Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 08 жовтня 2021 року надійшла позовна заява адвоката Кривенко Ірини Михайлівни, яка діє в інтересах [PERSON] (надалі Позивач) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (надалі Відповідач), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторія Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. (а.с. 1-3). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 08 жовтня 2021 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді 11 жовтня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, завірені належним чином копії документів на підставі яких був вчинений виконавчий напис №2796 від 16.07.2021 року. (а.с. 23-24). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач АТ «Ідея Банк» надав відзив на позовну заяву (а.с.30-53). Від третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни на виконання ухвали суду від 11.10.2021 року надано завірені належним чином копії документів на підставі яких був вчинений виконавчий напис №2796 від 16.07.2021 року. Пояснень на позов не надходило. (а.с. 54-105) Від третьої особи Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни пояснень на позов не надано. В матеріалах справи міститься докази отримання ухвали про призначення судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду 29 жовтня 2021 року. (а.с. 27) У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог позивача. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21.09.2021 року через мобільний додаток «Дія» він дізнався, що відносно нього відкрито виконавче провадження номер в АСВП: 66742983, стягувач АТ «Ідея Банк». Перевіривши в Єдиному реєстрі боржників за своїми анкетними даними, він дізнався, що відносно нього Приватним виконавцем Довгань В.В. відкрито виконавче провадження №66742983 з примусового виконання виконавчого напису Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. У зв`язку з відкриття виконавчого провадження на рахунки позивача в банківських установах, постановою Приватного виконавця Довгань В.В. накладено арешти. 24.09.2021 року позивачем отримано від Приватного виконавця Довгань В.В. постанову про арешт коштів боржника. Проаналізувавши вказану постанову, позивач вважає, що виконавчий напис №2796 від 16.07.2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і, як наслідок, відкрито неправомірне виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на грошові кошти позивача. Крім того, посилаючись на вимоги серед документів наданих АТ «Ідея Банк» нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Виконавчий напис №2796 від 16.07.2021 року, який посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором кредиту та страхування №Р24.00408.004201104 від 10.08.2018 року, в розмірі 119763,50 грн., вчинено за відсутності доказів безспірності вимог АТ «Ідея Банк». У відзиві\~на позовну\~заяву Відповідач просить суд відмовити у задоволені позовної заяви [PERSON] в повному обсязі та посилається на наступні обставини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 87, ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Вiдповiдно до п. 3.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Згідно з п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На виконання вказаних вимог Переліку АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису у тому числі: заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису; заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису; кредитний договір №Р24.00408.004201104 від 10.08.2018; довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів; вимогу АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов`язань; довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Р24.00408.004201104 від 10.08.2018, станом на 07.06.2021; список згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»; список згрупованих відправлень цiнних листів АТ «Ідея Банк»; опис вкладення до цiнного листа, що підтверджує направлення на адресу Позивача документів, визначених пунктами 4 - 5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку; виписку по рахунку; детальний розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Р24.00408.004201104 від 10.08.2018, станом на 07.06.2021. Аналіз наведених документів дає змогу стверджувати, що вони в повній мірі встановлюють суму заборгованості [PERSON] перед АТ «Ідея Банк». Окрім того відповідач зазначає, що в основі розмежування понять «спірної» та «безспірної» заборгованості відповідно до висновку Верховного суду у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі № 761/45042/16-ц, покладається не власне ставлення боржника до пред`явленої вимоги, а об`єктивна ознака, тобто фактичний склад і характер правовідносин. Вирішення питання, чи є заборгованість об`єктивною безспірною, залежить від того, чи надано нотаріусу перелік документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку відповідно до вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Вказує на те, що безспірність заборгованості підтверджується документально, визначеним Переліком, а не ставленням боржника до неї. Щодо обов`язкової умови для вчинення нотаріусом виконавчого напису нотаріально посвідчений договір позики, представник відповідача вказував, що указана вимога не ґрунтується на вимогах законодавства, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14 не визначено моменту, з якого втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року. Тому виконавчий напис вчинено у період дії п.2 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" у редакції, за якою відсутній обов`язок подавати договір виключно у нотаріально посвідченій формі. Отже за доводами відповідача, оскаржуваний виконавчий напис, щодо стягнення з [PERSON] , заборгованості в розмірі 117 863,5 грн., відповідає всім вимогам Закону України «Про нотаріат» та інших нормативних актів. Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначав, що беручи до уваги текст позовної заяви та додатків, не надано обґрунтування таких витрат у розмірі 5000,00, тому вказані витрати представник відповідача вважає такими, які підлягають зменшенню до нуля. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. 10 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №Р24.00408.004201104. Відповідно до п.1.1-1.3 вказаного кредитного договору, Банк надає Позичальникові кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 85259,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами. Банк надає кредит у день підписання цього Договору строком на 24 місяців. За користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 15% річних від залишеної суми кредиту. (а.с.56) 07 червня 2021 року АТ «Ідея Банк» було направлено [PERSON] вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань вих. №12.4.2/ Р24.00408.004201104, в якій повідомлено, що станом на 07.06.2021 року заборгованість за Кредитним договором, враховуючи пеню, становить 117863,5 грн. (а.с.37, 61) 13 липня 2021 року представником за довіреністю АТ «Ідея Банк» Карпець Ю.В. складено Довідку про ненадходження платежів вих. №12.4.2/50789 на ім`я приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазоновій О.М., в якій повідомлено, що 07.06.2021 року АТ «Ідея Банк» за адресою реєстрації Позичальника [PERSON] було направлено вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань. З моменту направлення Позичальнику вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань оплат, спрямованих на повне виконання зобов`язань по договору №Р24.00408.004201104 від 10.08.2018 року, на рахунок АТ «Ідея Банк» не надходило. (а.с. 60) 13 липня 2021 року представник за довіреністю АТ «Ідея Банк» Карпець Ю.В. звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. з заявою про вчинення виконавчого напису №12.4.2/50255. (а.с.58-59) На виконання ухвали суду від 11 жовтня 2021 року про витребування доказів, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. направлено на адресу копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 16 липня 2021 року за реєстровим номером №2796. (а.с.54-105) Відповідно до копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 16 липня 2021 року за реєстровим номером №2796, представник АТ «Ідея Банк» звернувшись до приватного нотаріуса Сазонової О.М. з заявою про вчинення виконавчого напису від 13.07.2021 року №12.4.2/50255 надав наступні документи: - Кредитний договір Р24.00408.004201104 від 10.08.2018 року, заяву №Р24.00408.004201104 від 10.08.2018 року про акцент публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення Договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку ПАТ «Ідея Банк», - згода повідомлення фізичної особи-клієнта Банку від 30.08.2018 року, - заява про вчинення виконавчого напису від 13.07.2021 року №12.4.2/50255, довідку про ненадходження платежів від 13.07.2021 року №12.4.2/50789, - вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань від 07.06.2021 року вих. №12.4.2/ Р24.00408.004201104, - довідка-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Р24.00408.004201104 від 10.08.2018 року, станом на 07.06.2021 року становить 117\~863,5 грн., - довіреність представника АТ «Ідея Банк», - скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей, паспорт громадянина України представника АТ «Ідея Банк» Карпець Ю.В., - наказ голови правління ПАТ «Ідея Банк» про призначення на посаду, статут АТ «Ідея Банк». 16 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною був вчинений виконавчий напис № 2796 від 16.07.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі Договору кредиту та страхування №Р24.00408.004201104 від 10.08.2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] , строк платежу за яким настав 10.04.2019 року. Запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк», стягнути з [PERSON] за період з 11.05.2019 року по 07.06.2021 року включно у розмірі 70767,03 грн. прострочений основний борг, 15736,80 грн. прострочені проценти, 20717,94 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту, 10641,73 пеня, 1900,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 119\~763,50 грн. (а.с.55) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни від 07 вересня 2021 року, в рамках виконавчого провадження №66742983, в порядку примусового виконання виконавчого напису №2796 виданого 16.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., накладено арешт коштів боржника [PERSON] (а.с.11) Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює\~свою діяльність\~у сфері\~безспірної юрисдикції\~і не\~встановлює прав\~або обов`язків\~учасників правовідносин,\~не визнає\~і не\~змінює їх,\~не вирішує\~по суті\~питань права.\~Тому вчинений\~нотаріусом виконавчий\~напис не\~породжує права\~стягувача на\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна,\~а підтверджує,\~що таке\~право виникло\~в стягувача\~раніше.\~Мета вчинення\~виконавчого напису\~ надання\~стягувачу можливості\~в позасудовому\~порядку реалізувати\~його право\~на примусове\~виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Крім того, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. До матеріалів справи долучений Кредитний договір №Р24.00408.004201104 від 10 серпня 2018 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] . Представником відповідача надано суду виписку з особового рахунку [PERSON] за період з 10.08.20218 року по 13.07.2021 рік та детальний розрахунок по кредиту №Р24.00408.004201104 від 10 серпня 2018 року. (а.с.42-45). Як вбачається з розрахунку заборгованості, Позивачем за період користування кредитом сплачено коштів на погашення заборгованості 33 660,07 грн, а отримано від банку кредитних коштів на суму 85259,00грн. строком на 24 місяці (а.с. 42-45). Також з розрахунку заборгованості вбачається, що виконавчий напис вчинено у тому числі й на стягнення з Позивача на користь відповідача 20717,94 грн. простроченої плати за обслуговування кредиту. В той же час відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформаціюпро поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з пунктом 1.4 кредитного договору від 10.08.2018 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Тобто, пунктом 1.4 кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановленачастиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. (а.с. 56) Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їхвчиняє банкабо споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі N 708/195/19. Як стверджується матеріалами справи, пунктом 1.4 Кредитного договору від 10.08.2018 року позичальнику (Позивачу) фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Як вбачається з розрахунку заборгованості , з оплат на погашення кредиту, здійснених Позивачем, 13044,63 грн. скеровано на плату за обсуговування кредиту. При цьому, надання інших послуг за вказану плату умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 6 Кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. І ця щомісячна плата не залежить від потреби позичальника у інформації щодо його кредиту: тобто позичальник взагалі може не звертатися до Банку за отриманням такої інформації, однак щомісячно повинен платити за таку ненадану послугу, оскільки плата за неї є складовою частиною кожного щомісячного платежу. Відтак, оскільки Банком у Кредитному договорі була встановлена плата за ті послуги, які за вказаним законом повинні надаватися безоплатно, то доводи Позивача про відсутність доказів безспірності заборгованості заслуговують на увагу. Згідно правового\~висновку,\~викладеного у\~постанові Верховного\~суду України\~від 05.06.2017\~року у\~справі №6-887цс17,\~при вирішенні\~спору про\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~суд не\~повинен обмежуватися\~лише перевіркою\~додержання нотаріусом\~формальних процедур\~і факту\~подання стягувачам\~документів на\~підтвердження безспірної\~заборгованості боржника\~згідно з\~Переліком документів;\~для правильного\~застосування положень\~статей\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~у\~такому спорі\~суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Як вбачається із наданих відповідачем доказів, відомостей про те, що позивачем [PERSON] було отримано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що датована 07.06.2021 року суду не надано. Крім того, з наданх на ухвалу суду матеріалів нотаріальної справи на вчинення виконавчого напису вбачається, що Відповідач не представляв нотаріусу розрахунок заборгованості, а так само і не надав доказів отримання боржником (Позивачем) письмової вимоги про усунення порушення. Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги АТ «Ідея Банк». Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення не містять Відтак 30-денний строк не був дотриманий, а тому заборгованість не можна вважати безспірною, у чому нотаріус не пересвідчився. Крім того, з наданих суду документів неможливо встановити, чи існувала заборгованість на момент вчинення виконавчого напису у тому розмірі, як зазначає банк, адже відповідно до копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 16 липня 2021 року за реєстровим номером №2796, відповідачем не були долучені виписку з особового рахунку [PERSON] за період з 10.08.20218 року по 13.07.2021 рік та детальний розрахунок по кредиту №Р24.00408.004201104 від 10 серпня 2018 року, на які наразі посилається АТ «Ідея банк». Надана представником відповідача АТ «Ідея Банк» нотаріусу довідка-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Р24.00408.004201104 від 10.08.2018 року, станом на 07.06.2021 року, не може вважатися належним документом, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Господарські суди при дослідженні матеріалів нотаріального провадження з вчинення спірного виконавчого напису встановили, що при його вчиненні нотаріус не отримував первинних документів щодо видачі позики та здійснення її часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), відтак у нього не було підстав вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» є безспірним. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Встановлені судом фактичні обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості позичальника безспірним, а виконавчий напис винесеним відповідно до чинного законодавства України. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідач не скористався правом для подання до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог банку. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Що стосується розподілу судових витрат. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц). Як вбачається із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги б/н від 24 вересня 2021 року, укладений між адвокатом Кривенко Іриною Михайлівною та [PERSON] . (а.с. 13). Розділом 3 даного договору сторонами обумовлено, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 Договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі відповідно акту виконаних робіт. Відповідно до Акту виконаних юридичних послуг за договором про надання правничої допомоги від 24 вересня 2021 року, який підписаний Клієнтом [PERSON] та Адвокатом Кривенко І.М. 07 жовтня 2021 року, Адвокат на підставі договору про надання правничої допомоги від 24 вересня 2021 року виконав наступну роботу: складання позовної заяви 2 год. 50 хв. вартість послуги 2500,00 грн., складання клопотання про витребування доказів 1 год. 00 хв. вартість послуги 500,00 грн., складання клопотання про забезпечення позову до його подання 2 год. 00 хв. вартість послуги 1000,00 грн., складання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 1 год. 00 хв. вартість послуги 500,00 грн., складання клопотання про звільнення від сплати судового збору 30 хв. вартість послуги 500,00 грн. Всього 5000,00 грн. (а.с.17) Відповідно до Квитанції до прибуткового касового ордеру №7 від 07 жовтня 2021 року адвокатом Кривенко І.М. прийнято від [PERSON] на підставі договору про правничу допомогу від 24.09.2021 року, акт від 07.10.2021 року 5000,00 грн. (а.с.18) Від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, вмотивоване тим, що заявлені витрати на правову допомогу є завищенними. Суд погоджується з твердженнями сторони відповідача про те, що заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, та не відповідають критеріям розумності та пропорційності. Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу є обґрунтованим. У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи заперечення відповідача, витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню із відповідача на користь позивача [PERSON] , а саме в розмірі 3500,00 (три тисячі п`ятсот грн..), що відповідає обсягу наданих адвокатом послуг згідно з представленого акут виконаних робіт. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивача було звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати у сумі 908,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved