Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

05 липня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2016 року з [PERSON] на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, який визначений судом, недостатній для належного утримання дитини, тому просить суд змінити розмір раніше стягнутих аліментів. 29 липня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 29 липня 2019 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але повернуто до суду з відміткою "Укрпошти" - інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. (а.с. 14,15) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Станом на 23 березня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, яке ухвалене 06 липня 2016 року у цивільній справі №589/2396/16-ц: - розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 березня 2011 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції, за актовим записом №55; - стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, починаючи стягнення з 19.05.2016 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.6) Згідно із копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 23 січня 2015 року, [PERSON] народилася [INFO] , про що 23 січня 2015 року складено відповідний актовий запис №38. Її батьками є: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.5) У відповідності до положень ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 за №2402-ІІІ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, законом збільшений прожитковий мінімум для дітей, а саме: - згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 за №2246-VІІІ для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; - згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 за №2629-VІІІ прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; - згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 за №294-ІХ прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку із зазначеним, визначений раніше судом розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини - [PERSON] та є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, виходячи із справедливих й розумних критеріїв, беручи до уваги, що відповідач, є батьком малолітньої дитини, і як батько, він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, і є обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Враховуючи, що заявлений розмір аліментів в силу частини 2 статті 182 СК України є мінімальним гарантованим розміром аліментів, а відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він на належному рівні матеріально утримує дочку та забезпечує її відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 141, 150 СК України, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved