Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 р. [PERSON], 25.07.2008 р. отримав кредит у розмірі 250000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.04.2018 р. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Згідно заяви від 25.07.2008 р. та заяви № 7170 про продаж іноземної валюти від 25.07.2008 р. залишок заборгованності за кредитним договором було переведено з валюти «гривня» в валюту «долар США». У порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача. Станом на 13.11.2013 р. його заборгованість складала 149958,85 доларів США, з яких: 52994.56 доларів США- заборгованість за кредитом; 31259,46 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6819,61 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 51714,52 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафи згідно п.5.3 додаткової угоди - 250 грн. (21,29 долар США) - фіксована частина та 7139,41 доларів США - відсоток від суми заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачі 15.04.2008 р. уклали договір іпотеки № HMK0G40000007170 згідно з яким відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 64,90 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачам на праві власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 420000 грн. Позивач просить суд винести рішення яким: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 року, в розмірі 149958,85 доларів США, що складає 1198171,21 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 64.90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених юрмативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідачів, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]; стягнути з Відповідачів судові витрати. В суді представник позивача позовні вимоги уточнив і збільшив, просить суд винести рішення яким: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 р. в розмірі 162064,04 долари США, що станом на 16.04.2014 р. складає 1845909,42 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 64.90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених юрмативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідачів судові витрати. В суді представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Суду представник позивача пояснив, що з [PERSON] було укладено 25.07.2008 р. додаткову угоду до кредитного договору в якій було зафіксовано як валюту кредитування долари США, після укладення цієї додаткової угоди з відповідачами додаткових угод до договору іпотеки не укладалось, відповідачі повідомлялися про необхідність погашення заборгованості по кредитному договору як і позичальник рекомендованою кореспонденцією. Зустрічний позов представник позивача не визнала, просить відмовити в його задоволенні. Свої заперечення на зустрічний позов представник позивача обґрунтувала тим, що договір іпотеки укладений між сторонами є забезпеченням кредитного договору укладеного між банком і позичальником, а також за усіма укладеними позичальником і банком додатковими угодами до нього як це передбаченого п.1 розділу «Терміни і тлумачення» іпотечного договору, а тому банку не було потреби укладати зміни та доповнення до іпотечного договору з відповідачами; розірвання іпотечного договору на вимогу відповідачів суперечить діючому законодавству. Представник відповідачів в суді уточнені позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, просить відмовити в їх задоволенні. Суду представник відповідачів пояснив, що оскільки банком було укладено з позичальником додаткову угоду згідно умов якої було змінено валюту кредитування та умови кредитування банк зобов'язаний був повідомити про це відповідачів однак цього не зробив чим грубо порушив їх права; відповідачі забезпечували зобов'язання по іпотечному договору на суму тільки 250000 грн., а тому вимоги банку погасити борг в сумі 1845909,42 грн. є завищеними і не обґрунтованими; його довірителі не отримували від банку вимоги погасити борг по договору про іпотечний кредит укладеним позивачем з [PERSON] та виселитись із квартири яка є предметом іпотеки. Відповідачі звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання іпотечного договору вказавши третьою особою [PERSON] В обґрунтування вимог по зустрічному позову відповідачі вказують, що зміна [PERSON] валюти кредитування з гривні у долари США була проведена банком виключно на підставі його одноосібного рішення, з ними дане питання жодним чином не погоджувалось, відповідні зміни до раніше укладеного іпотечного договору не вносились. Внаслідок цього 25.07.2008 р. між банком і третьою особою було укладено Додаткову угоду до договору про іпотечний кредит згідно якої договір про іпотечний кредит викладено у новій редакції, внесено істотні зміни щодо предмету кредитного договору - змінено валюту кредитування з гривні на долари США. З ними банком не було укладено жодної додаткової угоди про внесення змін до умов іпотечного договору шляхом конвертування національної валюти у долари США, що змінює основне зобов'язання. Позивачі переконані у тому, що вони ніколи б за таких обставин не надали згоди на укладення договору іпотеки, не надали своє майно в забезпечення по кредитному договору та не стали б майновими поручителями [PERSON], оскільки на момент укладення договору виходячи із динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації можна було б об'єктивно передбачити зростання курсу гривні до іноземної валюти, зокрема доларів США, оскільки значно збільшується ризик невиконання Позичальником основного зобов'язання, внаслідок чого збільшується вірогідність втрати їхнього житла. Відповідачі просять суд винести рішення яким на підставі ст. 652 ЦК України: розірвати іпотечний договір № HMK0G40000007170 від 25 квітня 2008 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Кам'янець-ІІодільського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1168; скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого манна запис про обтяження на квартиру позивачів за адресою: [ADDRESS], який було зареєстровано у відповідному реєстрі 25 квітня 2008 р. за № 7109914 на підставі договору іпотеки № 1168 від 25 квітня 2008 р. В суді представник відповідачів зустрічний позов підтримав, просить суд його задоволити. Третя особа по справі - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 25 квітня 2008 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № HMK0G40000007170, відповідно до умов якого банк надав, а [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 250000 грн, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту для поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] Згідно з п.3.1 зазначеного Договору виконання позивальником зобов'язань з цим договором забезпечується іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: [ADDRESS], визначеного в Іпотечному договорі, та договором поруки № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 року, укладеним з [PERSON] Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику згідно заяви на видачу готівки № 25 від 25.04.2008 р. 250000 грн., що підтверджується приєднаною до матеріалів справи копією заяви(а.с.14 т.1). 25.07.2008 р. [PERSON] була подана до банку заява в якій він просив змінити валюту кредитування по договору про іпотечний кредит № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 р. та перевести залишок заборгованості по кредитному договору в розмірі 249059,67 грн. конвертувати в валюту долари США(а.с.19 т.1). На підставі цієї заяви, заяви № 7170 від 25.07.2008 р. банком було проведено операцію з валютування(а.с.18 т.1) та в той же день між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 р.(а.с. 111-113 т.1). Відповідно до зазначеної додаткової угоди Договір про іпотечний кредит № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 року викладено в новій редакції. П.8.1 зазначеного договору в новій редакції встановлено, що «банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок на строк з 25.07.2008 р. по 25.04.2018 р. включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 53517,03 доларів США на споживчі потреби зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,7 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.7.2 даного договору. Станом на 25.07.2008 р. залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 р. складає 247248,67 грн., що еквівалентно 53517,03 доларів США. Періодом сплати слід вважати по 25 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п.п. 3.1, 3.3, винагороди розрахованої відповідно до п.п. 1.1, 3.6 цього договору. Погашення кредиту проводиться в строки відповідно до Графіку погашення кредиту(Додаток № 1), який розраховується згідно залишку заборгованості за кредитом станом на 25.07.2008 р.» Вказані обставини крім доданих до справи позивачем документів також встановлені рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 26.12.2011 р. по справі № 2-95 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення та зустрічним позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання правочину недійсним(а.с.62-64 т.1), яке набуло законної сили згідно ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 28.03.2012 р.(а.с. 68-69 т.1). П.8.4 додаткової угоди встановлено, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, але не менше 1 гривні. П. 5.3 додаткової угоди передбачено, що за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконує належним чином, його заборгованість по договору про іпотечний кредит № HMK0G40000007170 станом на 16.04.2014 р. становить 162064,02 долари США, що з врахуванням офіційного курсу НБУ станом на 19.05.2014 р. (1175,2057 грн. за $100) складає 1905095,20 грн.: в т.ч.: заборгованість за кредитом - 52994,56 долари США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 33322,05 долари США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 7255,60 доларів США, 60753,6 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та штрафи 250 грн.(21,94 долари США) - фіксована частина, 7716,29 долари США - відсоток від суми заборгованості(а.с.72-74 т.2). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. П.2.3.7. додаткової угоди передбачено, що банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п.8.1 (до 25.04.2018 р.), у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п.2.3.3. Абз.2 зазначеного п. 2.3.3. додаткової угоди передбачено серед інших умов - порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору. Як встановлено судом вимога про дострокове погашення кредиту направлялись банком позичальнику та іпотекодавцям - відповідачам по справі 20.04.2012 р., що підтверджується копією вимоги(а.с.7 т.1) та копією реєстру про направлення листі-повідомлень про наявність боргу(а.с.8-9 т.1) в якому(а.с8 на звороті) під на 15 та 16 зазначені позичальник та відповідачі по справі відповідно. 25 квітня 2008 року між позивачем та відповідачами укладено іпотечний договір №HMK0G40000007170. П.1.1 вказаного договору передбачено, що іпотекодавець (відповідачі по справі) з метою забезпечення належного виконання Зобов'язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передає, а Іпотекодержатель(позивач по справі) приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: 3-кімнатну квартиру зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 42,80 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розділу «Терміни та тлумачення» іпотечного договору термін «Договір про іпотечний кредит» сторони узгодили як «Договір про іпотечний кредит від 25-04-2008 року № HMK0G40000007170 укладений між Іпотекодержателем(ЗАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON], а також усі додаткові угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладання цього договору та можуть бути укладені після його(цього договору) укладення». Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом обліку, розподілу і приватизації житло міської ради від 13.04.2007 р.(п.1.2 іпотечного договору). П.1.3.1 іпотечного договору встановлено, що заставна вартість предмету іпотеки на день укладення договору за згодою сторін становить 420000 грн. П.1.4 іпотечного договору передбачено, що сторони погоджуються, з тим, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки у будь-якому випадку його вартість буде визначатися на підставі акту незалежної оцінки нерухомого майна або встановлюватися за домовленістю сторін. Відповідно до п.8.2 іпотечного договору № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 р. договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення викладаються в письмовій формі та набувають чинності з моменту їх нотаріального посвідчення. П.8.8 іпотечного договору № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 року встановлено, що сторони зобов'язані повідомляти одна одну про зміни, які здатні вплинути на реалізацію цього договору та виконання зобов'язань за ним. Ст. 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника за основним зобов'язанням, яке виникає за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Отже, правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. На відносини з права застави не поширюються норми статті 559 ЦК України щодо припинення поруки, оскільки іпотека за правовою природою є заставою, та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572 - 593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Статтею 575 ЦК України іпотека прямо визначена окремим видом застави. Підстави припинення права застави визначені статтею 593 ЦК України, а щодо іпотеки, як її окремого виду, також і статтею 17 Закону України "Про іпотеку", серед яких не наведено посилань на зміну зобов'язання, що призводило б до збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця. Оскільки підстави припинення іпотеки, як окремого виду забезпечення виконання зобов'язання, безпосередньо врегульовані окремими нормами цивільного закону, а тому не має підстав вдаватися до аналогії закону і застосовувати норми, які регулюють підстави припинення інших видів забезпечення виконання зобов'язання незалежно від ступеня їх подібності в суті відносин чи найменуванні сторін. Крім того, сприйняття положення частини першої статті 583 ЦК України про те, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель), як підстави для застосування статті 559 ЦК України, суперечить змісту статті 8 ЦК України щодо аналогії закону. Правові статуси поручителя і майнового поручителя врегульовані окремо, з суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення і для вирішення спорів з їх участю шляхом безпосереднього застосування відповідних норм цивільного закону. Ст.17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Законом України «Про іпотеку», Цивільним кодексом України не передбачений такий спосіб захисту для даного виду правовідносин який заявлений відповідачами в зустрічному позові - розірвання іпотечного договору, в тому числі і з підстав неповідомлення банком їх як іпотекодавців про внесення змін до кредитного договору(основного зобов'язання) між банком та позичальником [PERSON].(про укладення додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 р. якою було змінено валюту кредитування з гривні на долари США) та не одержання на це їх згоди, а також не укладення з ними нотаріально посвідченої угоди про внесення змін до іпотечного договору. Ст. 652 ЦК України, на яку посилаються відповідачі в обґрунтування своїх позовних вимог по зустрічному позову може застосовуватись, на думку суду, тільки до основного зобов'язання, но не може застосовуватись до договору іпотеки який, як зазначено вище, є одним із видів забезпечення виконання основного зобов'язання - зобов'язання яке виникло між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] у вигляді кредитного договору(Договору про іпотечний кредит № HMK0G40000007170 від 25.04.2008 р.). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги відповідачів по зустрічному позову в яких вони просять суд розірвати іпотечний договір № HMK0G40000007170 від 25 квітня 2008 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Кам'янець-ІІодільського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1168, задоволенню не підлягають. В зв'язку з цим не підлягають також задоволенню як похідні від вказаних позовні вимоги відповідачі по зустрічному позову скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого манна запис про обтяження на квартиру позивачів за адресою: [ADDRESS], який було зареєстровано у відповідному реєстрі 25 квітня 2008 р. за № 7109914 на підставі договору іпотеки № 1168 від 25 квітня 2008 р. Згідно ч.1, ч.2 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст. 35 закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Як зазначено вище вимога про дострокове погашення кредиту направлялись позивачем позичальнику та іпотекодавцям - відповідачам по справі 20.04.2012 р., що підтверджується копією вимоги(а.с.7 т.1) та копією реєстру про направлення листі-повідомлень про наявність боргу(а.с.8-9 т.1) в якому(а.с.8 на звороті) під № 16 зазначені відповідачі. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи ту обставину, що п.1.4 іпотечного договору передбачено, що «сторони погоджуються, з тим, що у випадку задоволення вимог іпотекою держателя за рахунок предмета іпотеки у будь-якому випадку його вартість буде визначатися на підставі акту незалежної оцінки нерухомого майна або встановлюватися за домовленістю сторін», а тому, на думку суду, початкова ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації повинна бути встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі акту незалежної оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення дій по реалізації предмета іпотеки. Відповідно до довідки КП «Господар» від 17.04.2014 р. за адресою: [ADDRESS], зареєстровані відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ч. 4 ст.9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Ч. 1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» законодавець установлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку». Виходячи із аналізу наведених правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або власника, або в інший погоджений сторонами строк. У матеріалах справи міститься вимога позивача про добровільне звільнення відповідачами квартири (а.с.7 т.1). Як свідчить долучена до матеріалів справи копія реєстру згрупованих поштових відправлень - листів-повідомлень про наявність боргу від 24.04.2012 р., ПАТ КБ «ПриватБанк» через засоби поштового зв'язку направляв відповідача вимогу про добровільне звільнення жилого приміщення, переданого в іпотеку(а.с.8-9 т.1). Проте позивачем та його представником не надано суду доказів вручення вказаного поштового відправлення відповідачам, в суді представник відповідачів заперечив факт отримання письмової вимоги про звільнення житла. Враховуючи вищевикладене, а також те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» належних та допустимих доказів отримання відповідачами вимоги про добровільне виселення з квартири не надав, тобто не дотримався обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення, встановленої положеннями Закону України «Про іпотеку», позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про примусове виселення із відповідачів із квартири яка є предметом іпотеки, задоволенню не підлягають. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved