Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правовідносини по даному позові регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про заставу». \~\~Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~\~\~Згідно ст.\~513\~ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. \~\~Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. \~\~Відповідно до ч. 1 ст.\~517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 610, 612\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2011 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №R5212015462В, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 160 800,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 25.11.2011 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18,00% річних. В порядку забезпечення виконання зобов`язань за договором, з відповідачем укладений договір застави №R52120154562В від 25.11.2011 року, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки Nissan, модель Qashqai 1.6, тип легковий хетчбек, 2011 року випуску, колір сірий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР №1 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 22.11.2011 року. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором, зокрема і за вказаним договором. В подальшому, 29.01.2019р. між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантів» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого набуло останній набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором від 25.11.2011 року. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, за ним виникла заборгованість в сумі 140\~033,01 грн., яку було відступлено позивачу. 14.03.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до відповідача за договором застави №R52120154562В від 25.11.2011 р. предмет застави. \~ \~ \~ \~До реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувала ПАТ «ВТБ Банк» і додано обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». \~ \~ \~ \~29.01.2019 р. між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантів» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №R52120154562В від 25.11.2011 року. \~ \~ \~ \~14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до відповідача за договором застави №R52120154562В від 25.11.2011 року на предмет застави. \~ \~ \~ \~18.03.2019р. до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна №17017929 було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс». Згідно з ч. 1 ст.\~546\~ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст.\~590\~ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Статтею 2\~Закону України\~«Про заставу» визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.\~20\~Закону України\~«Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. \~ \~ \~ \~Частиною 6 ст.\~20\~Закону України\~«Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.\~26\~Закону України\~«Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» і ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). На підставі ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про заставу»\~заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 1\~ст. 589 ЦК України\~передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 590 ЦК України\~звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу»). \~ \~ \~ \~Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень\~Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно з ч. 3\~ст. 9 цього Закону, якщо інше не встановлено\~законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем, згідно зі\~статтею 388 ЦК України, за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (ч. 1\~ст. 10 Закону\~України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Частинами 1 і 2 ст. 12\~Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~встановлено, що взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. \~ \~ \~ \~За змістом\~ст. 23\~цього\~Закону\~відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 45\~Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна свідчить про внесення записів про обтяження до Державного реєстру або про їх відсутність. У разі наявності обтяження у витягу вказуються всі наявні записи та відомості, що містяться в них.\~\~ Частиною 4\~ст. 577 ЦК України\~передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 5.8 договору застави 2/2013-93/S-1\~від 19.06.2013\~року заставодержатель має право здійснити реалізацію предмета застави або набути право власності на предмет застави у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та порушення справи про банкрутство заставодавця. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Первісним кредитором здійснено зміну заставодержателя з ПАТ "ВТБ Банк" на ТОВ "Фінансова компанія "Прайм альянс", (а.с. 31-33) на підставі чого позивач набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що є забезпеченням виконання зобов`язання. За змістом ч. 1 і ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. З огляду на викладене, суд, вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 2810,25 грн. покласти на відповідача. На підставі, викладеного,

Outcome: approved