Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], залученої судом в процесуальному статусі третьої особи третя ПрАТ «Страхова група Провідна» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.07.2015 року близько 14 год. в м. Тернополі на регульованому перехресті вулиць [PERSON] Шептицького, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем "ЗІЛ-ММЗ 4502", було пошкоджено автомобіль [NUMBER], яким керував позивач [PERSON] З метою визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку позивачем було замовлено та оплачено послугу спеціаліста в розмірі 790грн., відповідно до звіту №541 про оцінку автомобіля [NUMBER] від 12.08.2015року, вартість матеріального збитку, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на момент оцінки складає 207338,48грн. Враховуючи, що власником автомобіля «ЗІЛ-ММЗ 4502», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON], з боку якого мала місце недбалість щодо використання належного йому транспортного засобу, позивач вважає за доцільне стягнути в його користь з [PERSON] - 165\~870,78грн., що становить 80% від завданої йому матеріальної шкоди по наслідках вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (80% вартості ремонту автомобіля марки «RENA ULT Megan», державний номерний знак [NUMBER]), а з [PERSON], з вини якого відбулася ДТП - 41\~467,70грн., що становить 20% цієї матеріальної шкоди. [PERSON] цього, стягнути з [PERSON] в користь позивача 632 грн. за оплату послуг спеціаліста щодо визначення вартості матеріальних збитків та 1658,70 грн. сплаченого судового збору, а з [PERSON] стягнути 158 грн. вказаних витрат па оплату послуг спеціаліста та 414,68 гривень сплаченого судового збору. У судовому засіданні позивач а надалі його представник [PERSON], позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов заперечили, за ознакою неповідомлення [PERSON] про огляд транспортного засобу спеціалістом з метою виявлення дійсних ушкоджень автомобіля. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, просять відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у запереченні відносно позову, за відсутністю вини [PERSON] Представник третьої особи ПрАТ «Страхова група Провідна» не зявився в судове засідання, хоча страхова компанія належним чином повідомлялася про час і місце судового розгляду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Громадянин [PERSON], 28 липня 2015 року близько 14 год. 00 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Тернополі на регульованому перехресті вулиць [PERSON] Шептицького, допустив порушення ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а саме був неуважний, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із попутним транспортним засобом "FIAT Scudo" державний номерний знак [NUMBER], який під керуванням водія [PERSON] стояв на даному перехресті. Після даного зіткнення водій [PERSON] на автомобілі "ЗІЛ-ММЗ 4502" продовжуючи рух та допустив зіткнення із попутним транспортним засобом "RENAULT Megane" державний номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та рухався в напрямку вул. Микулинецької. В подальшому відбулося перекидання автомобіля "ЗІЛ-ММЗ 4502" із розсипом його вантажу (цегли, каміння), який контактує із автомобілем [NUMBER], що під керуванням водія [PERSON] стояв на вказаному перехресті. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2015р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.\~\~\~\~ Відповідно до звіту ДП «ЕСПЕРТ-СЕРВІС АВТО» №541 про оцінку автомобіля [NUMBER] від 12.08.2015року, вартість матеріального збитку, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на момент оцінки складає 207338,48грн. За правилом передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею\~\~22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Власником автомобіля «ЗИЛ-ММЗ 4502», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на імя [PERSON] від 22.04.2005року. Проте, як встановлено судом, на момент вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ 4502» перебував [PERSON]. У наявному в матеріалах справи протоколі допиту свідка [PERSON] від 28.08.2015р. останній вказує, що автомобіль «ЗІЛ-ММЗ 4502» постійно зберігався на стоянці, яка була забезпечена охороною, [PERSON] за день до ДТП ключі та реєстраційні документи забрав з собою, на наступний день, знаючи про те, що [PERSON] поїхав у м. Львів, без його відома та згоди, з метою підробітку, відкрив автомобіль останнього наявним в нього ключем, поміняв реєстраційний номер вказаного атомобіля на наявний у нього реєстраційний номер від автомобіля «ЗИЛ-130», державний номерний знак [NUMBER], таким чином незаконного заволодів належним [PERSON] автомобілем «ЗІЛ-ММЗ 4502» . Протиправність дій [PERSON] підтверджується зокрема постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 522352 від 09.10.2015р., згідно якої останнього було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, зокрема за експлуатацію транспортного засобу з номерним знаком, що не належить цьому засобу. Протиправність заволодіння автомобілем 28.07.2015 року, належним [PERSON], визнав в судовому засіданні й особисто [PERSON], котрий пояснив, що відкрив автомобіль наявним в нього ключем, поміняв реєстраційний номер вказаного автомобіля на наявний у нього реєстраційний номер від автомобіля «ЗИЛ-130», державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, внаслідок непереборної сили, а не з його вини. Таким чином, судом встановлено, що належний відповідачу [PERSON] автомобіль «ЗІЛ-ММЗ 4502» вибув з його володіння виключно внаслідок протиправних дій [PERSON] Відповідач [PERSON] відмовився написати заяву про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] по факту незаконного заволодіння транспортним засобом, проте це є його правом, а не обов'язком. Позивач, як на правову підставу своїх вимог до відповідача [PERSON], посилається на ч.4 ст. 1187 ЦК України, із змісту якої вбачається, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Із змісту вказаної норми ЦК України вбачається, що головною та необхідною умовою притягнення відповідача [PERSON] до цивільно-правової відповідальності на підставі вказаної норми є його недбалість, як власника транспортного засобу, що сприяла неправомірному заволодінню таким транспортним засобом відповідачем [PERSON] Відповідно до змісту п.3 Постанови пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» під недбалістю слід розуміти вину поведінку володільця, що проявляється зокрема у не забезпеченні ним належної охорони і т.п. Проте, у своїй позовній заяві позивач чітко не зазначає в чому, на його думку, проявляється недбалість відповідача [PERSON] по відношенню до належного йому автомобіля, а посилання позивача на нібито дружні стосунки між [PERSON] та [PERSON] та наявність вільного доступу [PERSON] до автомобіля «ЗІЛ-ММЗ 4502» будь-якими належними та допустимими доказами не доводиться. Належний [PERSON] автомобіль «ЗІЛ-ММЗ 4502», як джерело підвищеної небезпеки, в день ДТП був знаходився на території гаражного кооперативу «Гаївський» поблизу кімнати сторожевої охорони даний факт окремо підтверджений в ході судового розгляду показами свідка [PERSON], який працював охоронцем у вказаному гаражному кооперативі. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи за № 665\\16 від 22.11.2016 року, варість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] належного позивачу, станом на момент ДТП, котра мала місце 28.07.2015 року, складає 132\~797, 25 гривень. Належними та допустимими доказами висновків судового експерта, сторонами спору не спростовано. Таким чином, беручи до уваги, що саме з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем "ЗІЛ-ММЗ 4502" 28 липня 2015 року близько 14 год. 00 хв., в м.Тернополі на регульованому перехресті вулиць [PERSON] Шептицького, сталася дорожньо-транспортна пригода, суд вважає, позивачу [PERSON], підлягає до відшкодування відповідачем [PERSON] 41 467, 70 гривень заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди та 414, 68 гривень судового збору, тобто стягненню підлягає сума заявлена в межах позовних вимог до відповідача [PERSON] Що стосується позовних вимог заявлених до відповідача [PERSON], то суд приходить до переконання, що за відсутності обставин, які б свідчили про існування недбалості відповідача [PERSON] щодо належного йому автомобіля «ЗІЛ-ММЗ 4502» та за наявності доказів незаконного заволодіння вказаним автомобілем [PERSON], позов в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 165\~870, 78 гривень, по наслідках завданої ДТП до задоволення не підлягає. Разом з тим суд зауважує, що потерпіла в ДТП особа, не позбавлена права вимоги суми в означеному розмірі, до винного в ДТП. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати повязані з проведенням судових експертиз. Оскільки звіт зі встановлення суми матеріального збитку завданого автомобілю позивача проведено не за ухвалою суду, відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, тому позовні вимоги в частині стягнення оплачених наданих послуг спеціаліста щодо визначення вартості матеріальних збитків до задоволення не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: partial