Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

18.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області /далі Фонд/ про стягнення моральної шкоди в сіму 43500 грн. у зв'язку з отриманою виробничою травмою на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що в період роботи в небезпечних умовах праці слюсарем на ВАТ «ПІВНГЗК» з ним стався нещасний випадок 14.09.2011 р. з вини посадових осіб підприємства, які не здійснювали належний контроль з охорони праці, відповідно до акту розслідування від 14.09.2001 р. Згідно висновку МСЕК з 01.02.2001 р. позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 15 % безстроково. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, йому було ампутовано фалангу пальця правої руки, Виходячи з характеру травми, позивач обмежений в вирішенні своїх побутових потреб, реалізації своїх звичок та бажань що порушує його нормальні життєві зв'язки. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"/далі Закон/. Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону, станом на час нещасного випадку, було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали. Представник Фондк [PERSON] позов не визнав, надала письмові заперечення згідно яких у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди з Фонду. Нормами ст.36 ч.7,8 Закону моральна шкода не є страховою виплатою, та її відшкордування не проводиться Фондом незалежно від часу настання страхового випадку. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено поясненнями сторін, актами розслідування нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом а.с.4-10, що з позивачем [PERSON] 14.09.2001 р. при виконанні обов'язків слюсаря на ВАТ «ПІВНГЗК», стався нещасний випадок, наслідками якого стала травматична ампутація фаланги пальця правої кисті. Позивачу згідно з трудовим каліцтвом встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 15 %, згідно висновком МСЕК від 31.01.2002 р. а.с.11. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. З 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці». Згідно з ст.36 ч.8 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві…не є страховою виплатою, та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним трудового каліцтва, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, та вказане не позбавляє позивача права на звернення з відповідним позовом до роботодавця /власника/. Позов до Фонду не відповідає вимогам закону, за відсутністю такої страхової виплати, та відсутністю відповідно обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди потерпілому. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст.ст.81,88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 грн. слівд компенсувати за рахунок держави. На підставі ст.36 ч.7-8 Закону України Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці»,

Outcome: dismissed