Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує, що 24 лютого 2009 року померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру по вул. Лісового, 14/77 в м. Кривому Розі. Після смерті матері [PERSON], він як син є спадкоємцем першої черги , але він отримати не може спадщину так як в його прізвищі була зроблена помилка не [PERSON], а [PERSON]. Просить встановити факт родинних стосунків між ним та померлою [PERSON], а саме , що він є її сином та визнати за ним право власності на вищевказану квартиру . Відповідач за первинним позовом [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 24 лютого 2009 року померла її бабуся [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла їй [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS]. Окрім цієї квартири, бабусі на праві приватної власності також належала квартира [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були її дядько [PERSON], як син спадкодавця та вона [PERSON] як онука спадкодавця в порядку представництва, так як її батько [PERSON], помер, до смерті бабусі, 24 липня 2004 року. Вона з [PERSON] прийняли спадщину. [PERSON] також пояснила, що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру по вул. Тесленко, 1/28. Коли дядько дізнався, що вона має право також на спадщину й за законом, на частину квартири по вул. Лісового, то став казати, що вона більше нічого отримає та відмовився нотаріусу надати оригінали провоустановчих документів на квартиру по вул. Лісового, тому вона не може отримати свідоцтво на спадщину. Просить суд визнати за нею право власності на 1/ 2 частину квартири по вул. Лісового, 14/77 в порядку спадкування за законом, після смерті бабусі. Позивач по справі за первинним позовомі [PERSON] в залі судового засідання пояснив, що він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки подав заяву про прийняття спадщини у встановлений 6-ти місячний строк, тривалий час проживає у спірній квартирі, відповідач по справі не має право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а так як його брат як спадкоємець першої черги помер до смерті матері, то його донька не має права на спадкування. Проти зустрічних позовних вимог заперечує.[PERSON] також пояснив, ще не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом так як його мама договір купівлі продажу кваритири не зареєструвала в БТІ. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] підтримав позовні вимоги. Надалі [PERSON] та [PERSON] надали заяву про закінчення розгляду справи за відсутності позивача та представника. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] в залі судового засідання пояснив, що частково не заперечує проти позовних вимог [PERSON], не заперечує, що останній є сином спадкодавця [PERSON], не заперечує, щоб судом за ним було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Та пояснив, що 24 лютого 2009 року померла [PERSON], яка є бабусею [PERSON]. і якій на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS]. Посилаючись на ст. 1245 ЦК України представник пояснив, що якщо заповітом не охвачене все майно спадкодавця, то неохвачене майно ділиться між спадкоємцями за законом в рівних частках. Посилаючись на ст. 1245, 1267-1270 ЦК України представник також пояснив, що після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були позивач за первинним позовом [PERSON], як син спадкодавця та [PERSON] як онука спадкодавця в порядку представництва, так як її батько [PERSON], помер 24 липня 2004 року, до смерті бабусі.. [PERSON] з [PERSON] прийняли спадщину. В заяві про прийняття спадщини [PERSON] вказала, що бажає приймати спадщину як за заповітом так і за законом. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру по вул. Тесленко, 1/28. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири по вул. Лісового, 14/77 в порядку спадкування за законом, після смерті бабусі. Надалі представник відповідача надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності . У відповідності до ст. 197 ЦПК України 06 листопада 2017 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Заслухавши пояснення [PERSON], його представника [PERSON] та представника [PERSON] , дослідивши матеріали справи суд встановив: 24 лютого 2009 року померла [PERSON] ( л.с. 8 - свідоцтво про смерть ). За життя вона склала заповіт, яким заповіла [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] ( а.с. 99 - копія заповіту ). [PERSON] на праві приватної власності також мала квартиру [ADDRESS], яка належала їй на підставі договору купівлі продажу від 06 вересня 1996 року ( а.с. 11 - копія договору ), що посвідчений приватним нотарвусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1-3045 на підставі якого право власності на вказану квартиру перейшло від [PERSON] до [PERSON] , але [PERSON] не зареєструвала право власності на квартиру в уповноваженому на те органі, тобто право власності за життя [PERSON] не виникло в повному обсязі. Відповідно до довідки КП ДОР " Криворізьке бюро технічної інвентаризації від 28 09 2017 року право власності на вищевказану квартиру значиться за [PERSON]. Відповідно до\~ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до вказаних правових норм [PERSON], як син спадкодавця та [PERSON], як онука спадкодавця ( її батько, другий син спадкодавця [PERSON] помер 24 липня 2004 року ) , є спадкоємцями перешої черги. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] в якому вказано, що [PERSON] є його матірью. Свідоцтвом про народження [PERSON] в якому вказано, що її батьком є [PERSON]. Свідоцтвом про смерть [PERSON], згідно до якого він помер 24 липня 2004 року. З заявою про прийняття спадщини як за заповітом так і за законом [PERSON] звернулася 10 04 2019 року ( а.с. 33 - заява ). З заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернувся 28 07 2009 року ( а.с. 34 - заява ). Відповідно до ч.1-4 ст. 1268 ЦК України, 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 4. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Дослідивши матеріали спадкової справи, яка була витребувана за ухвалою суду було встановлено, що на час відкриття спадщини, [PERSON], яка померла 24.02.2009 року, була зареєстрована та проживала за адресою. м. Кривий Ріг, вул. Тесленко 1/28. З нею в квартирі також була зареєстрована [PERSON]. Відповідно до спадкової справи [PERSON], у встановлений ст. 1270 ЦК України, подала заяву до нотаріуса про прияняття спадщини як за законом так і за заповітом. В матеріалах спадкової справи також мається заповіт [PERSON], посвідчений 14 серпня 2007 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], яким вона заповіла квартиру [ADDRESS], своїй онуці [PERSON]. 01.11.2011 року [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS]. Згідно до ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а тому спадщина повинна бути поділена між спадкоємцями у рівних частках по 1/2 частині кожномі у із спадкоємців. Таким чином квартира [ADDRESS], яка не охоплена заповітом, повинна бути поділена між спадкоємцями за законом [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, по 1/2 частині кожному. Судом встановлено та представником [PERSON] не заперечується, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] повинні бути задовлені частково, встановлено факт родинних відносин між [PERSON], яка померла 24.02.2009 року та [PERSON] Вікторовичсем, а саме, що [PERSON] є його матірью, в іншій частині позовниїх вимог частково відмовити. Позовні вимоги [PERSON] підлягають також частковому задовленню. [PERSON] при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 904,80 грв. та 275 , 60 грв. , його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а отже з [PERSON] на його користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 275, 60 грв. та 452, 40 грв. ( 904,80: 2 = 452,40 ) , а всього 728 грв. [PERSON] подала до суду заяву про стягнення з [PERSON] судових витрат 551,20 грн.- судового збору, 195,30 грв. ( 167,40 грв. послуги БТІ та ПДВ 27,90 грв. ) та 4000 грн витрати на правову допомогу. В матеріалах справи є квитанція про сплату 551,20 грв. та витрат БТІ на суму 167, 40 грв., які підлягають стягненню з [PERSON] Також є квитанція про витрати на послуги адвоката у розмірі 4000 грв., акт виконаних робіт , витрачено часу - 6,55 год. ) , договір про надання юридичних послуг . Згідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 90 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".Згідно п. 48 вищезазначеної постанови, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84,\~88,\~89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Частиною 1\~ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.На підставі\~Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік"\~передбачено наступний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2017 року - 1 600 грн. 00 коп. Відповідно до акту виконаних робіт витрачено часу : на консультацію 0,35 год., складання заяви 1 год 20 хв.- з чим суд погоджується. Однак в акті зазначено про участь в судових засіданнях 5 год., що не відповідає дійсності, відповідно до журналів судових засідань за весь час судові засідання тривали 1 год 45 хв. Загальний витрачений час адвоката становить - 3 год 40 хв. Враховуючи, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, що складає 1600 : 100 х 40 = 640 грв. за годину , витрачено 3 год 40 хв. , компенсації підлягає сума 2346,66 грв. На підставі викладенного та

Outcome: partial