Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Прокуратури Херсонської області про стягнення моральної шкоди в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача 1500000,00грн. в рахунок компенсації завданої моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що посадові особи прокуратури Херсонської області умисно та системно з 2015 року прямим наміром принижують гідність та ділову репутацію позивача, який є суддею у відставці, та заявником у кримінальному провадженні. Відповідач умисно створював і не припиняє створювати штучні умови для затягування розслідування у кримінальному провадженні. Зухвале, умисне та системне знущання посадових осіб прокуратури Херсонської області над законними правами та інтересами позивача, умисне, з прямим наміром приниження гідності та ділової репутації позивача, перебуває у прямому причинному зв`язку із завданням моральної шкоди, та із значним погіршенням стану здоров`я позивача з 2015 року. Позивач зазначає, що діючи з прямим наміром, умисно, грубо та системно порушуючи вимоги ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 21, ч.ч.1, 2, 7, 8, 9, 11, 28, 40, 219 КПК України, посадові особи прокуратури Херсонської області, зловживаючи своїми посадовими обов`язками, всупереч вимогам ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 21 КПК України умисно не виконували рішення суду, не надсилали копії постанови слідчого про закриття кримінального провадження заявнику у спосіб та строки передбачені ч.6 ст. 284 КПК України, внаслідок чого заявник вимушений був витрачати значний час та кошти на численні письмові звернення до прокуратури Херсонської області із проханням виконати вимоги закону. Позивач був вимушений оскаржувати бездіяльність посадових осіб прокуратури Херсонської області, та в подальшому оскаржувати до суду незаконні постанови слідчих прокуратури Херсонської області про закриття кримінального провадження. Позивач вживав додаткових зусиль для захисту свого права у судах загальної та адміністративної юрисдикції, оскаржуючи бездіяльність та протиправні дії посадових осіб прокуратури Херсонської області. Як наслідок, умисне затягування розслідування у кримінальному провадженні, незаконне збирання інформації про стан здоров`я та медичні діагнози судді [PERSON] , (дружини позивача) яка є публічною особою, зазначення у процесуальних документах медичних діагнозів, всупереч основам законодавства України про охорону здоров`я, п.4 ст.2 ст.65 КПК України, незаконні постанови про закриття кримінального провадження, тягнуть за собою підрив авторитету позивача і завдають шкоди особистій честі позивача і репутації серед близьких людей, значної частини суспільства, а також професійного та ділового співтовариства, у зв`язку з чим позивач постійно відчуває емоційну напругу та перебуває у стресовому стану. Під час здійснення позивачем юридичних процедур щодо оскарження та скасування незаконних постанов посадових осіб прокуратури Херсонської області про закриття кримінального провадження №42015230000000024, оскарження бездіяльності посадових осіб прокуратури Херсонської області у судових інстанціях, витрачено значний час, а також матеріальні кошти. Зазначені умисні дії посадових осіб прокуратури Херсонської області призводять до формування недовіри до позивача, як правника, і обмеження його соціальних зв`язків, негативно впливають на його професійну діяльність, гідність та ділову репутацію, на можливість формувати і розвивати відносини з іншими людьми, включаючи відносини професійного і ділового характеру. Системне та умисне порушення посадовими особами прокуратури Херсонської області законних прав та інтересів позивача, необхідність вжиття заходів для їх захисту та поновлення, позивач сприймає як зневажливе та зверхнє ставленні до нього як до людини і громадянина України. Внаслідок тривалого та цілеспрямованого умисного затягування розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за заявою позивача, значно погіршився стан здоров`я позивача, у зв`язку з чим він вимушений витрачати час на звернення до лікаря, а також значні кошти на лікування згідно з рекомендаціями та призначеннями лікарів. Внаслідок дій посадових осіб прокуратури Херсонської області протягом п`яти років, які виявились в бездіяльності щодо розслідування кримінального провадження за заявою про вчинення злочину проти правосуддя, позивачу, як професійному судді у відставці, громадянину України, заявнику було завдано моральної шкоди, що спричинило відчуття залежності і приниженості у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом про відшкодування завданої моральної шкоди.\~\~ \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М., від 30.06.2020 року, прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. 05.08.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М., від 08.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 12.08.2020 року позивачем надано відповідь на відзив. на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, просив суд у повному обсязі відмовити у задоволенні позову, надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21.07.2015 року позивач звернувся до прокуратури Херсонської області із заявою про вчинення злочину проти правосуддя. 19.08.2015 року ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду міста Херсона у справі №667/5823/15-к визнано неправомірною бездіяльність прокурора з невнесення відомостей за заявою [PERSON] від 21.07.2015 року до ЄРДР, та зобов`язано прокурора внести відповідні відомості до ЄРДР. Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2016 року скасовано постанову слідчого прокуратури Херсонської області від 19.11.2015 року про закриття кримінального провадження № 42015230000000239, що розпочато за заявою [PERSON] . Ухвалою слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 02.06.2017 року скасовано постанову слідчого прокуратури Херсонської області від 27.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 42035230000000024, внесеного до ЄРДР. Ухвалою від 03.11.2017 року слідчим суддею Бериславського районного суду Херсонської області задоволено скаргу [PERSON] та скасовано постанову слідчого прокуратури Херсонської області від 05.09.2017 року про закриття кримінального провадження № 42015230000000024. Ухвалою слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 26.02.2018 року задоволено скаргу [PERSON] та скасовано постанову слідчого прокуратури Херсонської області від 05.12.2016 року про закриття кримінального провадження №42015230000000024. Ухвалою слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 11.10.2018 року скасовано постанову слідчого прокуратури Херсонської області від 23.04.2018 року про закриття кримінального провадження № 42015230000000024. 27.06. 2019 року ухвалою слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області скасовано постанову слідчого прокуратури Херсонської області від 18.02.2019 року про закриття кримінального провадження №42015230000000024, матеріали повернуто слідчому для продовження досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 26.12.2019 року задоволено скаргу [PERSON] та скасовано постанову слідчого прокуратури Херсонської області від 02.10.2019 року про закриття кримінального провадження № 42015230000000024. Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про те, що позивач [PERSON] неодноразово зверталася до органів прокуратури зі скаргами з приводу неналежного розслідування кримінального провадження № 42015230000000024. \~ \~ \~ \~Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року, яке набрало законної сили, у адміністративній справі № 540/2461/19 за позовам [PERSON] до прокуратури Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, позов [PERSON] задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність прокуратури Херсонської області щодо незабезпечення реалізації [PERSON] права, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", при розгляді скарги від 29.05.2019 року, та встановлено, що 05.06.2019 року до Генеральної прокуратури України надійшло звернення [PERSON] від 29.05.2019 року, зареєстроване за № 117488-19, в якому позивач просив призначити службове розслідування відносно уповноважених службових осіб Генеральної прокуратури України та уповноважених службових осіб прокуратури Херсонської області за фактами: - не виправданої умисної тяганини протягом п`яти років у кримінальному провадженні №42015230000000024 від 06.02.2015 року за ст. ст. 376, 377 КК України; - умисного та свавільного ігнорування судових рішень; - умисного грубого порушення ч. 4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокуратура України 20.12.2017 року № 357; - вчинення прокурором дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; - свавільного й умисного порушення ст. 126 ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. З ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, п. п 4-8, 18. 19 Рекомендацій СМ/Кес (2010) 12 Комітету Ради Європи". Зазначеним рішенням встановлено наявність ознаки протиправної бездіяльності прокуратури Херсонської області щодо незабезпечення реалізації [PERSON] права, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", при розгляді скарги від 29.05.2019 року у зв`язку з неналежним проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015230000000024. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно статей 19, 56 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. \~ \~ \~ \~Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб вказаних органів лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Наявність чи відсутність вини посадової особи органу державної влади правового значення при цьому не має. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) зазначено, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмірі. Згідно із вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що організація досудового розслідування у кримінальному провадженні №42015230000000024 від 06.02.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 376, 377 КК України, в межах якого позивача визнано потерпілим, здійснювалося неналежно, про що свідчать надані позивачем докази, зокрема рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року, яке набрало законної сили, у адміністративній справі № 540/2461/19 за позовам [PERSON] до прокуратури Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким визнано протиправною бездіяльність прокуратури Херсонської області. Обставини справи свідчать про те, що позивач зазнав моральних страждань внаслідок дій відповідача, мав докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач та виходить при цьому із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем заявлено вимоги про стягнення на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500000,00 грн., на підтвердження чого надано висновок судово-психологічної експертизи від 11.02.2020 року, зі змісту якого убачається що [PERSON] у зв`язку із досліджуваними діями службових осіб прокуратури Херсонської області та Генеральної прокуратури України (неодноразове закриття слідчими прокуратури Херсонської області кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №42015230000000024 від 06.02.2015 року; неналежний розгляд скарги [PERSON] від 29.05.2019 року до Генеральної прокуратури України; бездіяльність прокуратури Херсонської області щодо незабезпечення реалізації [PERSON] права, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про звернення громадян») знаходиться у довготривалому легко вираженому стресовому стані з порушеннями дезадаптації по психастенічному типу (відчуття дискомфорту, емоційна напруга, тривога, занепокоєння, роздратованість, перезбудження, проблема збереження власної позиції, гідності, самоповаги). Досліджувана ситуація була і є для [PERSON] психотравмуючою, коефіцієнт «сумарного стресового еквівалента» відповідає легко вираженому ступеню. Сума матеріального еквівалента моральної шкоди для [PERSON] може дорівнювати: а) при простій необережності дій відповідача - 49591 грн.; б) при грубій необережності дій відповідача - 99183 грн.; в) при непрямому намірі дій відповідача - 148774 грн.; г) при прямому намірі дій відповідача - 198366 грн. Згідно ч. 1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Частиною 6 ст. 106 ЦПК зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Наданий до суду висновок судово-психологічної експертизи від 11.02.2020 року складений на замовлення позивача, не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України, оскільки не має посилання про його підготовку саме для подання до суду, внаслідок чого не є належним та допустимим доказом і не приймається судом. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року (справа № 522/1029/18, провадження № 14-270цс19) Розмір моральної\~шкоди визначається\~судом з\~урахуванням обставин\~справи в\~межах,\~встановлених цивільним\~законодавством з\~урахуванням глибини\~страждань позивача,\~з урахуванням\~того наскільки\~були порушені\~його нормальні\~життєві зв`язків,\~які зусилля\~ним були\~застосовані для\~відновлення цих\~зв`язків\~та для\~організації свого життя, а тому суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Визначаючи розмір\~відшкодування,\~суд враховує\~наведені обставини,\~характер та\~тривалість страждань,\~ступінь їх\~доведеності в суді та визначає розмір завданої шкоду у розмірі 20000,00 грн. Вказаний розмір відшкодування буде відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial