Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі ? частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, про що надала суду письмову заяву, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду у зв'язку з чим судом проведено заочний розгляд справи. Розгляд справи проведено у відсутності сторін, у зв'язку із чим у відповідності до ст..197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Оцінивши та проаналізуваши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Так, зі свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] вбачається, що сторони по справі є його батьками. Дитина проживає спільно з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується актом Великоцепцевицької сільської ради №999 від 15.04.2015 року. Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, і зобов'язаний їх утримувати до досягнення повноліття, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо, у добровільному порядку [PERSON] коштів на утримання дитини не надає, і будь-яких домовленостей між сторонами з цього приводу не досягнуто, що підтверджується актом Великоцепцевицької сільської ради №999 від 15.04.2015 року суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року» враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є дитиною-інвалідом, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років з 01 січня 2015 року становить 1054 грн., для дитини віком від 6 до 18 років - 1286 грн. Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір аліментів - ? всіх видів доходу відповідача щомісячно, є достатнім для забезпечення невідкладних потреб дітей, їх харчування, навчання, лікування, оздоровлення, придбання одягу, інших необхідних матеріалів. Виходячи із взаємного обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі, який не є завищеним, з урахуванням віку неповнолітньої дитини, її потреб, та таким, що не створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру, відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов"язок по утриманні своїх дітей та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, відповідач не надав. Враховуючи викладене,

Outcome: approved