Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ПП «Грандфінресурс» про захист прав споживачів, про встановлення нікчемності правочину, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та стягнення суми. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30.08.2012 року між ним та Приватним підприємством «Грандфінресурс» (надалі ПП «Грандфінресурс») було укладено договір №211912 про надання послуг по адмініструванню фінансових активів для придбання товарів у групах за умовами діяльності програми «Альянс Україна» при здійсненні учасником на поточний рахунок адміністратора одноразового комісійного внеску 10500,00 грн., чистий внесок - 1666,66 грн.; адміністративний платіж -1260,00 грн. Всього позивач вніс на депозитний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 13560,93 грн. за реєстрацію угоди. Позивач вважає, що договір суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а також вимогам Цивільного кодексу України. Одночасно зазначає, що у спірному договорі відсутня вказівка про строк надання послуг замовнику на придбання товару, що суперечить вказаній нормі закону. Крім того позивач вважає, що правочин здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, у зв'язку з чим є недійсним. У зв'язку з вищенаведеним позивач просив визнати договір про надання послуг №211912 від 30ю08ю2012 року, укладений між ним та ПП «Грандфінресурс» нікчемним та застосувати наслідки недійсності договору, стягнувши з ПП «Грандфінресурс» на його користь сплачену суму в розмірі 13 560,93 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача до залу судового засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи у відсутності відповідача чи про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. З заперечень, надісланих представником відповідача на адресу суду, вбачається, що вона не згодна з заявленими вимогами позивача. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що працівникам ПП «Грандфінресурс» позивачу були надані роз'яснення щодо всіх умов договору, з якими остання погодилась. Відповідно до п.п.1.4. ст.1 Додатку №2 Договору №211912 договір активується на четвертий день з моменту підписання, а після цього учасник реєструється в програмі «Альянс Україна». Цією умовою договору позивачу надавався час для вивчення та ретельного аналізу умов договору самостійно або за допомогою інших осіб. Відповідно до п.1 ст.8 Додатку №2, протягом трьох днів після підписання договору позивач мав можливість розірвати договір в односторонньому порядку з відшкодуванням сплачених ним попередньо грошових коштів. Але позивач не звернувся з відповідною заявою до ПП «Грандфінресурс», а отже усвідомлювала умови договору, вони її повністю задовольняли і були їйому вигідні. Отже результатом укладеної угоди з учасником програми є отримання учасником заявленої грошової суми, за умов дотримання ними передбачених договором умов, а також повернення учасником отриманої грошової суми назад у фонд реєстру, на умовах відстрочених платежів та згідно з графіком платежів Додатку № 3. Право на отримання заявленої грошової суми учаснику програми надається за порядком, визначеним угодою та відповідно до платежів, здійснених самим учасником програми. Відповідно до п.7 ч. З ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ознаками пірамідальної схеми є оплата споживачем за можливість одержання компенсації, яка дається йому за рахунок залучення коштів інших споживачів, та вклавши грошові кошти в пірамідальну схему, споживач сподівається отримати безоплатно винагороду, відсоток, прибуток. ПП «Грандфінресурс» не надає учаснику програми «Альянс Україна» можливість отримати компенсацію, натомість учасник оплачує Адміністратору послуги пов'язані з отриманням грошової суми, яку після отримання, він зобов'язується в обов'язковому порядку повернути за певний період часу в грошовий фонд, так як бере в борг у інших учасників. При цьому оплачує Адміністратору компенсацію, пов'язану з витратами на організацію діяльності програми отримання грошових коштів «Альянс Україна». Тобто схему роботи ПП «Грандфінресурс» ні в якому разі не можна порівняти з пірамідальною схемою, так як іншими словами пірамідальна схема являє собою потік грошей від одноразових продажів місць в черзі новим учасникам біля підніжжя піраміди, у вигляді компенсації, яка йде до тих небагатьох, хто заздалегідь розташувався на її верхівці. Програма отримання грошових коштів «Альянс Україна» є накопичуваною системою, яка більше асоціюється не з пірамідою, а з кругообігом. Грошові фонди, призначені для забезпечення отримання учасниками заявлених грошових сум, формуються і наповнюються не лише за рахунок чистих внесків, що вносяться учасниками до отримання грошової суми, але ї за рахунок повернення до фондів грошових коштів, учасниками, які вже отримали гроші. Така схема стабілізації грошових фондів, дозволяє перед всіма учасниками, без винятку, виконати зобов'язання за договором. За таких обставин у діяльності відповідача не вбачається ознак нечесної підприємницької практики. Підстав вважати, що розподіл грошового фонду проходить по пірамідальній схемі немає. У зв'язку з вищенаведеним, представник відповідача просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. За таких обставин, з урахуванням думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідача за наявними в справі доказами. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2012 року між ПП «Грандфінресурс» (Адмінстратор) та [PERSON] (Учасник) укладено договір № 211912 про надання послуг по адмініструванню фінансових активів для придбання товарів у групах за умовами діяльності програми «Альянс Україна» при здійсненні учасником на поточний рахунок адміністратора одноразового комісійного внеску 10500,00 грн., чистий внесок - 1666,66 грн.; адміністративний платіж -1260,00 грн. Всього позивач вніс на депозитний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 13560,93 грн. (а.с.6). Пунктом 1.1 ст.1 Договору передбачено, що Адміністратор за згодою учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару або відповідної суми у позику, зазначену у додатку № 2 до даного договору, на умовах діяльності програми «Альянс Україна». Пунктом 2.1.1 ст.2 Договору передбачено, що позивач, як учасник програми, зобов'язаний сплатити одноразовий комісійний внесок у день підписання сторонами даного договору та здійснити адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу. Відповідно до п.2.1.2 позивач, як учасник зобов'язується своєчасно не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати Загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого Адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є сплатою за послуги Адміністратора з організації діяльності програми. Позивачем сплачено на рахунок ПП «Грандфінресурс» комісійний внесок в загальній сумі 13560,93 грн. (а.с.12-13). Відповідно до термінів, викладених в Додатку № 2 Договору, програма «Альянс Україна» базується на створенні груп учасників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу на досить тривалий час, у порядку та на умовах, передбачених Договором та додатками до нього. Згідно зі ст.4 умов програми «Альянс Україна»» Додатку № 2 до Договору, визначено порядок проведення заходу по розподілу грошового фонду, відповідно до якої учасник програми набуває право брати участь у найближчому заході після вчасної сплати чергового загального платежу на підставі заяви. За змістом вказаних положень вбачається, що рішення про передачу позивачу товару залежить лише від волі відповідача, який сам на власний розсуд приймає таке рішення. Процедура прийняття рішення про передачу товару є непрозорою, а інформація щодо результатів проведених конкурсів та осіб, які отримали право на товар є конфіденційною і не може бути перевірена позивачем. При цьому, договір не містить строків та (або) термінів отримання позивачкою товару, не передбачає будь-яких гарантій його отримання навіть у разі повної оплати вартості. Натомість договором передбачено, що у випадку розірвання учасником договору одноразовий комісійний внесок та адміністративні витрати йому не повертаються (п.8.2.додатку №2), повернення чистих внесків відбувається після закриття реєстру (п.8.2.додатку №2), що має місце після виконання платіжних зобов'язань останнього учасника у даному реєстрі (ст.12 додатку №2), при цьому у випадку відмови від участі, розірвання договору або виключення учасника з програми адміністратор докладе зусиль по заповненню вільного місця, щоб не допустити зменшення фонду реєстру (ст.10 додатку №2), тобто повернення чистих внесків залежить від адміністратора та дій інших учасників. Із змісту договору випливає, що ПП «Грандфінресурс» формує групу клієнтів системи за рахунок сплати щомісячних повних внесків і за кошти клієнтів самої програми формується фонд даної групи. З фонду групи формується чистий фонд, призначений для придбання товарів учасниками програми. Тобто в даному випадку має місце діяльність, направлена на формування відповідачем, без залучення власних коштів, групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснюється передача права на купівлю товару (отримання у позику певної суми коштів) одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи і суд вважає, що така діяльність має ознаки нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману. Отже, необхідність відповідності будь-яких цивільно-правових договорів, укладених між фізичною особою та суб'єктом господарювання також і законодавству про захист прав споживачів є вимогою закону. Таким чином, та обставина, що між сторонами були погоджені умови договору з точки зору цивільно-правових норм не спростовує їх відповідність Закону України «Про захист прав споживачів», який містить норми прямої дії для визнання правочинів недійсними, що закріплено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідно до ст.18, ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими умовами договору є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Забороняються, як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 23 травня 2012 року по справі N 6-35цс12 та в постанові від 16.01.2013 року по справі №6-161цс12, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Отже, Закон України "Про захист прав споживачів" установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що діяльність ПП «Грандфінресурс» вводить споживача в оману, оскільки програми «Альянс Україна» формується виключно на коштах учасників програми, без залучення коштів ПП «Грандфінресурс». Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками програми, в подальшому учасник, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам програми, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому, позивач сплачував відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на отримання позики, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми, право отримати товар позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками програми. Таким чином, на позивача згідно з договором покладено обов'язок суворо дотримуватись умов договору, а виконання умов договору з боку відповідача залежить від власної волі відповідача, до того ж для відповідача не існує будь яких негативних наслідків невиконання позивачем обов'язку по договору. Такий істотний дисбаланс договірних прав завдає шкоди позивачу, оскільки останній не вважаючи на сумлінне ставлення до своїх зобов'язань за договором, все ж таки позбавлений права отримати інформацію про фінансовий стан інших учасників групи, для того щоб вплинути на результати розгляду його заяви, зробивши найбільший внесок. Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, даний правочин не спрямований на реальне настання наслідків, а надання послуги відповідачем носить характер вірогідності та випадковості. У спірному договорі умова про надання грошей у позику залежить від певних обставин, однією з яких є сплата позивачем найбільшої суми, тобто, позивач для отримання грошей у позику повинен сплатити грошову суму, яка значно перевищує суми грошей сплачених іншими учасниками, при тому, що позивач не може знати, яку саме суму необхідно сплатити, оскільки позбавлений права отримувати інформацію про фінансовий стан учасників групи. Таким чином, обставина, за якою відповідач надасть позивачу гроші у позику може взагалі не настати, навіть, якщо позивач сплатить суму, яку він має намір отримати у позику. Така умова договору є несправедливою та вказує на те, що цей правочин не направлений на реальне настання правових наслідків обумовлених ним. Отже, умови договору №211912 та додатки до нього містять несправедливі умови, та не відповідають вимогам ч.2 ст.18, п.3 ч.2 ст.18 Закону України "про захист прав споживачів". Разом з цим не можна погодитись з позовними вимогами в частині задоволення вимоги про визнання спірного договору нікчемним, виходячи з наступного. Як роз'яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч.6 ст 19 Закону Украъни "Про захист прав споживачів" правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 2 статты 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, оспорюваний договір є нікчемним внаслідок того, що його недійсність передбачена законом. Крім того, ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя відповідача було зобов'язано надати ряд документів, але протягом двох місяців останній не виконав вимоги суду в даній частині. Оскільки за змістом ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а кожна із сторін такого правочину зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 13560,93 гривень, сплачених за спірним договором відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial