Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позов мотивує тим, що 14.04.2011р. відповідач отримав кредит у розмірі 4400,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту наплатіжну картку зі спалатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки Кредит отримано відповідно до анкети-заяви та "Умов і правил надання банківських послуг". Так як відповідачем порушено умови повернення кредиту, станом на 28.02.2018 року, за ним рахується борг 33695,15 грн., з яких: 4192,41грн. - тіло кредиту; 25322,02грн. - відсотки за користування кредитом; 2100,00грн. - пеня; 500 грн.штрафу (фіксована частина); 1580,72грн. штраф (процентна ставка), яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також 1762,00 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з"явився, в позовній заяві просив розглянути справу в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився та надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно наданої заяви позов не визнав повністю та пояснив, що згідно договору б/н від 14.04.2011р., на який посилається позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 30 відсотків. Однак, до позовної заяви ніякого договору не надано. Згідно наданих позивачем матеріалів позивачем надано розшифровку руху коштів по картковим рахункам, з яких можна встановити, що останнє поповнення рахунку і сплата по рахунку проводилась 13.01.2015р. шляхом поповнення обігових коштів. На виконання ухвали суду про витребуваня доказів банк не надав суд необхідні докази. Із наданих матеріалів відповідач робить висновки, що банк самостійно з кредитної картки проводив списання коштів на проценти та пеню та інші штрафні санкції, а відповідач жодного разу не знімав готівку з карткового рахунку. Вважає, що банк шляхом списання з наданого кредитного ліміту самостійно списував кошти і нараховував на них ще проценти, цим самим грубо порушив права позичальника, оскільки угоди щодо списання коштів відповідач не надав. В зв'язку з тим, що банком пропущено строк звернення до суду, а самостійне списання коштів відповідач вважає не є свідченням про виконння зобов'язання, просить відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, вістановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати зобовязання належним чином, а кредитор прийняти виконання. За матеріалами справи судом встановлено. За договором №б/н від 14042011р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 4400грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік від залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Дані кредитні відносини оформлені у вигляді заповнення анкети -заяви. При цьому сторони підписали Умови і Правила надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.7.12 строк дії Договору на один рік, у випадку, якщо ні одна сторона не інформує другу сторону про припинення договору, він пролонгується на той самий строк. (а.с.20). Фактично відповідачем (як вбачається по наданому руху коштів по картці) останні платіж (поповнення) проведено 13.01.2015р. Строк дії картки фактично закінчився 13.04.2015р. Якщо рахувати, що з дня закінчення строку договору позивач мав право на звернення до суду протягом трьох років - картку видано 14.04.2011р., строк дії до 14.04.2012р., та три роки позовної давнсті до 14.04.2015р. З 13.01.2015р. не було жодного повповнення рахунку (а.с.89). Згідно п.2.1.1.12.3 погашеня кредиту поповнення картрахунку здійснюється шляхом внесення готівки чи безготівкове поповнення, а також шляхом договірного списання готівки з інших рахунків. (а.с.30). Договору про збільшення строків позовної давності суду не надано. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За таких обставин, суд доходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що відповідачем вчинено дії, які свідчать про визнання нею боргу, проведення поповнення рахунку позивачем за рахунок власних коштів не є підтвердженням визнання боргу, а тому в задоволенні позову відмовити в зв'язку пропуском строку позовної давності. До стягнення не підлягає і сплачений судовий збір в зв'язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed