Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» ( далі - ПАТ «ПроКредит Банк») звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01 лютого 2008 року між ним та [PERSON] укладено Рамкову угоду № 6532, за умовами якої ПАТ «ПроКредит Банк» зобов'язалося здійснювати кредитування [PERSON] в межах наступних лімітів кредитування: ліміт суми - 100000,00 доларів США, ліміту строку - 120 місяців. 01 лютого 2008 року на підставі та в межах зазначеної угоди між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання траншу № 2.25655/6532, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у розмірі 70000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14% річних строком на 60 місяців. З метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним договором 01 лютого 2008 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір поруки № 2.25655/6532-ДП1, між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір поруки № 2.25655/6532-ДП2, за умовами яких поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за своєчасність виконання [PERSON] кредитних зобов'язань як солідарні боржники. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаною Рамковою угодою 01 лютого 2008 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки № 6532-ІД-01, за умовами якого [PERSON] передано в іпотеку ПАТ «ПроКредит Банк» належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], а також гараж, загальною площею 21 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS]. Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] 01 лютого 2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір застави рухомого майна № 6532-Д3-02, відповідно до умов якого заборгованість за кредитним договором забезпечується заставою належного [PERSON] транспортного засобу - автомобіля вантажопасажирського-В, марки «Volkswagen", моделі Т4, 2000 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В порушення норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, у зв'язку з чим, станом на 13 серпня 2014 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 819 008 грн. 17 коп., яка складається з: боргу за капіталом в сумі 400645 грн. 41 коп., боргу за процентами в сумі 4829 грн. 97 коп., боргу за процентами за неправомірне користування капіталом в сумі 35 608 грн. 29 коп., пені в сумі 377924 грн. 50 коп. Посилаючись на невиконання взятих на себе кредитних зобов'язань, позивач в остаточних вимогах просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], а також солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Договором про надання траншу № 2.25655/6532 від 01 лютого 2008 року в розмірі 819008 грн. 17 коп.; в рахунок часткового погашення заборгованості за зазначеним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], шляхом надання позивачу права продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцю на власний розсуд за ціною, визначеною залученим на договірній основі незалежним суб'єктом оціночної діяльності, з наданням позивачу права здійснення всіх дій, необхідних для продажу зазначеної квартири, зокрема, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на квартиру, внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, отриманням відповідних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, отриманням дублікату договору дарування спірної квартири від 12 січня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за реєстровим № 2-8, технічної документації на квартиру; зобов'язати [PERSON] та інших осіб, які користуються квартирою, передати позивачу ключі від квартири, інформацію (коди та інші види систем охорони та протипожежної сигналізації), прилади, необхідні для забезпечення вільного доступу, а також забезпечити вільний вхід та доступ представникам позивача до зазначеної квартири; в рахунок часткового погашення заборгованості за вказаним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: гараж, загальною площею 21,20 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом реалізації з публічних торгів за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»; в рахунок часткового погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором звернути стягнення на предмет застави - автомобіль вантажопасажирський-В, марки «Volkswagen", моделі Т4, 2000 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ ГУМВС України в Харківській області 03 лютого 2006 року, шляхом надання позивачу права продажу транспортного засобу будь-якій особі-покупцю на власний розсуд за ціною, визначеною залученим на договірній основі незалежним суб'єктом оціночної діяльності; зобов'язати [PERSON] передати позивачу предмет застави, оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ ГУМВС України в Харківській області 03 лютого 2006 року, ключі від автомобіля та інші прилади, необхідні для використання автомобіля та подальшого продажу; надати позивачу право на отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ ГУМВС України в Харківській області 03 лютого 2006 року; стягнути з відповідачів на користь ПАТ «ПроКредит Банк» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3654 грн. 00. Не погоджуючись з вказаним позовом, відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати припиненим договір поруки № 2.25655/6532-ДП2, укладений 01 лютого 2008 року між ним та ПАТ «ПроКредит Банк». В обґрунтування вимог посилався на те, що до договору про надання траншу № 2.25655/6532 від 01 лютого 2008 року тричі вносились зміни шляхом укладення між ПАТ «ПроКредитБанк» та [PERSON] договору № 1 про внесення змін до договору траншу від 28 квітня 2011 року, договору № 2 про внесення змін до договору траншу від 27 вересня 2012 року та договору № 3 про внесення змін до договору траншу від 01 жовтня 2013 року. При цьому, договором про внесення змін до договору траншу № 2 збільшено строк користування кредитом до 68 календарних місяців від дати видачі кредиту включно та договором про внесення змін до договору траншу № 3 збільшено строк користування кредитом до 71 календарного місяця від дати видачі кредиту включно. Враховуючи, що з ним договори про внесення змін до договору поруки не укладалися, тобто збільшення його зобов'язань, як поручителя, відбулося без його згоди, [PERSON] вважає зазначений договір поруки припиненим у зв'язку із зміною основного зобов'язання без згоди поручителя та збільшення обсягу його відповідальності. Представник позивача Ігнатьєв Р.С., належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності та заперечень проти позову не надали. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» не визнав з підстав, викладених у зустрічному позові. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. 01 лютого 2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та [PERSON] укладено Рамкову угоду № 6532, за умовами якої ПАТ «ПроКредит Банк» зобов'язалося здійснювати кредитування [PERSON] в межах лімітів умов кредитування в порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а [PERSON] зобов'язався належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені угодою та кредитними договорами. На підставі угоди були встановлені наступні ліміти умов кредитування позичальника: ліміт суми кредитування - 100000,00 доларів США, ліміту строку кредитування - 120 місяців, максимальний строк розміру процентів - 40% річних. 01 лютого 2008 року на підставі та в межах Рамкової угоди № 6532 від 01 лютого 2008 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання траншу № 2.25655/6532, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у розмірі 70000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14% річних строком на 60 місяців з цільовим призначенням кредиту для задоволення особистих неспоживчих потреб. 01 лютого 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання траншу № 2.25655/6532 від 01 лютого 2008 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір поруки № 2.25655/6532-ДП1 та між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] - Договір поруки № 2.25655/6532-ДП2. За умовами вищезазначених договорів поруки поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за своєчасність виконання [PERSON] кредитних зобов'язань як солідарні боржники. 01 лютого 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за Рамковою угодою № 6532 від 01 лютого 2008 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки № 6532-ІД-01, за умовами якого [PERSON] передано в іпотеку ПАТ «ПроКредит Банк» квартиру [ADDRESS], що належить їй на підставі договору дарування від 12 січня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за реєстровим № 2-8, а також гараж, загальною площею 21,20 кв.м., що розташований по [ADDRESS], що належить їй на підставі свідоцтва про право власності від 25 грудня 2000 року, виданого Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради, № 957. 01 лютого 2014 року в забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір застави рухомого майна № 6532-Д3-02, відповідно до умов якого, заборгованість за кредитним договором забезпечується заставою належного [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ ГУМВС України в Харківській області 03 лютого 2006 року транспортного засобу - автомобіля вантажопасажирського-В, марки «Volkswagen", моделі Т4, 2000 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 22 квітня 2011 року Договором № 1 про внесення змін до договору траншу, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], внесено зміни в графік повернення кредиту і сплати процентів, що є додатком до договору траншу; змінено комісію за дострокове погашення кредиту та за кожен випадок внесення змін до графіка. 27 вересня 2012 року Договором № 2 про внесення змін до договору траншу, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], збільшено строк користування кредитом до 68 календарних місяців; внесено зміни в графік повернення кредиту і сплати процентів, що є додатком до договору траншу; доповнено договір траншу комісією за управління кредитом у зв'язку із збором, обробкою, збереженням даних та перевіркою їх у відповідних реєстрах. В той же день між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір № 1 про внесення змін до Договору поруки. 01 жовтня 2013 року Договором № 3 про внесення змін до договору траншу, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], збільшено строк користування кредитом до 71 календарного місяця; внесено зміни в графік повернення кредиту і сплати процентів, що є додатком до договору траншу. В цей же день, 01 жовтня 2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] укладено Договір № 2 про внесення змін до Договору поруки. Відповідно до ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.549 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. 28 лютого 2014 року позивач направив [PERSON] письмову вимогу щодо погашення існуючої заборгованості і дострокового погашення кредиту, сплати нарахованих процентів і нарахованих штрафних санкцій, та попередив, що у разі невиконання вказаної вимоги, буде розпочате звернення стягнення на предмет застави та майно поручителів, яка отримана останнім 13 березня 2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 28 лютого 2014 року позивач направив [PERSON] письмові вимоги щодо виконання зобов'язань за договором поруки, про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також повідомлення про виникнення заборгованості, які отриманні останньою 13 березня 2014 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. 28 лютого 2014 року позивач направив [PERSON] письмову вимогу щодо виконання зобов'язань за договором поруки. Даних щодо отримання [PERSON] вказаної вимоги матеріали справи не містять. Станом на 13 серпня 2014 року у [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 819 008 грн. 17 коп., яка складається з: боргу за капіталом в сумі 400 645 грн. 41 коп., боргу за процентами в сумі 4 829 грн. 97 коп., боргу за процентами за неправомірне користування капіталом в сумі 35 608 грн. 29 коп., пені в сумі 377924 грн. 50 коп. Неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань підтверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту, правильність якого була перевірена судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України закріплено, що у разі порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В даному випадку договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя та визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Право позивача задовольнити свої вимоги за кредитним договором також шляхом звернення стягнення на предмет застави, іпотеки передбачено ст. ст. 589, 590 ЦК України, ЗУ «Про заставу», ЗУ «Про іпотеку», а також договорами іпотеки та застави рухомого майна. Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про заставу», ст. 572 ЦК України, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставне майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором. За ч.ч.1,2 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або з застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Статтею 1 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно положення ст. 7 ЗУ "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання, якщо інше не встановлено щодо відшкодування, в тому числі, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3. ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Право Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку встановлене Конституцією України та ст. 35 ЗУ "Про іпотеку". Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений положеннями ст. 38 та ст. 39 ЗУ "Про іпотеку". Так, ст. 38 ЗУ "Про іпотеку" встановлено такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві за ціною, яка встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмету іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону (надання Іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки). З огляду на наведене, враховуючи, що відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань належним чином не виконує, що дає позивачу право вимоги про дострокове повернення суми за кредитним договором та стягнення штрафних санкцій, суд знаходить позовні вимоги ПАТ «ПроКредитБанк» в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] як солідарних боржників заборгованості в розмірі 819 008 грн. 17 коп., яка складається з: боргу за капіталом в сумі 400645 грн. 41 коп., боргу за процентами в сумі 4829 грн. 97 коп., боргу за процентами за неправомірне користування капіталом в сумі 35 608 грн. 29 коп., пені в сумі 377924 грн. 50 коп., а також звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на предмет іпотеки та предмет застави обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] як солідарних боржників заборгованості за договором про надання траншу суд відмовляє, виходячи з наступного. Згідно п.2.2 Договору поруки № 2.25655/6532-ДП2 від 01 лютого 2008 року, встановлена договором порука у повному обсязі поширюється на зобов'язання позичальника із врахуванням усіх змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності. Якщо зміни стосуватимуться збільшення строку кредиту, його суми чи процентів за користування кредитом, то порукою будуть забезпечуватися зобов'язання позичальника з врахуванням таких змін за умови отримання на те попередньої чи наступної згоди поручителя. Така згода може бути надана шляхом внесення змін до цього договору, або вчинення поручителем погоджувального напису на відповідному договорі про внесення змін до кредитних договорів, або подання поручителем письмової згоди у формі листа. Як вбачається з матеріалів справи до договору про надання траншу тричі вносились зміни шляхом укладання договорів про внесення змін до договору траншу. При цьому договором № 2 про внесення змін до договору траншу, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], збільшено строк користування кредитом до 68 календарних місяців, а договором № 3 про внесення змін до договору траншу, укладеного між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], збільшено строк користування кредитом до 71 календарного місяця. [PERSON] як поручитель згоди на збільшення строку кредиту не надавав, також із матеріалів справи не вбачається його інформованість щодо такого збільшення строку кредиту. За змістом ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання припиненням договору поруки, укладеного між ним та ПАТ «ПроКредитБанк», є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вимоги ПАТ «ПРоКредитБанк» щодо стягнення з нього як солідарного боржника заборгованості за кредитним договором безпідставними. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial