводити стягнення до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved