Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

В грудні 2012 року ПАТ „Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11218247000 від 18.09.2007 р. у загальному розмірі 1116740,07 грн. (з яких : заборгованість по кредиту - 785197,15 грн. ; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 331542,92 грн.), мотивуючи свої позовні вимоги невиконанням відповідачами своїх зобов'язань за вказаним договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Позивач просив розглянути справу без участі його представника, про що зазначив в тексті позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову в частині вимог до [PERSON], про зо подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що вона не з'являється на пошту для одержання судової повістки за залишеним для неї повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За приписами ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно договору про надання споживчого кредиту № 11218247000 від 18.09.2007 р. акціонерний комерційний інноваційний банк „УкрСиббанк", назва якого згодом була змінена на відкрите акціонерне товариство „УкрСиббанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк", надав [PERSON] кредит в сумі 100000,00 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату укладення цього договору становить 505000,00 грн., на строк користування з 18.09.2007 р. по 18.09.2028 р., із сплатою процентів за користування кредитними коштами протягом перших 30-ти календарних днів за процентною ставкою у розмірі 10,5 % річних, з переглядом процентної ставки по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами щомісячними платежами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 18.09.2028 р. Проте [PERSON] не виконує належним чином свої зобов'язання за вказаним договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за цим договором, її заборгованість за цим договором станом на 15.11.2012 р. склала у загальному розмірі 1116740,07 грн., з яких : заборгованість по кредиту - 785197,15 грн. ; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 331542,92 грн. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою [PERSON], про що 18.09.2007 р. між банком і поручителем [PERSON] був укладений договір поруки № 142631. Згідно з п.п. 1.3., 1.4. цього договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Пункти 5.5., 11.1., 11.2. кредитного договору № 11218247000 від 18.09.2007 р. передбачають, що у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих за цим договором процентів, комісій у порядку встановленому р розділом 11 цього договору. Відповідно до ст.ст. 526,611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. У випадку ж неотримання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту протягом 40 календарних днів з дати направлення цього повідомлення (вимоги) банком, термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Вирішуючи дану справу, суд враховує, що згідно з умовами договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, ПАТ „УкрСиббанк" передав (відступив), а ПАТ „Дельта Банк" прийняв права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 11218247000 від 18.09.2007 р. та договором поруки № 142631 від 18.09.2007 р., в зв'язку з чим до позивача перейшли всі права ПАТ „УкрСиббанк" щодо права вимоги до боржника за вказаними кредитним договором та договором поруки. Позивач направив на адресу відповідачів [PERSON] і [PERSON] досудову вимогу (відповідно за вих. № 48.2-08/4590/12 від 05.10.2012 р. та за вих. № 48.2-08/4639/12 від 05.10.2012 р.), яка містить вимогу про сплату простроченої (поточної) заборгованості по кредиту, а так само попередження про можливе застосування банком дострокового стягнення кредиту та усіх нарахувань за ним у повному обсязі та/або звернення стягнення на предмет іпотеки, але не містить вимогу про повне дострокове повернення кредиту та усіх нарахувань за ним. Проте відповідачі залишили цю вимогу позивача без задоволення. Водночас судом установлено, що ПАТ «УкрСиббанк» направив на адресу поручителя [PERSON] письмову вимогу за вих. № 138-1/32-29/1022 від 23.02.2009 р., яка містить вимогу про дострокове виконання усіх грошових зобов'язань за кредитним договором 11218247000 від 18.09.2007 р. протягом 31 календарного дня з дати отримання поручителем цієї вимоги. Договором поруки № 142631 від 18.09.2007 р. не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним (кредитним) договором. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що у зв'язку з порушенням [PERSON] виконання зобов'язання за кредитним договором № 11218247000 від 18.09.2007 р., ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і розділу 11 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 23 лютого 2009 року поручителю письмову вимогу про дострокове повернення кредиту і усіх платежів за ним. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та сплати усіх платежів за ним протягом 31 календарного дня з дати одержання цієї вимоги від банку ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до ч 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання. В матеріалах справи відсутні докази щодо дати одержання [PERSON] вищевказаної вимоги ПАТ «УкрСиббанк», а п. 11.1. кредитного договору № 11218247000 від 18.09.2007 р. передбачає, що у випадку неотримання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту протягом 40 календарних днів з дати направлення цього повідомлення (вимоги) банком, термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Відтак, передбачений частиною ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з 41 календарного дня з дати відправлення банком поручителю [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту та усіх нарахувань за ним від 23.02.2009 року, тобто з 04.04.2009 року. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-190цс14. Таким чином позов позивача в частині вимог до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 3219,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial