Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. [PERSON] були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення, однак відповідачка не виконує покладені на неї зобов'язання. Між банком та [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки, відповідно до умов яких останні поручаються перед позивачем за виконання відповідачкою [PERSON] зобов'язань за договором кредиту. Поручителі не виконують взятих на себе зобов'язань. Тому позивач звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів наявну заборгованість, та судові витрати. Згідно до поданої заяви, представник позивача позов підтримав, просить справу розглядати без його участі. У разі неявки відповідачів не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного розгляду. Відповідачі неодноразово не з'явилися в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачі є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачі мали можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторін не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 02.03.2012 року між ПАТ "Укрсоцбанк" (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Відповідач-1) було укладено кредитний договір №730АІ10120302001 (надалі - договір кредиту), згідно умов якого банк надає Відповідачу-1 кредит у сумі 65700,00 грн. Договір є кредитним договором, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за яким, зокрема, банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов'язань Відповідача-1 да кредитним договором забезпечено порукою. Між позивачем та [PERSON] (надалі - Відповідач-2) і [PERSON] (надалі - Відповідач-3) укладені договори поруки, відповідно до умов яких останні поручаються перед позивачем за виконання Відповідачем-1 зобов'язань за договором кредиту. Згідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Станом на 25.12.2014 року загальна сума заборгованості Відповідача-1 перед банком за кредитним договором №730АІ10120302001 від 02.03.2012 року становить 68 148,47 грн. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором утому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. У п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (зі змінами та доповненнями) міститься роз'яснення, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Згідно п.2 даної Постанови, договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Згідно п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається; боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, ч.1 ст. 1049 ЦК України суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним зважаючи на невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved