Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду з вимогами до [PERSON] та Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, просив визнати себе, [PERSON], батьком [PERSON], [INFO], та змінити прізвище дитини з «[INFO]» на «[INFO]»; зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніровського районного управління юстиції внести зміни до актового запису №1474 від 05 вересня 2006 року книги реєстрації актів цивільного стану Солнцевського відділу ВРАЦС Управління ВРАЦС Москви, де в розділі відомотсей про батька вказати [PERSON] та видати свідоцтво про народження дитини з урахуванням вказаних змін. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду, позивач посилається на наступне, що з липня 2001 року позивач та відповідач [PERSON] проживала разом як подружжя без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство мали спільний бюджет. [INFO] року у подружжя народився син - [PERSON], факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження, видане Солнцевським відділом реєстрації актів цивільного стану Управління реєстрації цивільного стану м. Москви 05 вересня 2006 року ( актовий запис №1474). Позивач зазначає, що у свідоцтві про народження дитини відомості про батька дитини не зазначено, спільної заяви при народженні дитини подружжя не подавало, хоча по батькові дитини записана як «[INFO]». У січні 2003 року позивач разом з дитиною переїхали до Києва, з того часу подружні стосунки сторонами припинились. Восени 2006 року [PERSON] приїхала до Києва і привезла свідоцтво про народження дитини, в якому позивач побачив, що графу про батьківство не заповненою, після чого у сторін виникли суперечки, внаслідок чого відповідач [PERSON] пішла з квартири позивача і по сьогоднішній день місце її фактичного проживання невідоме. Позивач наголошує, що починаючи з народження дитини та по теперішній час дитина постійно проживає з позивачем, який самостійно опікується дитиною, займаються її вихованням та розвитком, в свою чергу відповідач життям та здоров'ям дитини не цікавиться, до дитини не навідується. Оскільки дитина фактично росте без батька та без матері, зареєструвати у своїй квартирі позивач не має змоги, фактично тринадцять років позивач приходиться дитині ніким, що змусило позивача звернутись з цим позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить винести рішення на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням висновку експертизи судово-медичної генетичної ідентифікації. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, процесуальним правом подати свої заперечення щодо позову не скористалась. Представник відповідача - Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність уповноваженого представника відповідача. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 4. ч. 1. ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні. Згідно умов Мінської Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 1993 року, ратифіковану 10 листопада 1994 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах», якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони, а позови до юридичних осіб подаються в суди Договірної Сторони, на території якої знаходиться орган управління юридичної особи, його представництво або філія. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначаються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься у пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію у часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно з яким дію нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Як роз'яснено у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб і сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини, тощо. Зокрема, відповідно до ст.53 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, видане Солнцевським відділом реєстрації актів цивільного стану Управлінням реєстрації актів цивільного стану м. Москви 05 вересня 2006 року (актовий запис №1474). (а.с.12) Відповідно до ст. 55 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України , при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства батьком дитини і відповідачем до народження дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В свідоцтві про народження дитини [PERSON], в графі «мати» записано - [PERSON], в графі «батько» - «не значиться». Як роз'яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Як зазначається у статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України). В межах розгляду даної цивільної справи, за клопотання позивача, судом призначено експертизу судово-медичної генетичної ідентифікації, проведення експертизи доручено експертам Діагностичного центру «МамаПапа», в особі фізичної особи - підприємця [PERSON], на вирішення експертів поставлене питання: чи являється [PERSON], [INFO] біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO], матір'ю якої є [PERSON], громадянка Росії. Висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. (ст.66 Цивільного процесуального кодексу України). Під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Згідно Висновку експерта Діагностичного центру «МамаПапа» в особі Фізичної особи -підприємця [PERSON], справа №8389456, дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше 99,999999998%; можливий батько не виключається як біологічний батько тестованої дитини, виходячи з результатів дослідження, отриманих шляхом аналіза перелікованих локусів ДНК. (а.с.43) Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що з липня 2001 року позивач та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбіних відносина, проживала як подружжя без реєстрації шлюбу, під час спільного проживання народилась дитина - син [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дитини запис про батька дитини не внесено, звертаючсист з цим позовом до суду позивача визнає батьківство відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], наявність кровного споріднення між позивачем та малолітньою дитиною доведено Висновком експерта Діагностичного центру «МамаПапа» в особі Фізичної особи - підприємця [PERSON], справа №8389456, яким встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON], в свою чергу відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористалась та не надала докази на спростування викладених позивачем обставин, що перебування на момент зачаття дитини у фактичних шлюбних стосунках та виконання позивачем батьківських обов'язків щодо виховання та утримання неповнолітньої дитини з моменту її народження. Крім того, суд враховує, що відповідно до п.2.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (зі змінами від 12.01.2016 року), заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства. Згідно частини 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 62 КпШС, якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям. При різних прізвищах дитині присвоюється прізвище батька або матері за згодою батьків, а при відсутності згоди - за рішенням органів опіки і піклування. Припинення шлюбу або визнання шлюбу недійсним не тягне за собою зміни прізвища дітей. Якщо той з батьків, у якого дитина залишилася жити після припинення шлюбу або визнання шлюбу недійсним, бажає присвоїти їй своє прізвище, органи опіки і піклування, виходячи з інтересів дитини, вправі дозволити зміну прізвища неповнолітнього. У такому ж порядку вирішується питання про зміну прізвища неповнолітнього, в запис акту про народження якого відомості про батька було внесено відповідно до статті 55 цього Кодексу. Той з батьків, прізвище якого носить дитина, повідомляється про порушення клопотання про зміну прізвища дитини і його думка, поряд з іншими обставинами, враховується органами опіки і піклування при вирішенні питання про зміну прізвища неповнолітнього, виходячи з інтересів дитини. Прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Виходячи з предмету позову, позивач [PERSON] одночасно з вимогами про визнання батьківства просив зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни в актовий запис №1474, вчинений 05 вересня 2006 року в Книгу реєстрації актів цивільного стану Солнцевського відділу реєстрації актів цивільного стану Управління реєстрації актів цивільного стану м. Москви, змінивши прізвище дитини з "[INFO]" на "[INFO]". При вирішенні питання про зміну прізвища дитини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни прізвища неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], оскільки при реєстрації народження дитини за заявою матері дитині визначено прізвище "[INFO]", в той же час встановлення судом факту батьківства позивача відносно його малолітньої дитини не є безумовною підставою для зміни прізвища дитини, в свою чергу позивачем не наведено об'єктивних обставин щодо доцільності зміни прізвища дитини, тому в цій частині позовні вимог задоволенню не підлягають. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа Служба у справах дітей Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд визнає [PERSON], [INFO], уродженця міста Тбілісі, громадянина України, батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], уродженця міста Москва, громадянина України, з внесенням змін в актовий запис про народження №1474 від 05 вересня 2002 року дитини - [PERSON], [INFO], уродженця міста Москви (Росія), вказавши в графі «батько» - [PERSON], [INFO], уродженця міста Тбілісі (Грузія), громадянина України, в іншій частині позовних вимог відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: partial