Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 6,07 умовних кадастрових гектарів з числа земель колишнього КСП ім.Горького Глодоської сільської ради. Позивачка звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, нотаріус відмовила у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку на ім'я [PERSON] В даний час позивачка не може отримати спадщину матері, оскільки правовстановлюючий документ на право власності на землю було втрачено, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка і представник позивача [PERSON], представника відповідача і третіх осіб в судове засідання не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач і представник позивача просять задовольнити позов, представник відповідача і третіх осіб не заперечують проти задоволення позовних вимог, тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності вказаних осіб без фіксування судового процесу технічними засобами, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини справи та визначені відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 18.01.1999 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського районного управління юстиції (а.с.11). Відповідно до актового запису про шлюб за №227 від 24 грудня 1983 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] в графі «батько» [PERSON] вказано «[PERSON]» (а.с.9). Згідно довідок виконавчого комітету Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №381 [PERSON] проживала разом із батьком [PERSON] до дня його смерті [INFO] (а.с.12). Встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 6,07 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. За життя [PERSON] набув права на земельну частку, згідно довідки відділу Держкомзему в Новоукраїнському районі за №1108/01-13 від 27.06.2012 року (а.с.13). Правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку, площею 6,07 умовних кадастрових гектарів,з числа земель колишнього КСП ім.Горького Глодоської сільської ради - Державний акт на право приватної власності на землю позивач не отримував, тому на момент відкриття спадщини після нього залишилось майнове право на отримання земельної ділянки, що було підтверджено сертифікатом як правовстановлювальним документом, який було втрачено, про що було зроблено відповідне оголошення в районній газеті «Новоукраїнські Новини», яку опубліковано 16.04.2016 року (а.с.14). Позивач, як спадкоємець першої черги, не може прийняти спадщину, так як дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку видати неможливо у зв'язку із смертю власника земельної ділянки та у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державний земельний кадастр», з 01.01.2013 року видача дублікатів державних актів унеможливлюється. Оскільки спадкодавець помер в 1999 році, то до вказаних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, чинного на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 ст.1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивачка на момент смерті спадкодавця проживала разом із спадкодавцем [PERSON], згідно довідки сільської ради, то вона фактично вступила у володіння спадковим майном, тобто вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно із ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.ст. 78,81 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, громадяни України також набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно із ст.ст. 66-69 Закону України "Про нотаріат", пп. 4.15, 4.20 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна - державного акту на право власності. Відповідно до постанови про відмови у вчиненні нотаріальної дії від 08 квітня 2016 року державний нотаріус Шевченко Н.Г. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] після смерті - [PERSON] у зв'язку із відсутністю на ім'я останнього правостановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.15). За нормами п.11 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР . У цьому разі слід враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю». Відповідно до п.2 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження. Абзацем 17 п.3.5 Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено наступне: «у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування». При втраті (псуванні) державного акта на землю власнику видається відповідний дублікат, але в даному випадку оригінал правовстановлюючого документу було втрачено після смерті його власника, в зв'язку з чим позивач позбавлений можливості отримати дублікат та свідоцтво про право на спадщину за законом в органах нотаріату. Так як інших осіб, які бажали успадкувати майно не встановлено, що підтверджує та не викликає у суду сумніву, щодо права на земельну ділянку в порядку спадкування за позивачем. Відповідно до ст.ст. 125,126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Слід зазначити, що спадкоємцями за законом є брат позивачки [PERSON] та сестри [PERSON] та [PERSON], однаквони заяв про прийняття спадщин не подавали. По смерті, [PERSON] заповіту не залишив. За наведених обставин, суд вважає, що позов є обгрунтованим, законним, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Витрати із сплати судового збору слід віднести на рахунок держави, згідно ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved