Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

у травні 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "банк "Тавріка", третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк "Таврика", про захист прав споживача фінансових послуг та спонукання до вчинення певних дій. В обгрунтувавння своїх вимог позивач посилається на те, що 01 листопада 2012 року між нею та [PERSON] був укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до п. 1.1 якого [PERSON], що є первісним кредитором, передала позивачу [PERSON] право вимоги до ПАТ "Банк "Тавріка", у зв"язку з чим стала кредитором за договором банківського строкового вкладу "Пенсійний" ([NUMBER]) № [NUMBER] від 06 липня 2011 року, укладеним між позивачем та ПАТ "Банк "Тавріка". Відповідно до п. 1.2 договору позивач одержала право вимагати від боржника належного виокнання зобов"язань за Договором банківського вкладу щодо повернення усієї суми вкладу у розмірі 383 000 грн. та процентів у відповідності до умов Основного договору. 01 листопада 2012 року на адресу банку позивач, як новий кредитор, направила повідомлення про укладення такого вищевказаного договору, примірник якого був наданий банку. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 20 березня 2013 року № 97 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПА "Банк "Таврика" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2913 року № 17 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк "Таврика" з 21.03.2013 р. та рішення від 20.03.2013 р. № 18 про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "Банк "Таврика". На підставі частини 5 статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 17 лютого 2015 року № 37 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк "Таврика" на один рік до 20 березня 2016 року включно. 22 березня 2013 року на сайті Фонду було опублікова оголошення, в якому повідомлялося про те, що виплати гарантованої суми відшкодування вкладників ПАТ "Банк "Таврика" будуть здійснюватись відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду з 27 березня по 14 травня 2013 року через установи банку - агента Фонду АТ "Райффайзен Банк Аваль". Проте, коли позивач звернувся до банку - агента з метою отримати гарантовану суму вкладу, виявилося,що її у відповідному переліку на виплату документів не має. Оскільки Уповноважена особа не вжила заходів, покладених на неї ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14, це позбавило позивача можливості отримання гарантованої суми вкладу, тому позивач звернулася у судз даним позовом і просить зобов"язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Таврика" [PERSON] включити позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк "Тавріка" та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк "Тавріка" за договором банківського строкового вкладу "Пенсійний" ([NUMBER]) № [NUMBER] від 06 липня 2011 р. В судовому засіданні представник поз0ивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевкзаних підстав. Представник відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Таврика" та третьої особи ПАТ "Банк "Таврика" в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що на виконання заяви [PERSON] про визнання вимог кредитора від 03.04.2013 р. АТ "Банк "Таврика" було повідомлено [PERSON] листом № 1417/4 від 11 липня 2013 року про включення її вимоги до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Таврика" в сумі 323 998,86 грн. Вимоги [PERSON] щодо включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "Банк "Таврика" на підставі договору про віступлення прав вимоги від 01.11.2012 р., за яким було передано безоплатно право вимоги тільки за договором банківського строкового вкладу "Пенсійний" ([NUMBER]) № [NUMBER] від 06.07.2011 р., на думку представника відповідача, заявлені із зловживанням правом та не підлягають задоволенню.У доповненнях до заперечень представник відповідача також зазначає, що договір відступлення права вимоги від 01.11.2012 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], має ознаки фіктивного правочину, оскільки його вчинено без наміру створення правових наслідків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», метою якого є захист прав і законних інтересів вкладників банку та який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Частиною 1 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Частиною 2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно ч.4 ст.26 зазначеного Закону (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах. З аналізу наведених норм вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200 000,00 грн., за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В силу вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону. Пунктами 3, 4 р.3 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Відповідно до п.6 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення. Таким чином, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноважена особа Фонду формує та подає до Фонду, зокрема, повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п.4-6 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування. Частинами 2, 4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті. Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. Згідно з ч.3 ст.38 вказаного Закону (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. Разом з тим, в спірних правовідносинах відсутня жодна з наведених в ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав. Із заперечень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Бак "Таврика" на позовну заяву [PERSON] вбачається, що позивач не включена до відповідного переліку, оскільки наявні підстави вважати, що була проведена низка операцій, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Однак, така підстава відсутня в переліку, що дають можливість уповноваженій особі позбавити вкладника права на отримання відшкодування за рахунок Фонду. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази щодо визнання договору банківського строкового вкладу "Пенсійний" ([NUMBER]) № [NUMBER] від 06 липня 2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "Банк "Таврика", нікчемним. Судом встановлено, що 05 липня 2011 року між ПАТ "Банк "Таврика" та [PERSON] було укладено договір банківського строкового вкладу "Пенсійний" ([NUMBER]) № [NUMBER], за умовами якого банк приймає на відкритий вкладнику вкладний (депозитний) строковий рахунок грошові кошти у розмірі 2 000 грн. під 16,5% річних зі строком зберігання до 28 грудня 2012 року. 06 липня 2011 року між ПАТ "Банк "Таврика" та [PERSON] було укладено договір банківського строкового вкладу "Пенсійний" ([NUMBER]) № [NUMBER], за умовами якого банк приймає на відкритий вкладнику вкладний (депозитний) строковий рахунок грошові кошти у розмірі 8 000 грн. під 17% річних зі строком зберігання до 28 грудня 2012 року. В подальшому по договору 3091 було збільшено суму вкладу 01.08.2011 р. на 10 000 грн., 01.09.2011 р. на 10 000 грн., 12.09.2011 р. на 345 000 грн., 03.10.2011 р. на 10 000 грн., а всього на 375 000 грн. (а.с. 10) 02 листопада 2011 року між ПАТ "Банк "Таврика" та [PERSON] було укладено договір банківського строкового вкладу "Пенсійний" ([NUMBER]) № ПСГ (391) 5548, за умовами якого банк приймає на відкритий вкладнику вкладий (депозитний) строковий рахунок грошові кошти у розмірі 10 000 грн. під 18,3% річних зі строком зберігання до 28 грудня 2012 року. 01 грудня 2011 року між ПАТ "Банк "Таврика" та [PERSON] було укладено договір банківського строкового вкладу "Пенсійний" ([NUMBER]) № ПСГ (391) 6613, за умовами якого банк риймає на відкритий вкладнику вкладний (депозитний) строковий рахунок грошові кошти у розмірі 5 000 грн. під 22% річних зі строком зберігання до 28 грудня 2012 року. В подальшому по даному договору було збільшено суму вкладу 04 січня 2012 року на 10 000 грн., 01.02.2012 р. на 10 000 грн., 01.03.2012 р. на 10 000 грн., 02.04.202012 р. на 10 000 грн., 03.05.2012 р. на 6000 грн., 17.05.2012 р. на 4 500 грн., 01.06.2012 р. на 9 500 грн., 02.07.2012 р. на 10 000 грн., 01.08.2012 р. на 7 800 грн., а всього на 77 800 грн. 04.09.2012 р. між ПАТ "Банк "Таврика" та [PERSON] було укладено договір банківського строкового вкладу "Пенсійний" ([NUMBER]) № ПСГ (366) 2618, за умовами якого банк приймає на відкритий вкладнику вкладний (депозитний) строковий рахунок грошові кошти у розмірі 10 000 грн. під 25% річних зі строком зберігання до 25.12.2013 р. В подальшому по Договору було збільшено суму вкладу 01.10.2012 р. на 10 000 грн. 01.11.2012 р. між ПАТ "Банк "Таврика" та [PERSON] було укладено договір банківського строкового вкладу "Пенсійний" ([NUMBER]) № ПСГ (366) 6267, за умовами якого банк приймає на відкритий вкладнику вкладний (депозитний) строковий рахунок грошові кошти у розмірі 10 000 грн. під 25,5 % річних зі строком зберігання до 25 грудня 2013 року. 20 березня 2013 року на підставі постанови Правління Національного банку України № 97,

Outcome: partial