Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися із позовом до редакції газети "Сарненські новини" про спростування недостовірної інформації та зобов"язання її спростування. Ухвалою Сарненського районного суду від 05.01.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена [PERSON] як автор оспорюваної позивачами інформації, яка поширена газетою «Сарненські новини». Позивачі в обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що є лікарями Сарненської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, щодо яких газетою «Сарненські новини» у номері від [INFO] [NUMBER] опублікована стаття [PERSON] «[INFO]», в якій стверджується, що лікарів Сарненської МР МСЕК аби вмовити виробити інвалідність пацієнтам доводиться класти до кишені лікарю не одну тисячу гривень, що лікарі Сарненської МР МСЕК умисно ставлять людей з обмеженими фізичними можливостями в таке положення, що ті вимушені давати цим лікарям хабарі за встановлення групи інвалідності у розмірі від двох до трьох пенсій, також інвалідам доводиться кожен рік доводити відповідним службам факт відсутності кінцівки, яка не відросла, що лікарі Сарненської МР МСЕК витребували у пацієнтів хабарі, сума яких прирівнюється до вартості декількох бронежилетів, крім того автор статті зазначає про випадок, що у інвалідів, в сім»ї яких двоє здорових чоловіків захищають Україну на сході, лікарі Сарненської МР МСЕК для підтвердження діагнозу нахабно забрали гроші, які їм надали приватні підприємці та благодійники, однак вони не вчиняли ніяких дій на одержання хабарів від пацієнтів і заперечують викладену у статті інформацію, при цьому вказують, що в оспорюваній статті не зазначено позивачів як лікарів Сарненської МР МСЕК, однак мова у статті йде про Сарненщину, на території якої спілка підприємців зверталась до Сарненської РДА з приводу незаконного отримання грошей лікарями Сарненської МР МСЕК інвалідом із Сарненського району, про що свідчить постанова Сарненського РВ УМВС України від 31.10.2014 року про закриття кримінального провадження, яка доводить про відсутність в їх діях ознак кримінально-карних діянь, в зв»язку з чим вважають, що поширена у статті «[INFO]» у номері газети «Сарненські новини» від [INFO] [NUMBER] відповідачами інформація є недостовірною та підлягає спростуванню в порядку ст.37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації», оскільки принижує честь та гідність, ділову репутацію позивачів. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі і дали пояснення згідно заяви. Позивач [PERSON] письмовою заявою підтримав позов у повному обсязі, його представник [PERSON] дав пояснення в судовому засіданні. Представники відповідача редакції газети «Сарненські новини» [PERSON], [PERSON] позовні вимоги про спростування недостовірної інформації не визнали та дали пояснення про те, що в оспорюваній позивачами статті «[INFO]» у номері газети «Сарненські новини» від [INFO] [NUMBER] викладені оціночні судження журналіста газети [PERSON], яка досліджувала проблеми людей з обмеженими фізичними можливостями в силу службових обов»язків як редактора відділу газети «Сарненські новини» щодо соціального захисту певних категорій населення, та виклала в статті свою оцінку здобутої інформації відповідно до ст.ст.94, 277 ЦК України, Закону України «Про інформацію», ст.32 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при цьому вказують, що в статті жодним словом не згадуються лікарі Сарненської МР МСЕК, так як «медико-соціальні експертні комісії» вживаються в узагальненому понятті, крім того газета «Сарненські новини» є регіональним виданням, яке передплачують в різних районах Рівненської області, в зв»язку з чим доводи позивачів, що газета висвітлює лише життя Сарненщини, а даною статтею поширює недостовірну інформацію щодо лікарів Сарненської МР МСЕК, не відповідають дійсності, також стверджують, що викладені факти в постанові Сарненського РВ УМВС України від 31.10.2014 року про закриття кримінального провадження, які були предметом слідчої перевірки, не стосуються оціночних суджень автора, викладених в оспорюваній статті, яка жодним словом не згадує сім»ю Кардашів та подій, які стосуються даних осіб, просять відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила в судовому засіданні, що є автором статті «[INFO]» надрукованої у номері газети «Сарненські новини» від [INFO] [NUMBER], в якій виклала свою оцінку проблем інвалідів, які проживають на території Рівненської області, та звертаються до газети з приводу призначення їм груп інвалідності, в з»язку чим проводила журналістське розслідування та анонімно спілкувалась з людьми з обмеженими фізичними можливостями, які і повідомили, що при встановленні групи інвалідності платять гроші лікарям МСЕК, при цьому всю інформацію, оцінку якої провела в оспорюваній статті, здобула від анонімних опитувачів-інвалідів, а не від конкретних осіб, зокрема приватних підприємців та благодійників, які також знають про такі проблеми інвалідів в Сарненському районі, чи від членів сім»ї Кардашів, а тому доводи позивачів про викладення нею фактів, які носять інформаційний характер щодо лікарів Сарненської МР МСЕК, які підлягають перевірці, а не є оціночними судженнями, є надуманими та безпідставними, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у судовому засіданні, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Відповідно до положень ст.ст. 94, 277 ЦК України, ч.4 ст. 32 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному, в тому числі юридичній особі, гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" - при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є лікарями - членами Сарненської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, що вбачається із затвердженої організаційно-штатної структури (а.с.28). Судом достовірно встановлено, що [INFO] у номері газети «Сарненські новини» [NUMBER] надрукована стаття «[INFO]», в якій автор [PERSON] опублікувала розповідь анонімних пацієнтів, які виробляють групу інвалідності у лікарів медико-соціальної експертної комісії за певну суму грошей, починаючи з 1800 грн. залежно від групи інвалідності, при цьому хворим з обмеженими фізичними можливостями приходиться доводити медкомісіям свою недієздатність, також анонімні інваліди повідомили про випадок відібрання лікарями на підтвердження діагнозу грошей у їх малозабезпеченої родини, де двоє здорових чоловіків захищають Україну на сході, яких підтримували підприємці та благодійники матеріально, на що спілка підприємців Сарненщини, яка надає допомогу воїнам-землякам, звернулась до Сарненської РДА з метою покласти край свавіллю окремих медиків, при цьому автор оцінює дані розповіді як суспільну проблему інвалідів та хворих з обмеженими фізичними можливостями при встановленні групи інвалідності, які вже втратили здоров»я, що зломило їх життя (а.с.29). Згідно ч.1, ч.2 ст.30 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 року № 2657-XII - ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абзацах 3 - 5 п. 19 постанови від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону України "Про пресу", ст. 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Суд, досліджуючи обставини даної цивільної справи, також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пунктах 40,41 рішення від 29.03.2005 року у справі "Українська Прес-Група» проти України", яким встановлений факт порушення права друкованого засобу масової інформації на свободу вираження поглядів, в частині того, що стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані. Журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть, провокаційних. При дотриманні умов § 2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на "інформацію" та "ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства" . У своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Отже, суд приходить до висновку, що надрукована [INFO] у номері газети «Сарненські новини» [NUMBER] стаття «[INFO]» є оціночними судженнями, думками та переконаннями, критичною оцінкою певних фактів і недоліків, автора [PERSON], яка реалізовуючи свої права та обов»язки як журналіста, працівника засобу масової інформації газети «Сарненські новини», відповідно до Закону України "Про інформацію" виразила суб'єктивну думку і погляд на суспільну проблему інвалідів та хворих з обмеженими фізичними можливостями при встановленні групи інвалідності, яку не можна перевірити на предмет її відповідності дійсності на відміну від перевірки істинності фактів, які носять інформаційний характер та підлягають перевірці, в зв»язку з чим поширена інформація у статті «[INFO]» не є предметом судового захисту. Щодо посилань позивачів на те, що надрукована [INFO] у номері газети «Сарненські новини» [NUMBER] стаття «[INFO]» стосується їх як лікарів Сарненської МР МСЕК, так як мова у статті йде про Сарненщину, на території якої спілка підприємців зверталась до Сарненської РДА з приводу незаконного отримання грошей лікарями Сарненської МР МСЕК інвалідом із Сарненського району, про що свідчить постанова Сарненського РВ УМВС України від 31.10.2014 року про закриття кримінального провадження, яка доводить про відсутність в їх діях ознак кримінально-карних діянь, що поширенням даної недостовірної інформації порушені їх особисті немайнові права, то судом не здобуто доказів, які б свідчили про те, що поширена в оспорюваній статті інформація стосувалася фізичних осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки дана стаття не містить посилань на конкретних осіб як тих, що є інвалідами, які встановлюють групу інвалідності, так і конкретних лікарів певної медико-соціальної експертної комісії, крім того газета «Сарненські новини» є регіональним виданням, яке передплачують в різних районах Рівненської області, та яка висвітлює проблеми своїх читачів, а не лише жителів Сарненщини, в зв»язку з чим суд приходить до висновку, що доводи позивачів є надуманими та не ґрунтуються на фактах, які підлягають доказуванню. При цьому судом з»ясовано, що позивачі, які вважали, що оціночні судження та думки, які були поширені в засобі масової інформації [INFO] у газеті «Сарненські новини» [NUMBER] в статті «[INFO]», принижують їх гідність, честь та ділову репутацію, не скористалися наданим їм ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у засобі масової інформації газеті «Сарненські новини» з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень в оспорюваній статті з наданням їм іншої оцінки, що непрямо свідчить про їх сумнів щодо порушення особистих немайнових прав як лікарів - членів Сарненської МР МСЕК, оскільки в статті «медико-соціальні експертні комісії» вживаються в узагальненому понятті. Оцінивши вищевикладені факти в сукупності, суд вважає, що відсутні правові підстави для захисту в судовому порядку цивільних немайнових прав позивачів шляхом спростування інформації, викладеної в статті "[INFO]" в газеті "Сарненські новини" від [INFO] як недостовірної щодо лікарів колективу Сарненської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії та зобов"язання спростування недостовірної інформації, які не порушувались вчиненням юридичних дій відповідачів при реалізації права на свободу вираження поглядів.

Outcome: dismissed