Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 22 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 22 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вони з відповідачем 09 вересня 2004 року зареєстрували шлюб, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Дитина проживає на даний час з нею, [PERSON] більше 15 років працює в Чеській Республіці, декілька разів на рік приїжджає в Україну. З вересня 2019 року син, з ініціативи чоловіка, пішов навчатись до Академічного ліцею-інтернату в м. Івано-Франківськ в 9 клас, спеціалізація - "футбол". В ліцеї проживає, харчується, їздить на змагання. Навчання потребує значних коштів, зокрема, на спеціалізоване збалансоване посилене харчування, придбання спортивного одягу та аксесуарів, оплату проїзду й проживання під час змагань. 10 жовтня 2019 року між нею та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів на утримання сина, однак такий діє лише до 30 червня 2020 року. Відповідач повідомив їй, що надалі сплачувати аліменти відмовляється, продовжувати договір не бажає. На утримання сина щомісячно необхідні значні кошти. Впродовж літніх канікул дитині потрібно оздоровитись, посилено харчуватись, їздити від ліцею на різні змагання та ігри, займатись з репетиторами для подальшого вступу до вищого навчального закладу. Самостійно покрити такі витрати вона не має змоги, оскільки її заробітної плати в 6-7 тисяч гривень, яку отримує як секретар Солотвинської селищної ради, для цього не достатньо. До того ж, відповідач не надає їй коштів на сплату комунальних послуг за газопостачання та електроенергію. Позивачка зазначає, що [PERSON] є заможною людиною, більше 15 років працює в Чеській Республіці, де придбав нерухомість, зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, сплачує податки на медичне страхування, підрахунки його витрат дають змогу зробити висновок, що дохід відповідача в середньому щомісячно становить від 10 000 доларів США, до того ж він має у власності два транспортних засоби, тому, на її думку, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина у вказаному нею розмірі. 24 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив за підписом представника відповідача - адвоката Гринів Я.В., в якому вона просить суд ухвалити рішення про часткове задоволення позову, стягувати з її довірителя на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача зазначає, що на даний час [PERSON] перебуває в Україні, не має змоги влаштуватись на роботу. З огляду на запроваджений через спалах коронавірусу карантин на роботу за кордон відповідач поїхати також не має можливості. Таким чином її довіритель на даний час жодного доходу не отримує, сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивачка, для нього непосильно. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Зазначили також, що [PERSON] зарахований на навчання до коледжу, на оплатну форму, потребує спеціального харчування, йому необхідно купляти спортивний одяг, на що підуть великі витрати. Крім того, в квартирі придбаній відповідачем для сина необхідно провести ремонт, що також вимагає значних вкладень, а кошти на це у позивачки відсутні. Розпочати стягнення аліментів позивачка просила з 01 липня 2020 року, так як договір про сплату аліментів, укладений між нею та відповідачем, діє до 30 червня 2020 року. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково. Пояснив, що впродовж того часу, коли він працював за кордоном, дійсно отримував достойний дохід та мав змогу сплачувати аліменти в розмірі, узгодженому з позивачкою відповідно до договору від 10 жовтня 2019 року. Зараз повернувся на постійне місце проживання в Україну, так як робота будівельника є надто важкою, стан його здоров`я останнім часом погіршився, що не дозволяє йому продовжувати займатись цим видом діяльності. Планує працевлаштуватись вдома. Зауважив також, що вказана в позові інформація, що в період роботи в Чехії його дохід складав близько 10 000 доларів США в місяць є надуманим та нереальним. В минулому році його дохід складав орієнтовно 22 000 гривень в місяць, разом з тим останні півроку не має постійних заробітків. Розуміє свій обов`язок утримувати дитину, який до цього часу належним чином виконував, однак, з огляду на його теперішнє матеріальне становище, враховуючи законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, просить визначити розмір аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно. При цьому вказав, що обов`язок утримувати сина має не тільки він, а й матір дитини - позивачка у справі. Остання зазначила, що працює секретарем Солотвинської селищної ради та отримує дохід в розмірі 6 - 7 тисяч гривень в місяць. Крім того, [PERSON] здає в оренду придбані ним квартири в м. Івано-Франківську та отримує додатковий дохід. Отже, вона має можливість та повинна брати відповідну участь в забезпеченні належного утримання їхнього сина. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд звернути увагу на той факт, що доказування не може грунтуватись на припущеннях, в той же час будь-яких доказів на підтвердження розміру доходів відповідача, який позивачка вказує в позові, а також на підтвердження придбання ним 2-кімнатної квартири в Чехії на суму 2400000 чеських корун, [PERSON] не надано. Крім того, адвокат Гринів Я.В. зауважила, що її довіритель придбав синові [PERSON] трикімнатну квартиру загальною площею 77,3 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] . До того ж, впродовж спільного проживання з позивачкою відповідачем придбано та зареєстровано на ім`я позивачки однокімнату квартиру площею 40,8 кв.м в [ADDRESS] . Крім того, ним також було збудовано гараж загальною площею 45,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , який теж зареєстровано за позивачкою. [PERSON] добровільно сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 300 доларів США щомісячно згідно з умовами укладеного між ним та позивачкою договору. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області [INFO] (а.с. 12). За домовленістю батьків на даний час дитина проживає з матір`ю, що не оспорюється відповідачем. 08 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів, яким було встановлено обов`язок батька ( [PERSON] ) сплачувати на утримання дитини ( [PERSON] , [INFO] ) аліменти в розмірі 300 доларів США у гривнях, що буде еквівалентно вказаній сумі за курсом НБУ на день щомісячної сплати. Відповідно до п. 10 договору, він вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення і діє до 31 червня 2020 року за умови навчання дитини в Івано-Франківському ліцеї-інтернаті для обдарованих дітей сільської місцевості (а.с. 22). Питання щодо утримання неповнолітнього сина після закінчення дії зазначеного договору сторони у справі в добровільному порядку не вирішили. З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що [PERSON] є суб`єктом підприємницької діяльності, станом на 15 листопада 2019 року мав нерухомість в м. Плзень (Чеська Республіка), також йому належить два транспортні засоби (а.с. 13 - 17, 18 - 19, 20 -21). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розмір доходу відповідача становить 10 000 доларів США в місяць, позивачкою суду не подано, відповідач отримання доходів в таких розмірах заперечував. Відповідно до довідки №3, виданої 03 серпня 2020 року Івано-Франківським фаховим коледжем фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України, [PERSON] зарахований згідно наказу від 28 липня 2020 року на навчання та здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра спеціальності 017 Фізична культура і спорт. Неповнолітньому [PERSON] належить трикімнатна квартира загальною площею 77,3 кв.м, яка знаходиться в [ADDRESS] , форма власності - приватна, частка - 1/1, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Стороною позивачки не заперечувалось те, що вказане нерухоме майно придбано для сина його батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у наступних розмірах: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: факт проживання дитини з матір`ю; вік дитини, матеріальне становище позивачки, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, те, що він є особою працездатного віку, відсутність у нього інших утриманців. Водночас, суд не приймає до уваги доводи позивачки, якими вона обгрунтовує розмір аліментів на суму 22 000 гривень щомісячно, а саме: платою за майбутнє навчання, витратами на спеціальне харчування дитини, необхідністю проведення ремонтних робіт в квартирі сина та іншими витратами, оскільки питання про стягнення таких підлягає вирішенню відповідно до норм ст. 185 Сімейного кодексу України. За загальним правилом, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку, оскільки обов`язок батька утримувати неповнолітнього [PERSON] до 30 червня 2020 року включно визначено договором про сплату аліментів від 08 жовтня 2019 року, умови якого відповідачем виконано, з огляду на клопотання позивачки про присудження аліментів з дня, наступного після закінчення дії вказаного договору, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання [PERSON] слід стягувати з 01 липня 2020 року у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачкою. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з огляду на законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (станом на день ухвалення рішення), суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з - 01 липня 2020 року, що буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме права кожного з сторін. Згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір судового збору у даній справі відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" становить 840 грн 80 к., від сплати якого позивачка звільнена. Враховуючи, що позов задоволено частково - на 22,73%, то з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 191 грн 11 к. (840,80 х 22,73%). На підставі наведеного,

Outcome: approved