Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] року помер чоловік позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в [ADDRESS], а також земельних паїв, які чоловік позивачки отримав сам та успадкував від своїх батьків. Після смерті чоловіка позивачки, житловий будинок перейшов у її володіння та користування, на даний час позивачка проживає в даному житловому будинку разом зі своєю сім'єю. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину, так як постійно проживала разом з спадкодавцем даному будинку і проживає в ньому на даний час, а також в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подала до Виноградівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 499 від 07.09.2013 року на даний час житловий будинок зареєстрований на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2002 року за померлим чоловіком [PERSON] Також в даній довідці зазначено, що по даному будинку в [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим Виноградівською держнотконторою 17.12.2002 р. за № 3884, в якому загальна корисна площа вказана без підвальних приміщень, так як до 08.01.2013 року згідно наказу № 27 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.05.2001 р. «Про затвердження інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» підвальні приміщення пл.57,5 кв.м. не входили до загальної площі житлового будинку. З даною довідкою та іншими документами позивачка звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину на будинок та земельні ділянки, однак листом № 331/01-16 від 07.09.2013 року позивачці було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] після померлого [PERSON], який помер в [INFO], Виноградівська державна нотаріальна контора немає можливості, оскільки з представлених документів вбачається, що загальна корисна площа в правовстановлюючому документі (свідоцтві про право на спадщину) вказана 69,0 кв.м., а в довідці про характеристику будинку, виданій 07.09.2013 року за № 499 КП «Виноградівське РБТІ» - 126,5 кв.м., тобто розбіжність у загальній корисній площі. В зв'язку з цим позивачці рекомендовано звернутись до суду. Позивачка [PERSON], про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася, однак до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, та про те, що в порядку ст..31 ЦПК України змешує свої позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на земельні паї, в іншій частині заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлені належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення позову. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй позовній заяві, відповідачами зменшений позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в [ADDRESS], а також земельних паїв, які чоловік позивачки отримав сам та успадкував від своїх батьків. Після смерті чоловіка позивачки, житловий будинок перейшов у її володіння та користування, на даний час позивачка проживає в даному житловому будинку разом зі своєю сім'єю. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину, так як постійно проживала разом з спадкодавцем даному будинку і проживає в ньому на даний час, а також в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подала до Виноградівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 499 від 07.09.2013 року на даний час житловий будинок зареєстрований на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2002 року за померлим чоловіком [PERSON], інвентаризаційна вартість будинку становить 172 706,00 грн. Також в даній довідці зазначено, що по даному будинку в [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим Виноградівською держнотконторою 17.12.2002 р. за № 3884, в якому загальна корисна площа вказана без підвальних приміщень, так як до 08.01.2013 року згідно наказу № 27 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.05.2001 р. «Про затвердження інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» підвальні приміщення пл.57,5 кв.м. не входили до загальної площі житлового будинку. З даною довідкою та іншими документами позивачка звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину на будинок та земельні ділянки, однак листом № 331/01-16 від 07.09.2013 року позивачці було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] після померлого [PERSON], який помер в [INFO], Виноградівська державна нотаріальна контора немає можливості, оскільки з представлених документів вбачається, що загальна корисна площа в правовстановлюючому документі (свідоцтві про право на спадщину) вказана 69,0 кв.м., а в довідці про характеристику будинку, виданій 07.09.2013 року за № 499 КП «Виноградівське РБТІ» - 126,5 кв.м., тобто розбіжність у загальній корисній площі. В зв'язку з цим позивачці рекомендовано звернутись до суду. Крім позивачки [PERSON], спадкоємцями є відповідачі - її доньки [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли і від неї відмовились в користь позивачки. Батьки чоловіка позивачки - [PERSON] та [PERSON] померли відповідно [INFO] року та [INFO] року. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 Закону України від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 вище вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 р. N 6-54цс12). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). За таких обставин та в зв'язку з такими розбіжностями в правовстановлюючих документах позивачка змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно - житловий будинок в [ADDRESS] та земельних паїв після померлого чоловіка. З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до переконання, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на вище вказане нерухоме майно.

Outcome: approved