Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

До суду 18.10.2017 року надійшов позов [PERSON], пред'явлений до Товариства з обмеженою відповідальністю „РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА", Приватного підприємства „РУЛАВ", треті особи: юридичний департамент Одеської міської ради, [PERSON], згідно якого просив суд: - трудові відносини [PERSON] та ПП «РУЛАВ» визнати припиненими з 23.05.2016 року у зв'язку із звільненням [PERSON] за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 23.05.2016 року; - призначити тимчасово виконуючим обов'язки керівника ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» як єдиного власника ПП «РУЛАВ» - [PERSON] з 24.05.2016 року; - встановити виконання рішення суду шляхом внесення юридичним департаментом ОМР відповідей про звільнення [PERSON] з посади директора ПП «РУЛАВ» з 23.05.2016 року та призначити тимчасово виконуючим обов'язків керівника ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» як єдиного власника ПП «РУЛАВ» - [PERSON] з 24.05.2016 року. В обґрунтування позову посилався на те, що 01 червня 2011 року згідно Рішення власника (учасника) ПП «РУЛАВ» [PERSON] (далі - Позивач) був призначений на посаду директора ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «РУЛАВ» (далі - «Відповідач». «Підприємство». Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості про [PERSON] як керівника та підписанта ПП «РУЛАВ» було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про призначення його на відповідну посаду. Учасником (власником) ПП «РУЛАВ» станом момент звільнення і до сьогоднішнього часу є: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА». 22.04.2016 року Позивач на адресу учасника ПП «РУЛАВ» надіслав повідомлення з вимогою про скликання позачергових зборів на 23 травня 2016 року, де визначено порядок денний: про звільнення [PERSON] з посади директора ПП «РУЛАВ». Далі, 05 травня 2016 року [PERSON] надіслав учаснику ПП «РУЛАВ» заяву про звільнення за власним бажанням у порядку ст. 38 КЗпП з 05.05.2016 року. Також, позивач на адресу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області направив повідомлення про те, що було подана заява про звільнення з посади директора ПП «РУЛАВ», в якому вказує також те, що фактично з 24 травня 2016 року не буде виконувати обов'язки директора ПП «РУЛАВ». Позивач посилався на те, що до сьогоднішнього моменту рішення про його звільнення з посади директора ПП «РУЛАВ» прийнято не було, чим вважає порушується його право на звільнення, а факт перебування на посаді директора після 23.05.2016 року породжує певні юридичні наслідки, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись за захистом своїх порушених прав до суду. Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю Свячену Ю.Б.. Ухвалою суду від 20.10.2017 року провадження у справі було відкрито. На підставі Рішення Першої Дисциплінарної палата Вищої ради правосуддя №3723/3дп/15-17 від 22.11.2017 до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про звільнення з посади судді [PERSON], відповідно до наказу керівника апарату суду [PERSON] № 21/а від 08.12.2017р., та на підставі службової записки помічника судді - Діденко К.В., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, здійснено повторний авторозподіл справи. 13.02.2018 року справа надійшла до провадження судді [PERSON] Ухвалою суду від 14.02.2018 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання по справі. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року №1093/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв'язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді [PERSON] - Антонецького С.Л., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.. Ухвалою суду від 18.06.2018 року справу було прийнято до провадження та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 17.09.2018 року. Ухвалою суду від 17.09.2018 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 06.11.2018 року. У судове засідання 06.11.2018 року сторони не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника позивача - [PERSON] (по ордеру серії ОД №380187 від 09.10.2017 року) до суду надійшла заява, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити позов. Також, представник ТОВ „РЕМСТРОЙ-УКРАЇНА", яке у свою чергу є власником 100% статутного капіталу ПП «Рулав», - [PERSON] (по довіреності від 11.04.2009 року) 26.10.2018 року надав до суду заяву, згідно якої не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], вважає за можливе задовольнити та просив призначити тимчасово виконуючим обов'язків директора - [PERSON]. Просив справу розглядати за його відсутності. У матеріалах справи наявні пояснення представника третьої особи від 14.03.2018 року, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності. Додатково зазначили, що вимога позивача про встановлення порядку виконання рішення суду шляхом внесення юридичним департаментом ОМР відповідей про звільнення [PERSON] з посади директора ПП «РУЛАВ» з 23.05.2016 року та призначити тимчасово виконуючим обов'язків керівника ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» як єдиного власника ПП «РУЛАВ» - [PERSON] з 24.05.2016 року, є неможливою для виконання державним реєстратором. Посилались на те, що з урахуванням вимог чинного законодавства для внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, пов'язаних із зміною керівника ПП «РУЛАВ», необхідне особисте звернення Управління ПП «РУЛАВ» в порядку встановленому Законом та Порядком державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 року №359/5. Також посилався на те, що питання щодо звільнення позивача з займаної посади належить до виключної компетенції ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» (а.с.47-49). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є 16 листопад 2018 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.06.2011 року позивач був керівником та підписантом Приватного підприємства «Рулав» (код ЄДРПОУ 31579771), засновником якого є ТОВ «[INFO]» (код [NUMBER]), кінцевим власником якого є [PERSON] згідно витягу з ЄДРЮОтаФО-підприємців від 05.11.2018р. Зазначене підприємство не перебуває в процесу припинення останнє підтвердження відомостей про юридичну особу зареєстровані 24.11.2015р., про що свідчить відповідний запис у реєстрі. Місцезнаходження юридичної особи ПП «Рулав»: м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 45-а Місцезнаходження юридичної особи ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна»: м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 58, кв.5. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.11.2018 року вбачається що засновником -учасником підприємства є ПП «[INFO]» ( ЄДРПОУ [NUMBER]) , а кінцевий власник-[PERSON] , директором є [PERSON], в процесі припинення не перебуває, підтвердження відомостей про юридичну особу останнє 24.11.2015р. Зазначене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПП «Рулав» станом на 05.11.2018 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач 22.04.2016 року направив на адресу ПП «РУЛАВ» повідомлення з вимогою про скликання позачергових зборів на 23 травня 2016 року, де визначено порядок денний: про звільнення [PERSON] з посади директора ПП «РУЛАВ» та про призначення директора підприємства (а.с.25). Далі, 05 травня 2016 року [PERSON] надіслав ПП «РУЛАВ» заяву про звільнення за власним бажанням у порядку ст. 38 КЗпП з 05.05.2016 року, копію якої надав суду (а.с.24). Також, 05.05.2016 року позивач на адресу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області направив повідомлення про те, що ним була подана заява про звільнення з посади директора ПП «РУЛАВ», в якому вказує також те, що фактично з 24 травня 2016 року не буде виконувати обов'язки директора ПП «РУЛАВ» та просив вважати будь-які документи за його підписом недійсним (а.с.7). Представник відповідача ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» в особі його директора [PERSON] визнає позов, про що надано заяву 26.10.2018р на адресу суду. Проте суд визнані директором відповідача обставини приймає лише в частині підтвердження не звільнення позивача, а інші погодження не приймає виходячи з наступного. Підставою звернення до суду стало посилання на те, що до сьогоднішнього моменту рішення про звільнення позивача з посади директора ПП «РУЛАВ» засновником прийнято не було, чим на думку позивача порушено його право на звільнення, а факт перебування на посаді директора після 23.05.2016 року породжує певні юридичні наслідки, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись за захистом своїх порушених прав до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, та/або районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору (ст. 221 Кодексу законів про працю). Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом статті 24 КЗпП України визначено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Пунктом 1 ч.1 ст.23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Таким чином, суд вважає доведеним перебування позивача у трудових відносинах із Приватного підприємства «РУЛАВ» з 01.06.2011 року. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору також є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю - працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. За змістом положень ст. 38 КзПП, ст. 145 Цивільного кодексу України, ст. 58, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства» праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов'язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. У відповідності до ст.ст.97, 98 ЦК України органами управління товариства є загальні збори його учасників, які мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов'язані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. № 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Між тим, як встановлено за розглядом справи, ршення засновника про звільнення відсутнє, тобто уповноважений на звільнення директора орган ПП «РУЛАВ» , засновником якого є ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» (ЄДРПОУ 32751242) проігнорував повідомлення Позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву Позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом обов'язків по створенню нового виконавчого органу. Окрім цього, не внесення Відповідачем відповідних змін про звільнення з посади директора [PERSON] до Єдиного державного реєстру свідчить про те, що Відповідач не визнає припинення трудових відносин з Позивачем та продовжує вважати його керівником підприємства. З огляду на викладене, суд розцінює бездіяльність відповідачів щодо припинення трудових відносин з [PERSON] як протиправною, такою, що порушує трудові права позивача як працівника, зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 6 ст. 13 ЦК України). Таким чином, з урахуванням викладеного, а також визнання відповідачами позову, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання припиненими трудових правовідносин з ПП «РУЛАВ» є частково обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження за розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку наявним матеріалам справи, суд не вбачає, а позивачем не доведено факт припинення трудових відносин з підприємством саме 23.05.2016 року, оскільки жодних належних доказів на підтвердження того, що саме з цієї дати припинились правовідносини між сторонами, що відповідач був сповіщений належним чином про бажання позивача звільнитись, суду не надано. Тому в цій частині позову суд відмовляє. При цьому суд встановлює лише факт не здійснення певних обов'язків відповідачем на час подання позову тобто виникнення спору. У відповідності до ст. 113 ГК України, приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи. У відповідності до ст. 65 ГК України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів . Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. У відповідності до ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частиною 1 статті 145 Цивільного кодексу України, частиною 1 статті 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є збори учасників. Як визначено частинами 2 та 3 статті 145 Цивільного кодексу України та статтею 62 Закону України "Про господарські товариства", у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Компетенція виконавчого органу, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються Цивільним кодексом, іншим законом та статутом товариства. Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції зборів учасників. Відповідно до положень статті 145 Цивільного кодексу України, статті 59 Закону України "Про господарські товариства" до виключної компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, внесення змін до статуту товариства; обрання та відкликання членів виконавчого органу товариства. Питання, віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу товариства. Отже, чинним законодавством чітко передбачено порядок створення виконавчого органу товариства (підприємства). Також, відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Згідно пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб. Системний аналіз положень пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України та частини третьої статті 99 ЦК України дає підстави дійти висновку, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. Припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобіганню негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. Таким чином, припинення трудового відносин з посадовою особою згідно конкретно визначеною ним дати звільнення залежить від волі власника. Тобто суд не вправі приймати рішення про дату звільнення позивача за минулі три роки, оскільки при цьому суд враховує що позивач з позовом звернувся лише 18.20.2017р. Згідно ст. 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є, зокрема, заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини. Частина 4 статті 23 Господарського кодексу України забороняє незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Пунктом 2.8 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" від 28.12.2007 N 04-5/14 визначено, що суди не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції загальних зборів, у тому числі про внесення змін до установчих документів господарських товариств, включення особи до складу наглядової ради товариства тощо. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що друга вимога позову (щодо призначення тимчасово виконуючим обов'язки керівника ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» як єдиного власника ПП «[INFO]» - [PERSON] з 24.05.2016 року) є некоректною та не відноситься до компетенції суду, оскільки останній не може приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції загальних зборів засновника юридичної особи. Тому у цій частині позову суд також відмовляє за його безпідставністю. У зв'язку з відмовою у задоволенні другої вимоги [PERSON], то необхідності визначати порядок виконання рішення суду шляхом внесення юридичним департаментом ОМР відповідей про звільнення [PERSON] з посади директора ПП «РУЛАВ» з 23.05.2016 року та призначити тимчасово виконуючим обов'язків керівника ТОВ «РЕМСТРОЙ-Україна» як єдиного власника ПП «[INFO]» - [PERSON] з 24.05.2016 року, немає. Питання щодо розподілу судових витрат сторонами не заявлялось, а тому судом не вирішується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial