Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 28 травня 2010 року в розмірі 86 900,86 грн. та судові витрати. Представник позивача ПАТ комерційний банк "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, з підстав, вказаних в письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він кредитного договору з банком не укладав, а банком не надано жодного доказу на підтвердження його укладання. Однак не заперечував факту підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, оскільки розцінює її лише як намір укласти кредитний договір та оскільки самого договору кредитування між банком ПАТ комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] позивачем не надано, то відповідач [PERSON] стверджує, що кредит він не отримував взагалі. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 28 травня 2010 року [PERSON] і ПАТ КБ «ПриватБанк», уклали кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Окрім цього вказаною анкетою - заявою відповідач підтвердив, що він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Факт підписання вищевказаної анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідачем не оспорюється. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно частини 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону відповідальності за порушення зобов'язання. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, так як сама підписана анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., і складає між відповідачем [PERSON] та банком ПАТ комерційний банк "ПриватБанк" Договір про надання банківських послуг. Як встановлено судовим розглядом, відповідач умови договору не виконує та не сплачує заборгованість за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 07 листопада 2017 року має заборгованість у сумі 86 900 грн. 86 коп., яка складається з наступного: -заборгованість за кредитом в сумі 4 982 грн. 95 коп., -заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 73903 грн. 58 коп., -заборгованість за пенею та комісією в сумі 3 400 грн., -штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., -штраф (процентна складова) у сумі 4 114 грн. 33 коп. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] штрафів у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 4 114 грн. 33 коп. (процентна складова). Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 травня 2010 року підлягають частковому задоволенню, оскільки сума заборгованості відповідачем не спростована, своїх розрахунків відповідачем не надано, з виписок по рахунках вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та сплачував кредит, а тому сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить: заборгованість за кредитом в сумі 4 982 грн. 95 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 73903 грн. 58 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3 400 грн. Що стосується посилання відповідача щодо пропуску строку позовної давності, то суд виходить з наступного. [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 28.05.2010 року отримав картки № 4149437407233178 та №4149437721253126 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 01.2016 року (а.с.118). Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як зазначив у своїй правовій позиції Верховний Суд України у справі № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року та у справі № 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складової кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного для вказаного місяця. Отже, оскільки строк дії кредитної картки №4149437721253126 до січня 2016 року включно та відповідно до виписки по вказаному рахунку 09 січня 2015 року відповідач здійснив операцію, а саме поповнення карти в терміналі самообслуговування, суд приходить до висновку, що строк позовної давності не пропущено та підстав для застосування загального строку позовної давності у суду немає. Безпідставне посилання відповідача і щодо необґрунтованості суми стягнення. При зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Крім того, як вбачається з матеріалів справи даний кредит - картковий; відповідач продовжував користуватись кредитом, що підтверджується рухом коштів по картці. Крім того, пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам. Таким чином, судом було встановлено, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, чим порушує умови кредитного договору та норми матеріального права. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованості за пенею та комісією обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, в зв'язку з чим суд у примусовому порядку стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 82 286,53 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в сумі 1600, 00 грн.

Outcome: partial