Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Представник [PERSON] об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру сплачених коштів, в якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області суму надмірно сплачених коштів у розмірі 791, 39 грн. Позов обґрунтовує тим, що з 04.10.1993 року відповідач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 15.10.2008 року [PERSON] звернулась до управління за перерахунком пенсії з урахуванням стажу роботи, набутого після первинного звернення за призначенням пенсії. При проведенні перерахунку спеціалістом не вірно занесені дані до електронної бази про заробітну плату відповідача за місяці травень та червень 2006 року в розмірі 280,77 грн та 699, 24 грн. відповідно замість 469, 84 грн. та 510, 17 грн., що призвело до невірного визначення середнього коефіцієнту заробітної плати заявника при визначенні розміру пенсії при перерахунку. Таким чином, розмір перерахованої пенсії відповідача в період з 01.10.2008 року по 31.12.2015 рік складав 1217,01 грн. замість 1212,54 грн. 24.12.2016 року за результатами перевірки, при співставленні даних в автоматизованих системах, що занесені до програмного комплексу АСОПД/КОМТЕХ встановлена переплата пенсії відповідачу за період з 01.10.2008 року по 31.12.2015 року на суму 791, 39 гривень. На адресу [PERSON] було надіслано запрошення зявитися до управління Пенсійного фонду України для зясування можливості добровільно повернути кошти згідно із Законом, але відповідач запрошення не отримала. Вважають, що надмірно виплачені кошти відповідачу підлягають поверненню з підстав визначених ст.ст. 326, 1213, 1215 ЦК України, оскільки переплата пенсії була наслідком рахункової помилки. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не сплатила суму переплаченої пенсії, відповідно до п.4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затверджений\~ Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 №25-3, просять суд стягнути з відповідача 791,39 грн. надміру сплачених коштів. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надали суду письмові заперечення, згідно яких вважають позов необґрунтованих з підстав недоведеності позивачем рахункової помилки під час нарахування пенсії відповідачу, а оскільки відповідач є добросовісним набувачем зазначених виплат, в задоволенні позовних вимог просять відмовити. Дослідивши матеріали справи, аналізуючи та оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] з 04.10.1993 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 15.10.2008 року [PERSON] звернулась до управління за перерахунком пенсії з урахуванням стажу роботи, набутого після первинного звернення за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 37 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі - Постанова N 22-1) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший при звернення особи з відповідною заявою. Згідно статті 101 Закону України від 05.11.91 року за N 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Пунктом 43 Постанови N 22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Відповідно до пункту 1 частин 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірну інформацію. Діючим законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених коштів з одержувача. Так, відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Згідно п. 2 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року N 6-4 визначено, що переплатою пенсії та грошової допомоги є сума пенсії та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством. Пунктом 3 даного Порядку передбачено, що повернення коштів надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо. Аналіз статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" дає підстави для висновку про те, що обов'язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи із аналізу п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добросовісності виплати таких грошових сум юридичною особою; відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1 вказаної статті Цивільного кодексу України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була добровільно виплачена позивачем відповідачу, як засіб до існування, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що представник позивача [PERSON] обєднаного управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його позов та не довів зловживання з боку відповідача. Правильність зроблених розрахунків, за якими була здійснена виплата пенсії відповідачу, а також сумлінність поведінки одержувача презумуються, у зв'язку з чим, [PERSON] є добросовісним набувачем переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13), згідно з якою, відповідно до\~ст.1215 ЦК України\~не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Позивач наполягає, що зазначена заборгованість виникла у зв'язку з рахунковою помилкою, а саме через занесення відповідним працівником не вірних даних про заробітну плату відповідача до електронної бази АСОПД/КОМТЕХ. Поняття «Рахункова помилка» в чинному законодавстві не визначено. В п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~надане роз'яснення поняття лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Позивачем не доведений факт наявності рахункової помилки, помилка, про яку стверджує позивач, пов»язана з неналежним виконанням обов»язків службовими особами, відповідальними за внесення даних до програмного забезпечення, обчислення та нарахування пенсії. Тобто, внесення позивачем не вірних даних до електронної бази АСОПД/КОМТЕХ, не можна вважати рахункової помилкою. Отже, суд не встановив факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 791, 39 грн., не встановив наявності рахункової помилки. У зв'язку з тим, що виплата коштів проведена позивачем добровільно, то відповідно до\~ст.1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову. Відповідно до п.18 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від оплати судового збору. Частиною 4 ст. 88 ЦПК України визначено, що у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed