Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач в листопаді 2014 року звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 03 серпня 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.29/02024/06-ТК000300071 (8В_49.29/02024/06-ТК), згідно якого ПАТ «Кредитпромбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 27 824,00 грн. з розрахунку 24 % річних за користування кредитом на строк з 03 серпня 2006 року до повного погашення кредиту. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, натомість відповідач свої обов'язки з повернення кредиту на умовах повернення, строковості та платності порушила договірні зобов'язання не виконав , що призвело до заборгованості в сумі 16969,72 грн. Зважаючи на вказане вище, позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості в розмірі 16969,72 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, надавши суду свої письмові заперечення, в яких зазначає, що позивачем не надсилався договір купівлі-продажу права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами від 20 травня 2013 року, а тому відповідачу не було відомо про нового кредитора. Крім того, позивачем не надано розрахунок заборгованості та просить застосувати строки позовної давності. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Встановлено, що 03 серпня 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.29/02024/06-ТК000300071 (8В_49.29/02024/06-ТК), згідно якого ПАТ «Кредитпромбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 27 824,00 грн. з розрахунку 24 % річних за користування кредитом на строк з 03 серпня 2006 року з остаточним терміном поверненням кредиту та сплати процентів не пізніше ніж до 03 серпня 2009 року (а.с.5). 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до п. 1.1 Крединтого договору, банк не пізніше наступного робочого дня після підписання цього договору надає позичальнику грошові кошти зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 24 проценти річних на умовах, визначених у цьому договорі, з остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів не пізніше ніж 03.08.2009 року. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за його користування щомісяця в період з 01 по 10 число кожного місяця, наступним за звітним, починаючи з 03 серпня 2006 року, через власний картковий рахунок у банку, при цьому щомісячний платіж повинен складати 1 096,92 грн., шляхом внесення/перерахування грошових коштів на рахунок банку. Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору, позичальник зобов'язується виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за цим договором не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, який зазначений у п. 1.1. Кредитного договору. Відповідно до п. 4.13 Кредитного договору, позичальник у випадку невиконання (неналежного виконання) умов цього договору відповідає перед банком також всім майном, коштами та майновими правами, що належать чи будуть належать в майбутньому позичальнику. Таким чином, станом на 16 жовтня 2014 року за [PERSON] по укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 16 969,72 грн., яка складається з: - тіло кредиту - 16 969,72 грн.; - заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності посилаючись на те, що договір № 49.29/02024/06-ТК-000300071 року був укладений 02 серпня 2006 року, остаточний термін повернення кредиту в договорі зазначений не пізніше 03 серпня 2009 року, а отже кінцевий термін протягом якого позивач мав право звернутись до суду з позовною заявою 03 серпня 2012 року. Згідно з положеннями ч. 3, ч. 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 20 листопада 2014 року та у своїй позовній заяві не ставиться питання про поновлення строків позовної давності. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про відмову в позові з підстав пропущення позивачем строку позовної давності, про який заявлено стороною у спорі. На підставі ст.ст.525, 526, 625, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed