Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до Хмільницького міськрайонного суду із вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме - житловий будинок за [ADDRESS] загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м., зазначений під літ. «А», з верандою «а», ганком та господарськими будівлями: літньою кухнею «Б», погребом з шиєю «п/Б», сараєм «В», огорожею № 1, воротами № 2, хвірткою № 3 та криницею № 4, вартістю 177572 грн. Сини спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], спадщини після смерті батька не приймали та на її прийняття не претендують. Інших спадкоємців, крім позивача, які б могли претендувати на спадкове майно після смерті [PERSON], немає. З приводу оформлення спадщини позивач зверталась до нотаріуса, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, а тому вона вимушена звертатись до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання позивач не з"явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Порицької сільської ради, в судове засідання не з»явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Треті особи в судове засідання не з"явились, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують щодо задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Порик Хмільницького району помер [PERSON] (а.с.5,6), який являється чоловіком позивачки - [PERSON] (а.с.15). Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме - житловий будинок за [ADDRESS]., загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м., зазначений під літ. «А», з верандою «а», ганком та господарськими будівлями: літньою кухнею «Б», погребом з шиєю «п/Б», сараєм «В», огорожею № 1, воротами № 2, хвірткою № 3 та криницею № 4, вартістю 177572 грн.(а.с.7-10,24-26). Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд, житловий будинок був побудований у 1972 році, господарські будівлі та споруди у 1972, 1988, 1991 роках (а.с.11).Згідно довідки Порицької сільської ради № 677 від 13.06.2013 року, [PERSON] являється спадкоємцем після смерті свого чоловіка (а.с.14), проте отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може через відсутність документів, що посвідчують право власності на житловий будинок (а.с.12). Спадкоємці першої черги до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття не звертались (а.с.22). Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Вказана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Матеріалами справи доведено, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності спадкодавцю, що підтверджується дослідженими доказами, а саме витягом з погосподарської книни та довідкою Порицької сільської ради № 555 від 28.04.2014 року(а.с.13, 25-26). Позивач прийняла спадщину на підставі ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно з ним проживала. Треті особи, які є синами спадкодавця, з останнім не проживали та у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, а отже є такими, що спадщину не прийняли. Беручи до уваги викладене, суд вважає можливим визнати право власності на нерухоме майно за позивачем, яка є спадкоємцем першої черги, що прийняла спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину у неї відсутня можливість, оскільки відсутня реєстрація права власності на спадкове майно за спадкодавцем.

Outcome: approved