Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича №13390 від 15.05.2020, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія"СІТІ ФІНАНС" заборгованість 30780,88 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не дотримано приписи ст.ст. 87 і 88 Закону України "Про нотаріат", зокрема, позивач не отримував вимоги про усунення порушень за кредитом, нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог. Виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не дотримано приписи ст.ст. 87 і 88 Закону України "Про нотаріат", у т.ч. на підставі документа, за яким не стягнення заборгованості у безспірному порядку неможливе; відсутності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем; не повідомлення нотаріусом позивача про отримання заяви відповідача про вчинення виконавчого напису. Позивач і його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності і підтримання позову. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином. Неявка учасників справи і їх представників відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПКУкраїни не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 128, ч. 1 ст. 223, ст. 279, 280 ЦПК України судом ухвалено здійснити заочний розгляд справи. Суд зазначає, що за змістом ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1ст. 83 ЦПК України). Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних письмових доказів, покладено саме на позивача. Суд встановив, що ухвалою суду від 19.10.2020 у приватного нотаріуса Броварського районного НОКО В.В.Колейчик витребувано належно засвідчені копії усіх документів та матеріалів на підставі яких ним вчинено виконавчий напис №13390 від 15.05.2020, витребувано належно засвідчені копії усіх документів, які були надані приватному нотаріусу Броварського районного НОКО В.В.Колейчик та на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис. Натомість витребувані судом докази до суду не надано. Відповідач відзив не складав. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. З огляду на положення ч. 10 ст. 84 ЦПК України суд вважає встановленою вказану у позовній заяві обставину щодо вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом В.В.Колейчиком на підставі документа, який не є доказом безспірності вимог стягувача (відповідача) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" та, відповідно, задовольняє позов повністю. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, у т.ч. з посиланням на ч. 10 ст. 84 ЦПК України. У пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", заява № 4241/03 від 28.10.2010, вказано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії", заява N 30544/96, п. 26, ECHR 1999-I). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, у т.ч. з точки зору їх достатності, суд робить висновок що спірний виконавчий напис нотаріуса не відповідає закону а, відтак, суд визнає його таким, що не підлягає виконанню і задовольняє позов повністю. З`ясування правомірності вчиненні відповідачем чи приватним нотаріусом своїх дій, дотримання порядку листування повноти документів тощо не може бути вивчено та оцінено судом у зв`язку з ненаданням третіми особами витребуваних судом доказів і не складення відповідачем відзиву на позов. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1261,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved