Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з позовом, в якому, просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МК 20-08 від 12.06.2009 року в розмірі 45446,44 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 18353,49 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 15317.40 грн.; пені - 11775,55 грн., звернути стягнення на спадкове майно-предмет застави у вигляді: автомобіля Шмітс, модель: 8 01, рік випуску: 1996, тип ТЗ: Причіп бортовий, реєстраційний номер: [NUMBER] , шляхом його опису, вилучення та подальшого продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; стягнути з відповідачів судові витрати (а.с. 136-138). В обгрунтування позову вказано, що відповідно до укладеного договору № МК 20-08 від 12.06.2009 року [PERSON] 28.01.2008 року отримав кредит у розмірі 45000,00 грн. У порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами 30.01.2008 року уклали договір застави рухомого майна, за яким [PERSON] надав в заставу автомобіль ШМІТС, реєстраційний номер: [NUMBER] , що належав на праві власності [PERSON] . Під час розгляду справи було встановлено, що договір застави укладено з [PERSON] , який помер [INFO] . 27.11.2017 року позивач подав уточнену позовну заяву, де зазначив відповідачами спадкоємців померлого, [INFO] [PERSON] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які відповідно до матеріалів спадкової справи вступили в спадщину. Позивач вважає, що оскільки спадкові права є майновим об"єктом цивільного права, вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею і виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку, тому просить звернути стягнення на предмет застави. Адвокатом Томашевською О.А. надано відзив на позовну заяву, в якому остання просила в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з тим, що право власності на заставлене майно належить померлій особі [PERSON] , в свою чергу право власності на спадкове майно спадкоємцями ще не набуто, свідоцтво про прийняття спадщини не отримано. Просила застосувати строк позовної давності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначив, що первісна позовна заява була заявлена до померлого [PERSON] , оскільки саме він є заставодавцем за кредитним договором укладеним між ПАТ КБ "Приватбанк", вказана обставина підтверджується змістом самої позовної заяви, в якій позивач зазначає, що договір застави укладений з [PERSON] та є власником заставного майна, проте зі змісту договору застави вбачається, що договір застави укладений з [PERSON] та саме останній є власником заставного майна і саме він мав бути зазначений відповідачем по справі, однак банк в первісній позовній заяві помилково зазначено прізвище позичальника. В подальшому 27.11.2017 року банком подано уточнену позовну заяву з зазначенням саме належних відповідачів по справі. Уточнену позовну заяву підтримав просив задовольнити. На заяву представника відповідача щодо застосування строків позовної давності зазначив, що кредитним договором визначено строк позовної давності 5 років, а договір застави діє до повного виконання умов кредитного договору. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, просиа застосувати строк позовної давності. В матеріалах справи містяться письмові заперечення [PERSON] на позовну заяву, в яких [PERSON] вказав, що не є належним відповідачем в справі, оскільки право власності на автомобіль йому не належить (а.с. 39). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 194-197, 202-205). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, та вбачається з матеріалів справи вбачається, що 28.01.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого було ПАТ КБ «ПриватБанк» та на даний час є Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) та приватним підприємцем [PERSON] .В. укладено кредитний договір №МК 20-08, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 45000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення 27.01.2013 року (а.с. 9-11). В забезпечення виконання грошового зобов`язання між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» 31.01.2008 року було укладено Договір застави автотранспорту (далі Договір застави). Предметом вказаного договору є надання заставодавцем в заставу автотранспорту, опис якого зазначений в п. 6 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед заставодержателем за кредитним договором від 28.01.2008 року №МК 20-008. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою за цим договором складає 68913,18 грн. Відповідно до п. 6 предметом Договору застави є автотранспорт - «Schmitz» S01, 1996 року випуску, тип транспортного засобу напівпричіп бортовий, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 15-16). Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №МК 20-08 від 28.01.2008 року, [PERSON] належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав та станом на 13.01.2015 року наявна заборгованість в сумі 45 446,44 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 18 353,49, заборгованості по процентам за користування кредитом 15 317,40 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 11 775,55 грн. (а.с. 4-5). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 579 ЦК України, ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно частин 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] , заставодавець [PERSON] помер [INFO] (а.с. 57). Зі змісту матеріалів спадкової справи №2-2010 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 53-90), із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет застави, набуває статус заставодавця. Спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед заставодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги заставодержателя в межах вартості предмета іпотеки; Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Пунктом 1.3. кредитного договору строк повернення кредиту згідно Графіка погашення, але не пізніше 27.01.2013 року (а.с. 9). З позовом про звернення стягнення на предмет застави АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 13.03.2015 року (а.с. 1) до померлої особи [PERSON] . З уточненою позовною заявою до спадкоємців 27.11.2017 року. Враховуючи викладене та положення ст. 1281 ЦК України позивач звернувся до суду з пропуском однорічного строку, з дня настання строку вимоги.

Outcome: dismissed