Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 липня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір № 364803502. 14.07.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позивачем по справі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20170714, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача [PERSON] коштів за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників - додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 109320,02 грн., з яких: 48484,31 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8493,84 грн. - сума заборгованості за відсотками; 25395,27 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 26946,60 грн. - сума заборгованості за пенею, яке з відповідно до договору відступлення права вимоги переходять до позивача з моменту підписання сторонами договору. Позивач в позовній заяві просив суд постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача зазначену суму коштів за кредитним договором в розмірі 109320,02 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. У відзиві на позов просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач у відзиві на позов просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представник позивача у відповіді на відзив просив суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Після подання сторонами відзиву на позов та відповіді на відзив відповідачем [PERSON] до суду надано заяву, в якій він просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з нього пені в розмірі 26946,60 грн. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 22.07.2015 року укладено строковий кредитний договір на суму 53893,19 грн. 14.07.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позивачем по справі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №с 20170714, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача [PERSON] коштів, що включають суму заборгованості за основною сумою боргу (48484,31 грн.), нарахованими процентами (8493,84 грн.), заборгованості за платою за управління кредитом (25395,27 грн.) та заборгованості за пенею (26946,60 грн.), право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача, сума яких складає 109320,02 грн. Про укладення договору про відступлення права вимоги за кредитним договором було повідомлено відповідача [PERSON] У зв`язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач листом від 21 липня 2017 року повідомляв відповідача про факт виникнення заборгованості та її розмір з вимогою дострокового повернення кредитних коштів, однак відповідачем вказані вимоги залишені без задоволення та на даний час вказаний розмір заборгованості не погашений. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, копією кредитного договору, договором про відступлення права вимоги за кредитним договором. При цьому позивачем не надано підтверджень про отримання відповідачем повідомлення з вимогою погашення заборгованості. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам Кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що договір сторонами укладений в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Сплата заборгованості по відсотках обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до чч. 1, 2, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" розяснено, що до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15рп/2011 від 10.11.2011 р. у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої сттаття 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшивши суму пені з 26946,60 грн. до 14595,20 грн., оскільки в такому випадку загальна сума компенсації з боку відповідача не буде перевищувати п`ятдесяти відсотків від суми основного зобов`язання. Таким чином до стягнення з відповідача загалом підлягає 96968,62 грн. заборгованості за за кредитним договором. Судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial