Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач в грудні 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 35 104, 77 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2020 року по справі відкрите провадження. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, відзив на позов не надали, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; "житлово-комунальні послуги- результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг". Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами". Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг, відповідно до ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Як вбачається з матеріалів справи, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого їй Концерном «МТМ» надавалися послуги з теплопостачання в квартирі [ADDRESS] . Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач [PERSON] за період з 04.2016 року по 03.2019 року має заборгованість в сумі 35 104, 77 гривень. Крім того, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2019 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] з 23.11.2015 року. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу [PERSON] , наявність заборгованості, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог солідарного стягнення вказаної заборгованості з відповідача 2 - [PERSON] суд зазначає наступне. Так, особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на відповідача [PERSON] , відповідно до якого Концерном «МТМ» надавалися послуги з теплопостачання в квартирі [ADDRESS] . Згідно розрахунку суми позову встановлено, що заборгованість за послуги з теплопостачання за вказаною адресою виникла за період з 04.2016 року по 03.2019 року. Згідно довідки з Департаменту реєстраційних послуг [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 09.10.2012 року по 09.12.2015 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2019 року [PERSON] була власником квартири за адресою: [ADDRESS] з 26.09.2012 року до 23.11.2015 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт споживання послуг відповідачем 2 [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання з 09.12.2015 року за вказаною адресою не зареєстрована, власником квартири на момент утворення заборгованості не була, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial