Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "НАДРА" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Надра» [PERSON] 14 червня 2017 року звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 травня 2006 року між ВАТ "КБ "Надра", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] кредит у розмірі 7200 доларів США на споживчі цілі строком до 26.05.2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік від суми кредиту та щомісячної плати за управління кредитом (комісії) в розмірі 0,35% від суми залишку кредитної заборгованості. Банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] через касу Банку кредит у розмірі, встановленому договором. У позовній заяві позивач вказує, що договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язалась повертати кредит шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, що складає 91,15 доларів США щомісячно до 20-ого числа поточного місяця. На виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] між Банком та [PERSON] 26.05.2006 року укладено договір поруки, за яким [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед Банком за виконання умов кредитного договору. Позивач зазначає, що [PERSON] належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 06.03.2017 року виникла заборгованість в сумі 8903,15 грн. доларів США, яка складається з 6419,82 доларів США - основного боргу, 2314,98 доларів США - відсотків за користування кредитом, 168,35 доларів США - плати за управління кредитом та 9508,82 доларів США, що еквівалентно 257872,06 грн. - пені за неповернення кредиту. У зв'язку з наведеним, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 8903,15 грн. доларів США та 257872,06 грн. пені за неповернення кредиту; стягнути з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору в розмірі по 3744 грн. 89 коп. з кожного. Ухвалою суду від 16.06.2017 року в даній справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. 18 липня 2017 року за клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду було зупинено провадження в справі у зв'язку з її захворюванням, що виключало можливість явки до суду протягом тривалого часу. У зв'язку з одужанням відповідача [PERSON] 27.09.2017 року постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі та призначено справу до розгляду. 19 березня 2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] ухвалою суду у зв'язку з набранням чинності 15 грудня 2017 року Закону України від 03.10.2017 року №2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон №2147-VІІІ), яким викладено в новій редакції Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України), було призначено підготовче засідання. 11 квітня 2018 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло, відзиву чи заперечень на позов не подавала. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло, відзиву чи заперечень на позов не подавав. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання двічі не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло, відзиву чи заперечень на позов не подавала. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідачів про дату, час і місце судового засідання, які не з'явились в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подали до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26 травня 2006 року між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] "НАДРА" та [PERSON] було укладено кредитний договір №401/25/05/2006/840-3270/КФ/1 (далі - Кредитний договір), згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 7200 доларів США, тобто в іноземній валюті, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% річних та коштів за управління кредитом в розмірі 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості на строк до 26.05.2026 року (а.с. 11-13). Згідно пункту 4.3. Кредитного договору [PERSON] зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, а також сплачувати штрафні санкції у випадку порушення виконання зобов'язань, передбачених цим договором. Згідно пунктів 3.3.1. та 3.3.2. [PERSON] зобов'язалась повертати кредит, відсотки за користування кредитом та плату за управління кредитом щомісячно до 20-ого числа поточного місяця в розмірі по 91,15 доларів США. На забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань щодо виконання взятих на себе обов'язків по Кредитному договору, 26.05.2006 року між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] "НАДРА" та [PERSON] укладено договір поруки (а.с. 14-15). За умовами договору поруки (п.1.1.) [PERSON] поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарний боржник, у разі невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань, включаючи повернення кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, сплату інших платежів та можливих санкцій, що передбачені в Кредитному договорі. Згідно з копією заяви на видачу готівки №257 від 26.05.2006 року, [PERSON] того ж дня отримала кредит у розмірі 7200 доларів США (а.с. 16). У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором станом на 06.03.2017 року виникла заборгованість в сумі 8903,15 доларів США, яка складається з 6419,82 доларів США - основного боргу, 2314,98 доларів США - відсотків за користування кредитом, 168,35 доларів США - плати за управління кредитом та 9508,82 доларів США - пені за неповернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6-10). 21.03.2017 року позивач звернувся до відповідачів з вимогами усунення порушень, які останніми отриманні 22.03.2017 року, що підтверджується копіями досудових вимог та повідомленнями про отримання рекомендованих листів, в яких просив погасити заборгованість по Кредитному договору (а.с. 20-22). Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015 року, припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "НАДРА" та призначено [PERSON] уповноваженою особою фонду на ліквідацію цього Банку (а.с. 37-38). Як вбачається з копії постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 року №356, банківську ліцензію ПАТ "КБ "НАДРА" відкликано та ліквідовано (а.с. 36). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 554\~ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі статтею 192\~ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5\~Декрету Кабінету\~Міністрів України\~від 19\~лютого 1993\~року №\~15-93\~«Про систему\~валютного регулювання\~і валютного\~контролю» визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Такий висновок також викладено в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі №758/10491/14-ц, який враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд, у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Позивачем в даній справі суду не надано доказів наявності ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність такої. Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року №14, роз'яснив судам, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Як вбачається з офіційного сайту Національного банку України, станом на 27 червня 2018 року, курс гривні до долара США становить 2632,7494 грн. за 100 доларів США. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що умови Кредитного договору було порушено зі сторони [PERSON], а тому відповідачі зобов'язані солідарно відповідати за порушення умов цього договору, у зв'язку з чим на користь позивача підлягає до стягнення 18411,97 доларів США заборгованості за кредитом з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, що становить 484741 грн. 03 коп. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжного доручення від 31.05.2017 року (а.с. 1), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 7489 грн. 78 коп., що підлягає відшкодуванню. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 18411,97 доларів США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 484741 грн. 03 коп. та стягнення з відповідачів судового збору в сумі по 3744 грн. 89 коп. з кожного, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, щодо зменшення розміру неустойки судом не встановлено, і такі підстави відповідачами не заявлялись. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved