Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] року помер його брат [PERSON], після смерті брата відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Львівської області. У встановлений законом строк він звернувся у Яворівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, в результаті чого нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори ГУЮ у Львівській області було встановлено факт прийняття ним спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме житловий будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Львівської області було відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів про належність даного майна спадкодавцеві. Оскільки, інших спадкоємців крім нього не має, просить ухвалити рішення, на підставі якого, визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Львівської області, в порядку спадкування за законом. В судове засідання представник позивача не з'явилася надіслала до суду клопотання про слухання справи у її відсутності,. позовні вимоги підтримала повністю. Представник Залузької сільської ради Яворівського району Львівської області та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися надіслали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи документи та докази, оглянувши матеріали спадкової справи №57-2015 які надійшли з Яворівської державної нотаріальної контори ГУЮ у Львівській області, суд приходить до переконання що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст.ст.1217,1220,1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця його баба та дід, як з боку батька так і з боку матері . Згідно ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON], помер, [INFO] року, даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданим Залузькою сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №7. Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Львівської області. З матеріалів спадкової справи №57/2015 вбачається, що [PERSON],[INFO], помер [INFO] постійно до дня смерті проживав та був зареєстрований в с.Залужжя\~ Яворівського\~ району\~ Львівської\~ області. Від його імені в Залузькій сільській раді заповіти не посвідчувались, заборон та арештів на належне йому майно в селі Залужжя не накладалось. [PERSON] був одинокою людиною в шлюбі не перебував. 17.03.2015 року в Яворівську державну нотаріальну контору ГУЮ у Львівській області як спадкоємець за законом другої черги спадкування (брат), звернувся позивач [PERSON], факт родинних відносин вбачається з довідки №887 від 17.03.2015 року виданої Залузькою сільською радою Яворівського району Львівської області. Факт прийняття позивачем спадщини стверджується заявою, однак в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Львівської області, в порядку спадкування за законом йому було відмовлено, що підтверджується листом Яворівської державної нотаріальної контори ГУЮ у Львівській області від 20.03.2015року №197/02-14. З матеріалів справи вбачається що позивач, протягом встановленого законом строку звернувся до Яворівської нотаріальної контори ГУЮ у Львівській з заявою про прийняття спадщини, після смерті брата [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно довідки №891 від 17.05.2015 року виданої Залузькою сільською радою Яворівського району Львівської області, житловий будинок [ADDRESS] Яворівського району Львівської області числиться за померлим [PERSON], та відносився до суспільної групи господарств-колгоспний двір. Згідно витягу з погосподарської книги Залузької сільської ради Яворіського району Львівської област,і станом на 15 квітня1991 року за особовим рахунком [NUMBER] числиться господарство, а саме, житловий будинок, головою даного господарства, яке відносилося до колгоспного двору, являвся [PERSON], інших членів даного колгоспного двору не вказано. Із технічного паспорта вбачається, що будівництво будинку було завершено в 1946 році, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року. Стаття 100 ЦК УРСР 1963 року визначено, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов"язову державну реєстрацію нерухомого майна. До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Відповідповідно до ст. 3 Закону України про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстрованого в Мін"юсті 18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державне реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З матеріалів справи вбачається що у передбаченому законом порядку право власності на даний житловий будинок не було оформлено (зареєстровано) за спадкодавцем [PERSON] до дня його смерті, відсутність реєстрації права власності на будинок за спадкодавцем позбавляє можливості позивача оформити свої спадкові права шляхом оформлення спадщини в нотаріальному порядку, що стверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі. Враховуючи вищевикладене слід прийти до висновку що позивачем прийнято спадщину за законом після смерті брата [PERSON], оскільки спірний будинок згідно даних погосподарської книги був зареєстрований на праві власності за господарством, останнім головою якого був спадкодавець, інших спадкоємців окрім позивача немає. В зв'язку з тим що на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності за спадкодавцем, за позивачем слід визнати право власності на спадковий будинок за адресою: [ADDRESS] Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved