Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] 22.07.2015 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації. В якій прохав: задовольнити позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Зобов'язати [PERSON] спростувати відомості, наведені нею на пленарному засіданні 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання, щодо [PERSON], які ганьблять його честь, гідність і принужують ділову репутацію, у спосіб їх поширення. Зобов'язати [PERSON] спростувати поширені нею відомості та вибачитися перед [PERSON] на черговій (позачерговій) сесії Полтавської обласної ради. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що 30.04.2015 відбулося Перше пленарне засідання 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання,на порядку денному якого було поставлено 60 питань, серед яких передбачався розгляд питання «Про керівників суб'єктів господарювання спільною власністю територіальної громади Полтавської області». На вищезазначеному засіданні сесії Полтавської обласної ради було зареєстровано 79 депутатів відповідно до протоколу першого пленарного засідання 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання. На сесію було запрошено міських голів міст обласного значення, голів районних рад, міських голів міст районного значення, селищних голів, керівників департаментів Полтавської обласної державної адміністрації, представників Громадської ради при Полтавській обласній раді, представників засобів масової інформації та багато інших осіб, які були присутні на вищевказаній сесії Полтавської обласної ради. Під час розгляду питання порядку денного «Про керівників суб'єктів господарювання спільною власністю територіальної громади Полтавської області», зокрема, щодо продовження контракту з головним лікарем Полтавського обласного наркологічного диспансеру [PERSON] Слово для виступу взяла громадська активістка, [PERSON]., яка є юристом, головою громадської організації "Полтавська правозахисна група". Виступаючи біля трибуни засідань Полтавської обласної ради відповідач публічно почала безпідставно звинувачувати Головного лікаря Полтавського обласного наркологічного диспансеру [PERSON] у корупційних схемах та висвітлювати неправдиві факти щодо професійної роботи. Цитати з виступу [PERSON] на засіданні Полтавської обласної ради: «До пана [PERSON] є ряд запитань і правоохоронні органи підтвердять цю інформацію, що за останні місяці 2014 року було понад близько 21 кримінальної справи по виносу методону з сайтів замісної підтримуючої терапії. Керівником цих закладів є Ви. Ви, як керівник допустили поширення наркотичного засобу в Полтаві та Полтавській області, де проживаємо ми і Ви депутати. Громадськість закликає Вас, що така особа не може очолювати лану структуру і продляти контракт є недопустимим. Наркотик гуляє по місту, тому Ви не маєте права займати цю посаду надалі. Є більш кращі і гарні фахівці.»В результаті, при голосуванні, рішення про продовження контракту з [PERSON] прийнято не було. "За" проголосувало 26, "проти" проголосувало 12, "утримались" 7, "не голосували" 31. Вищезазначений виступ [PERSON] підтверджується протоколом Першого пленарного засідання 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання від 30.04.2015 та відеозаписом з пленарного засідання, який доданий до матеріалів справи. Умисні дії відповідача спричинили негативні наслідки для позивача, оскільки жодних таких чи подібних діянь, про які заявила у своєму виступі [PERSON] на зазначеній сесії, він не вчиняв, а навпаки професійно виконував свої обов'язки та отримував подяки від керівництва різного рівня. Відповідно до ст. З Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. В свою чергу, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. За період роботи та перебуванні на посаді Головного лікаря Полтавського обласного наркологічного диспансеру жодних зауважень до його, [PERSON] роботи не було, до дисциплінарної або будь- якої іншої відповідальності не притягувався. [PERSON] безпідставно, не маючи будь- яких підтверджуючих доказів звинуватила [PERSON] в допущенні поширення наркотичних засобів в м.Полтаві та Полтавській області. Натомість, в листі Управління боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Полтавській області від 19.01.2015 за №18/88 зазначено, що працівниками УНОН УМВС України в Полтавській області постійно проводяться заходи, спрямовані на недопущення витоку в незаконний обіг підконтрольних речовин, які використовуються в замісній терапії на базі Полтавського обласного наркологічного диспансеру, протягом четвертого кварталу 2014 року пацієнти кабінетів замісної підтримувальної терапії не затримувалися. Полтавський обласний наркологічний диспансер, керівником якого є головний лікар [PERSON] співпрацює з різними організаціями, в тому числі з міжнародними, які також позитивно характеризують діяльність зазначеного наркологічного диспансеру. Дані факти підтверджуються листами з міжнародного фонду "Відродження", міжнародної Програми Зниження Шкоди Фонду "Відкрите Суспільство", Всеукраїнської мережі людей, які живуть з ВІЛ/СНІД, МБФ "Міжнародний Альянс з ВІЛ/СНІД" в Україні". Завдяки активній позиції [PERSON] вже протягом перших років існування програми були отримані позитивні результати, які підтвердили її ефективність. Представники громадських організацій, зокрема, [PERSON], яка очолює Громадську організацію "Полтавська правозахисна група", своїми діями весь час перешкоджають роботі лікарів Полтавського обласного наркологічного диспансеру, без дозволу входять до лікувальних установ, чим порушують права пацієнтів на конфеденційність та перешкоджають процесу лікування. Пацієнти програми замісної підтримуючої терапії та члени їх родин зверталися письмово до представників влади, а саме до Голови Полтавської ОДА, Голови Полтавської обласної ради, Прокурору Полтавської області, Начальнику управління СБУ в Полтавській області, щодо вжиття заходів щодо припинення протиправних дій громадських активістів, які перешкоджають діяльності лікарів та чинять постійний тиск на головного лікаря наркологічного диспансеру [PERSON] та інших керівників медичної галузі, вимагаючи припинити програму замісної підтримуючої терапії. Полтавський обласний наркологічний диспансер весь час звітується до Полтавської обласної державної адміністрації про стан впровадження замісної підтримувальної терапії в Полтавській області. Вважає, що інформація оголошена відповідачкою на пленарному і сіданні 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання щодо [PERSON] є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, озвучена неправдиво, містить наклепницький характер, є негативною у розумінні денного законодавства та судової практики України, жодним доказом не підтверджена, жодним стверджуючим фактом не підкріплена, є такою, що принижує морально-етичні категорії, порочить честь та гідність, ганьбить плову репутацію позивача, у зв'язку з чим підлягає спростуванню. Висловлювання [PERSON] щодо поширення наркотичних засобів в м. Полтаві та Полтавській області із зазначенням до цього причетності [PERSON] та заклик депутатів сесії Полтавської обласної ради до того, що така особа не має права займати посаду головного лікаря Полтавського власного наркологічного диспансеру, призвело в результаті до того, що за подовження контракту з позивачем проголосовано не було. Крім того, на засіданні Постійної комісії Полтавської обласної ради, яке передувало пленарному засіданню 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання, розглядалося питання «Про керівників суб'єктів господарювання спільною власністю територіальної громади Полтавської області» щодо подовження контрактів та рекомендовано продовжити контракт з [PERSON] Частиною 1 ст. 275 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має паво звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночним судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Перед тим як поширити непідтверджену інформацію негативного змісту щодо особи потрібно вжити певних заходів, щоб перевірити достовірність інформації, яка підлягала розголошенню, та не допустити порушення прав, свобод і законних інтересів. У [PERSON] жодних підтверджуючих фактів та доказів не було, висловлена нею інформація перевірена не була та грунтувалася виключно на її припущеннях та мала недостовірний характер. Згідно ч. 7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Отже, вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Таким чином, враховуючи викладене, вважаю, що поширені відповідачем відомості є такими, що не відповідають дійсності, такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію. Відтак, вказані неправдиві відомості підлягають спростуванню на черговій (позачерговій) сесії Полтавської обласної ради, тому він і звертається до суду з даним позовом. 24 липня 2015 року ухвалою судді Шевської О.І. відкрито провадження у справі (а.с.52). (а.с.52 т.1) 02 березня 2016 року позивач [PERSON] надав суду заяву про збільшення позовних вимог. В якій остаточно прохав: задовольнити позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Визнати недостовірною інформацію поширену [PERSON] 30.04.2015 на Першому пленарному засіданні 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання наступного змісту: «До пана [PERSON] є ряд запитань і правоохоронні органи підтвердять цю формацію, що за останні місяці 2014 року було понад близько 21 кримінальної справи по виносу методону з сайтів замісної підтримуючої терапії. Керівником цих закладів є Ви. Ви, як керівник допустили поширення наркотичного засобу в Полтаві та Полтавській області, де проживаємо ми і Ви депутати. Громадськість закликає Вас, що така особа не може очолювати дану структуру і продляти контракт є недопустимим. Наркотик гуляє по місту, тому Ви не маєте права займати цю посаду надалі. Є більш кращі і гарні фахівці». Зобов'язати [PERSON] спростувати відомості, наведені нею на Першому пленарному засіданні 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання щодо [PERSON], які ганблять його честь, гідність і принижують ділову репутацію, у спосіб їх поширення. Зобов'язати [PERSON] спростувати поширені нею відомості та вибачитися перед [PERSON] на черговій (позачерговій) сесії Полтавської обласної ради. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати зі сплати судового збору. (а.с.206-207 т.1). 22 листопада 2018 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в зв'язку з закінченням 06.11.2018 терміну повноважень у судді Шевської О.І. до провадження судді Блажко І.О. надійшла цивільна справа № 554/9561/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації. 18 грудня 2018 року ухвалою суду викликано свідків. (а.с.115 т.2). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, прохала відмовити в повному обсязі, пославшись на відзив наданий 29 грудня 2018 року. Пояснила, що 30.04.2015 відбулося пленарне засідання 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання. На думку позивача, інформація, зазначена відповідачем, є такою, що не відповідає дійсності, що принижують честь, гідність та ділову репутацію. У своїй позовній заяві позивач обґрунтовуючи свої звинувачення в якості доказів надає вже монтований відеозапис, який піддавався монтажу, накладення зображення та зміні послідовності кадрів та не містить в собі подій, які відбувалися у реальному часі(лист № 643 від 17.08.2015 ТРК «Лтава). Позивач не навів жодних доказів, які підтверджували б приналежність авторства матеріалу, опублікованого в Інтернеті і який став предметом судового розгляду. Наголошую на тому, що позивач також наводячи цитати - умисно невірно тлумачить висловлювання, оскільки виступ біля трибуни засідань Полтавської обласної ради відбувався у форматі діалогів між громадськими активістами та представниками влади. Згідно Постанови КМ № 818 від 09.10.2013, якою затверджено «Порядок погодження з Головою\~Ради міністрів АРК, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» згідно листа № 01-38/954 заступника голови облдержадміністрації від 26.03.2015 та звернення Начальника управління майном Полтавської обласної ради № 484/01-14 від 03.04.2015 були подані кандидатури для продовження терміну дії трудових контрактів і до переліку осіб [PERSON] не був включений. Саме не дотримання процедури подання кандидатури на продовження трудового контракту і було причиною негативного результату голосування та не прийняття рішення. Також, звертаю увагу, що з позивачемукладено трудовий контракт, як з таким, що пройшов конкурсний відбір, згідно рішення про результати конкурсного відбору на заміщення вакантної посади і ухваленого відповідною комісією, згідно Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств (установ, організацій, закладів), які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, укладення та розірвання з ними контрактів. Положення затверджено рішенням третього пленарного засідання сьомої сесії обласної ради сьомого скликання від 14.06.2016 за No132 (зі змінами, внесеними згідно з рішенням пленарного засідання п'ятнадцятої сесії обласної ради сьомого скликання від 26.04.2017 No 458). Крім того, під час аналізу ряду цитат з виступу, на які особливу увагу звертає позивач, можна побачити, що інформація у них викладена з використанням мовних засобів, стилістичних фігур, що свідчить про те, що спірна інформація є оціночними судженнями. Згідно зі ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії», яке відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. У рішенні «Ляшко проти України» Європейський суд висловив правову позицію про те, що статті були викладені у надзвичайно жорстоких термінах. Проте з огляду на той факт, що вони були написані з питань серйозного суспільного інтересу та стосувалися публічних осіб та політиків, суд вважав, що застосована термінологія не може вважатися надмірною. Згідно з правовою позицією Європейського суду, висловленою в рішенні у справі «Федченко проти Росії», особа, яка за власною волею погоджується зайняти публічну посаду, повинна бути готовою терпіти значний обсяг публічної критики. Оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 29.11.2017 у цивільній справі № 6-639цс17, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя. А тому розумна критика та оцінка з боку відповідача діяльності позивача, яка стала наслідком осмислення й співставлення певних фактів та подій, не може розцінюватись як посягання на право позивача на честь, гідність та ділову репутацію, тому прохала відмовити у позові повністю. Суд, заслухавши позивача, відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 30.04.2015 відбулося Перше пленарне засідання 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання, на порядку денному якого було поставлено 60 питань, серед яких передбачався розгляд питання «Про керівників суб'єктів господарювання спільною власністю територіальної громади Полтавської області». Під час розгляду питання порядку денного «Про керівників суб'єктів господарювання спільною власністю територіальної громади Полтавської області», зокрема, щодо продовження контракту з головним лікарем Полтавського обласного наркологічного диспансеру [PERSON] слово для виступу взяла громадська активістка, [PERSON], яка є юристом, головою громадської організації "Полтавська правозахисна група". Виступаючи біля трибуни засідань Полтавської обласної ради [PERSON] публічно заявила, зокрема: «До пана [PERSON] є ряд запитань і правоохоронні органи підтвердять цю інформацію, що за останні місяці 2014 року було понад близько 21 кримінальної справи по виносу методону з сайтів замісної підтримуючої терапії. Керівником цих закладів є Ви. Ви, як керівник допустили поширення наркотичного засобу в Полтаві та Полтавській області, де проживаємо ми і Ви депутати. Громадськість закликає Вас, що така особа не може очолювати дану структуру і продляти контракт є недопустимим. Наркотик гуляє по місту, тому Ви не маєте права займати цю посаду надалі. Є більш кращі і гарні фахівці.», що підтверджується стенограмою першого пленарного засідання 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання від 30.04.2015 та відеозаписом з пленарного засідання (а.с.154-158) Листом Управління боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Полтавській області від 19.01.2015 за №18/88 зазначено, що працівниками УНОН УМВС України в Полтавській області постійно проводяться заходи, спрямовані на недопущення витоку в незаконний обіг підконтрольних речовин, які використовуються в замісній терапії на базі Полтавського обласного наркологічного диспансеру, протягом четвертого кварталу 2014 року пацієнти кабінетів замісної підтримувальної терапії не затримувалися. (а.с.10 зворот) Полтавський обласний наркологічний диспансер, керівником якого є головний лікар [PERSON] співпрацює з різними організаціями, в тому числі з міжнародними, які також позитивно характеризують діяльність зазначеного наркологічного диспансеру. Дані факти підтверджуються копіями : листів з міжнародного фонду "Відродження", міжнародної Програми Зниження Шкоди Фонду "Відкрите Суспільство", Всеукраїнської мережі людей, які живуть з ВІЛ/СНІД, МБФ "Міжнародний Альянс з ВІЛ/СНІД" в Україні". (а.с.11,13,14) Пунктом 15 постанови ВСУ № 1 від 27.02.2009 визначається, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 277 ЦК України,фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на звернення до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Судом встановлена, що інформація оголошена відповідачкою на пленарному засіданні 28-ї сесії Полтавської обласної ради 6-го скликання щодо [PERSON] є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, озвучена неправдиво, містить наклепницький характер, є негативною у розумінні чинного законодавства та судової практики України, жодним доказом не підтверджена, жодним стверджуючим фактом не підкріплена,є такою, що принижує морально-етичні категорії, порочить честь та гідність, ганьбить ділову репутацію позивача, у зв'язку з чим підлягає спростуванню. Частиною 1 ст. 275 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночним судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Пунктом 4 постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Стаття 302 ЦК України встановлює обов»язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. Тобто, перед тим як поширити непідтверджену інформацію негативного змісту щодо особи потрібно вжити певних заходів, щоб перевірити достовірність інформації, яка підлягала розголошенню, та не допустити порушення прав, свобод і законних інтересів. Судом встановлено, що у [PERSON] жодних підтверджуючих фактів та доказів не було, висловлена нею інформація перевірена не була та грунтувалася виключно на її припущеннях та мала недостовірний характер. Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Отже, вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Таким чином, враховуючи викладене, поширені відповідачем відомості є такими, що не відповідають дійсності, такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію. Відтак, вказані неправдиві відомості підлягають спростуванню на черговій (позачерговій) сесії Полтавської обласної ради. Позивачем [PERSON] при подачі позову сплачено 243грн. 60 коп. судового збору (а.с.1 т.1). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також стягнути з [PERSON]на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп.

Outcome: approved