Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Верона " про визнання кредитної угоди недійсною з моменту укладення. Зазначає, що 15.09.2019 року, вона виявила, що її сім-карта за номером [NUMBER] , заблокована. 18.09.2019 року, на її мобільний телефон (за номером [NUMBER] ) зателефонував незнайомий чоловік, який повідомив, що з її номеру було здійснено 14 заявок, для оформлення кредиту, 4 з яких було погоджено. Після цього, вона надіслала запит на адресу Українського Бюро Кредитних історій з вимогою про надання інформації щодо оформлення нею кредитів. За результатами, наданими Українським Бюро Кредитних історій, було виявлено, що на її ім`я невідомими особами, було здійснено оформлення кредиту у ТОВ «Верона» на суму 3600 грн (кредитний договір від 15.09.2019 ). Поточна заборгованість у даний час становить 7671 грн. 60 коп. Крім цього, було виявлено, що на її ім`я було здійснено оформлення не 4, а 6 кредитів. Зазначає, що свої паспортні дані та номер мобільного телефону третім особам не надавала. До оператора мобільного зв`язку «Водафон» з метою блокування своєї сім-карти чи видачі нової сім карти, вона також не зверталася. Особа, яка телефонувала, надала необхідні для ідентифікації відомості стосовно обслуговування згаданого вище номера. Заміна СІМ-карти проводилась без звернення до ПрАТ «Водафон», оскільки компанія пропонує окремий сервіс, який дозволяє виконати зазначену операцію дистанційно (у випадку попереднього придбання спеціального стартового пакету). Вважає дії невідомих осіб щодо оформлення кредитів на її ім`я мають склад кримінального правопорушення. У даний час вона звернулася до правоохоронних органів з вимогою відкриття кримінального провадження по факту вищевикладених обставин. Крім цього, позивач звернулася до ТОВ «ФК «Верона» з вимогою анулювання вказаного кредитного договору, оскільки не брала участі у його укладенні і не брала ніяких коштів та не користувалася ними. Пояснила, що 15 вересня 2019 року вона виявила, що її номер мобільного телефону оператора стільникового зв`язку «Водафон» відключений, протягом наступного дня також не працював, позивач вважала, що зв`язку немає через технічні причини мобільного оператора, проте, пізніше дізналася, що будь - яких заборон по її мобільному номеру немає та їй потрібно придбати відновлюючу картку та зробити декілька операцій для відновлення своєї картки мобільного зв`язку. Пізніше на номер телефону позивача зателефонував невідомий чоловік та поцікавився щодо оформлення нею кредитів, вона повідомила що ніяких кредитних угод не укладала. Згодом з`ясувала, що невстановлені особи перевипустили картку мобільного зв`язку «Водафон» за номером [NUMBER] та оформили і отримали кредит у ТОВ «ФК «Верона». Оскільки сім -карту фінансового номеру телефону було перевипущено, вона ОТП - пароль особисто не отримувала та не здійснювала акцепт кредитних угод, тобто оформлення кредитних коштів відповідно до вищевказаних кредитних угод не відповідало її волевиявленню. Пирятинським ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, [PERSON] визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні. У даний час досудове розслідування триває. Позивач звернулася до ТОВ «ФК «Верона» з проханням провести службове розслідування за вищезазначеним фактом та надіслала листа з викладеними вище обставинами та вимогою надати копії документів по кредиту, проте відповіді не отримала. Зазначає, що грошові кошти згідно кредитної угоди від 15.09.2019 року не отримувала, а тому не повинна нести обов`язок щодо повернення грошових коштів відповідно до вказаної кредитної угоди. Позивач не підписувала договору ні в якому вигляді, в тому числі і відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронним цифровим підписом та ОТП- паролем. Ці обставини свідчать про відсутність її волевиявлення на укладення такої угоди. Тому просила визнати недійсним кредитний договір, укладений 15.09.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Верона» на суму 3600 грн, скасувати суму по цьому кредиту, нараховану як заборгованість та штрафні санкції, зобов`язати відповідача анаулювати вищевказаний кредитний договір. Відповідачем подано відзив до суду, у якому він заперечував щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . У відзиві зазначив, що 15 вересня 2019 року між ТОВ "ФК "ВЕРОНА" та [PERSON] , було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Оферта). Згідно Акцепту № 1449812, [PERSON] було підтверджено укладення з Товариством Договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту на суму 3600 грн., із встановленим строком повернення до 13 жовтня 2019 року. Укладений з Позичальником договір та інші супутні документи, у тому числі стосовно переказу грошових коштів, зберігається у вільному для Позичальника доступі на Особистій сторінці (в особистому кабінеті) на сайті Товариства https://groshivsim.com. Правовий статус електронного документа та його копій встановлено ст. 8 Закону "Про електронні документи". З аналізу цієї статті законодавець передбачив, що електронний документ, крім випадків, прямо передбачених законодавством, має той самий статус, що і відповідний йому документ на паперовому носії. У ній також зазначено, що юридична сила документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Після проведення верифікації та підписання Позичальником Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Оферти) від 15 вересня 2019 року, а також Акцепту № 1449812 (в електронній формі), Товариство перерахувало грошові кошти на зазначений Позичальником рахунок відкритий у банківській установі, що підтверджується Інформаційною довідкою з ТОВ "Платежі Онлайн". Таким чином, відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав та надав [PERSON] позику у формі безготівкового переказу грошових коштів. У той же час Позичальником, як боржником у зобов`язанні, обов`язки за вищевказаним договором належним чином не виконуються. Через порушення умов Договору про надання фінансового кредиту з боку Позичальника, своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач у добровільному порядку не погасив, тому ТОВ "ФК "ВЕРОНА", відповідно до умов Договору про надання фінансового кредиту, було нараховано пеню за порушення зобов`язань за договором. Таким чином, станом на 28.12.2019 року утворилась заборгованість, що підтверджується Довідкою № 516 від 28.12.2019 року (додається) у сумі: 7383.60 (сім тисяч триста вісімдесят три) гривні 60 копійок, що складається з: 3600 грн. - основний борг; 1883.60 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1800 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що свої паспортні дані третім особам не надавала. Але ці дані не відповідають дійсності, оскільки вона при підписанні Акцепту (Заяви про прийняття пропозиції укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти)) надала фотокопії свого паспорту та ідентифікаційного коду, а також вказала всі особисті данні в тому числі і електронну пошту, також зазначивши своє місце роботи. Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги, вважає що є усі підстави для задоволення позову. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у її задоволенні. Допитана як свідок у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що 15.09.2019 виявила її сім-карта за номером [NUMBER] , заблокована, яку вона в подальшому і не розблокувала. 18.09.2019 року на її мобільний телефон (за іншим номером телефону) зателефонував незнайомий чоловік, який повідомив, що з її номеру було здійснено 14 заявок для оформлення кредиту, 4 з яких було погоджено. Після цього, вона надіслала запит на адресу Українського Бюро Кредитних історій з вимогою про надання інформації щодо оформлення нею кредитів. Виявилося, що на її ім`я було здійснено оформлення 6 кредитів, у тому числі був оформлений кредит в ТОВ "ФК "ВЕРОНА". Зазначає, що того дня вона дійсно оформила один кредит через мережу Інтернет, але в іншій фінансовій компанії, а не у відповідача. До того ж, того дня вона кредитний договір, що був укладений, розірвала. Повідомила, що свої паспорті дані та фото з паспортом у руці, інші особисті дані вона відповідачу та третім особам не надавала, тому пояснити, як вони опинилися в розпорядженні відповідача, не може. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Так, відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: .. 2) визнання правочину недійсним. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом установлено, що згідно даних, які містяться в реєстрі Українського Бюро кредитних історій, 15 вересня 2019 року позивачем [PERSON] та відповідачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Верона» укладено договір позики №1449812 в електронній формі (а.с.9). Сума кредиту по договору становить 3600 грн на строк до 13.10.2019. Сума заборгованості станом на листопад 2019 року становить 7671.60 грн. 05.11. 2019 року [PERSON] звернулася із заявою до Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою, у якій просила прийняти міри до осіб, які шахрайським діями на її ім`я в різних фінансових установах оформили кредити (а.с.5). Пирятинським ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області 05 листопада 2019 року за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкрито кримінальне провадження № 12019170290000368, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, які в подальшому перекваліфіковано на ч. 1 ст. 190 КК України, [PERSON] визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні. Досудове розслідування триває (а.с. 5-8,15). Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону визначено форми підписання електронного правочину: електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом п. 6 ч. 1 cт. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підтвердження укладення договору позики від 15.09.2019 відповідачем до відзиву надано письмову публічну пропозиціюТОВ "ФК "ВЕРОНА" укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Оферта), яка містить істотні умови договору. Згідно Акцепту (заяви про прийняття пропозиції укласти договір про надання коштів у позику) № 1449812, позивачу [PERSON] надана сума позики в розмірі 3600 грн. зі строком повернення (терміном платежу) - не пізніше 13.10.2019 (а.с.30-38). У зазначеній заяві вказані персональні дані про фізичну особу-заявника, зокрема, вказано ідентифікаційний податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податку) [PERSON] - [NUMBER] , номер телефону - [NUMBER] , електронну пошту - [INFO] , вказані паспортні дані, адреса реєстрації місце роботи, інші особисті дані заявника (а.с.36). Свою відповідь про прийняття пропозиції позикодавця укласти електронний договір, позичальник надав шляхом прийняття такої пропозиції в електронній формі, яка підписана шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором- в графі заяви, що містить реквізити позичальника містяться електроні дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності « [INFO] », введені позичальником у відповідне вікно на сторінці сервісу (https://groshivsim.com), які призначені для ідентифікації позичальника, використовуються ним як підпис та відповідають вимогам до електронного підпису одноразовим ідентифікатором, встановленим п. 6 ч. 1 cт. 3 Закону України «Про електронну комерцію», а також вимогам ч. 1 cт. 12 Закону України «Про електронну комерцію» щодо підписів у сфері електронної комерції. Отже, поданою відповідачем копією електронного Договору позики підтверджується існування Договору у письмовій формі та наявність у його тексті електронного підпису позивача. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. На виконання умов Договору позики відповідачем на банківський рахунок, зазначений позивачем під час ідентифікації, перерахована сума грошових коштів в розмірі 3600 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №167/12 від 28.12.2019 (а.с.41). ТОВ «Платежі онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомив, що на сайті https://groshivsim.com через платіжний сервіс Platon 15.09.2019 о 21.41 год була проведена успішна транзакція типу «виплата» на банківську картку Ощадбанку № [NUMBER] . За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до cт. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно оспорюваного договору позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти у розмірі та порядку, встановленимх договором. Умовами укладеного договору передбачено: загальний розмір наданої позики в розмірі 3600 грн, строк на який подається позика - з 15 вересня по 13 жовтня 2019 року включно; проценти за користування позикою нараховуються на суму позики, у разі часткового погашення - на непогашену частину та встановлюються у розмірі 1,90% від суми позики в день, що на рік складає 693, 5 % від суми позики, тип процентної ставки - фіксована; загальна вартість позики становить 5583,60 грн; графік платежів; пеню у розмірі 2,9 % від загальної суми позики та несвоєчасної сплати або несплати процентів за користування позикою за кожен день прострочення платежу; порядок та умови надання позики; порядок нарахування та сплати процентів. Уклавши Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Внутрішніми правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Верона» та Примірним договором про надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Верона» (а.с.117-144). Таким чином, договором позики визначені всі істотні умови згідно зі ст.ст. 638, 1048 ЦК України. Позивач як на підставу своїх вимог про визнання договору позики недійсним посилається на ті обставини, що невідомі особи, шляхом перевипущення картки оператора мобільного зв`язку «Водафон» за номером її телефону ( [NUMBER] ), шахрайським способом оформили позику на її ім`я. На підтвердження цих обставин позивачем надано відповідь ПрАТ «Водафон Україна» про блокування та перевипуск сім-картки позивача від 14.11.2019 (а.с.23). Крім того, на підтвердження обставин вчинення відносно позивача кримінального правопорушення наданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне провадження №12019170290000368 від 05.11.2019, який є лише наслідком виконання слідчим, прокурором обов`язків, передбачених ст. 25, ч. 1 ст. 214 КПК України, щодо внесення відповідних відомостей до ЄРДР не пізніше 24 годин після подання заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення та початку досудового розслідування в кожному випадку надходження такої заяви (повідомлення). Вирок у кримінальній справі чи постанова суду, які б набрали законної сили та свідчили про те, що треті особи, використовуючи дані про особу позивача, шляхом перевипуску картки оператора мобільного зв`язку за номером її телефону оформили позику на її ім`я, на даний час відсутні, оскільки по заяві [PERSON] наразі триває досудове слідство. Як вбачається із наданої на запит суду ПрАТ «Водафон Україна» інформації щодо абонента [NUMBER] у період з 01.09.2019 по 30.09.2019, зафіксовано, що впродовж 15.09.2019 року в проміжок часу з 18 до 23 год. двічі відбувалася заміна СІМ-карти за цим номером в результаті розгляду заявки, поданої при зверненні до ЦОА (а.с. 66-106). За повідомленням АТ «Державний ощадний банк України» картковий рахунок № [NUMBER] (на який були зараховані відповідачем кредитні кошти) відкрито 13.09.2019 на імя [PERSON] (а.с.109). Разом з тим, указані докази у сукупності достовірно не підтверджують факт використання третіми особами шахрайським способом персональних даних позивача без її згоди з метою оформлення кредиту. Крім того, позивач визнала, що свої паспортні дані та номер мобільного телефону третім особам не надавала, яким чином інформація, яка міститься в цих документах та інші дані, потрапили до ймовірних шахраїв, пояснити не змогла. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивач зазначає те, що вона кредитний договір не підписувала, тому волевиявлення на його укладення було відсутнє. Однак доводи позивача про те, що вона кредитний договір не підписувала не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому вимоги про визнання цього договору недійсним є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 15.09.2019 між сторонами був укладений договір про надання фінансового кредиту № 1449812 в електронній формі, умови якого відповідачем були виконані. Суд вважає, що кредитний договір було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами 15 вересня 2019 року кредитного договору. Доказів протилежного позивачкою не надано. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні вимоги позивача про визнання кредитного договору недійсним, інші вимоги про скасування заборгованості за цим договором та зобов`язання відповідача анулювати цей договір не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed