Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25 грудня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у його заяві. [INFO] [PERSON] помер. Протягом строку дії договору позичальник систематично порушував його умови, в зв`язку з чим станом на день смерті виникла заборгованість у розмірі 15260,96 грн. Зазначає, що спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі по справі, які вважаються такими, що прийняли спадщину, тому просить позов задовольнити та стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь банку борг за кредитним договором та судові витрати, а розгляд справи просить проводити без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали суду заяву про застосування строку позовної давності, мотивовану тим, що 25 грудня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а [INFO] помер, про що відповідач [PERSON] повідомила банк та здала кредитну картку. На той момент претензій зі сторони банку до спадкоємців не було. Вказали, що хоч і були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкових прав не оформляли. Кінцевим терміном прийняття спадщини або відмови від неї є 02 грудня 2014 року. Не зважаючи на це, позивач 19 грудня 2018 року звернувся в суд із даним позовом, пропустивши строк позовної давності, який слід відраховувати від 02 грудня 2014 року. В зв"язку з навденим просять в задоволенні позову відмовити. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних підстав. Із поданих до суду документів вбачається, що на підставі укладеного договору № б/н від 25 грудня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у його заяві. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. [INFO] [PERSON] помер. Позичальник протягом дії кредитного договору порушував його умови, внаслідок чого станом на 02 червня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 15260,96 грн., з яких: 15083, 77 грн. - заборгованість за кредитом, 177,19 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідачами по справі є спадкоємці позичальника, які на час відкриття спадщини були зареєстровані і проживали разом із спадкодавцем, яким 15 липня 2018 року направлявся лист-претензія, в якому Банк пред"явив свої вимоги, однак жодних дій вчинено не було. Стороною у спорі заявлено вимогу про застосування позовної давності. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст.612 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 256 ЦК Українипозовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Із копії свідоцтва про смерть [PERSON] вбачається, що останній помер [INFO] і банку про це було відомо, а тому кінцевим терміном прийняття спадщини є 02 грудня 2014 року і від цієї дати слід рахувати перебіг строку позовної давності. Також банком не подано доказів здійснення платежів по отриманій спадкодавцем картці, як і не визначено терміну дії картки після смерті володільця її. Таким чином, звернувшись в суд із даним позовом 19 грудня 2018 року позивач пропустив загальний трирічний строк звернення до суду. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" При застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв`язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв`язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред`явлення окремих вимог у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Таким чином слід застосувати за заявою відповідача наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки це відповідає положенням ч.3 та ч.4 ст. 267 ЦК України та вказаним в попередньому абзаці положенням. Відповідно до ч.2 п. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного та ст.ст. 156, 253, 257, 258, 262, 267, 509, 512, 526, 530, 549, 610-612, 625 ЦК України,

Outcome: dismissed