Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М., третя особа: Київська міська рада про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності на майно. В обґрунтування позову зазначив, що 17.10.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М. було відкрито спадкову справу №5/2014 після померлої [PERSON] [INFO]. 26.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS]. Постановою від 16.04.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON] з метою оформлення права власності на спірну квартиру звернулась із заявою до Солом'янської державної адміністрації в м. Києві про оформлення передачі в приватну власність квартири [ADDRESS], в якій вона проживала з 1970 року на підставі ордеру від 22.05.1970 р. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд визнати право власності за [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 44,00 кв.м. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заперечення на позовну заяву, якими просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв'язку з тим, що померла [PERSON] не зверталась з заявою про приватизацію спірної квартири та їй було відмовлено у приватизації, а також просив суд розглядати справу за відсутності представника третьої особи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 22.05.1970 року [PERSON] видано ордер на жиле приміщення на сім'ю, яка складається з 3 чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (донька), на право зайняття 2 кімнат квартири [ADDRESS]. Ордер виданий на підставі рішення виконкому Залізничної ради 27.04.1970 р. №720. Як вбачається з довідки №1168 про склад сім'ї наймача квартири за адресою: [ADDRESS], постійно мешкають і мають право на приватизацію житла: [PERSON], [INFO], дата реєстрації 01.09.1970 р. 01.08.2012 року [PERSON] звернулась з заявою про передачу в приватну власність квартири згідно з Законом України «Про приватизацію державно го житлового фонду» до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, що підтверджується вхідним штампом від 10.09.2012 р. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №14141. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. 17.10.2014 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідної бабусі [PERSON], померлої [INFO]. 16.04.2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М. з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М. від 16.04.2014 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з неподанням правовстановлюючих документів на спадкове майно, якою встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] в належний строк, факт родинних відносин між спадкодавицею [PERSON] (двоюрідна бабуся) та спадкоємцем [PERSON] (внучатий племінник) та підстави для закликання до спадкування (відповідно до вимог ст. 1265 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Житловий фонд України утворюють жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України(ст.4 ЖК України). Відповідно до ч.2 ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках(житлові кімнати, житлові блоки(секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два та більше наймачів(далі - квартири(будинки), які використовуються громадянами на умовах найму(ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Пленум Верховного Суду України у ч. 5 п. 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише у тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державної житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Даний висновок погоджується з роз'ясненнями, наведеними у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі № 6-121цс13. Судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS]. За життя вона звернулася з заявою від 01.08.2012 року про передачу в приватну власність квартири згідно з Законом України «Про приватизацію державно го житлового фонду» до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, що підтверджується вхідним штампом від 10.09.2012 р., проте вказана заява розглянута не була. Як вбачається з листа Управління житлово - комунального господарства Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №18/20 від 20.01.2016 р. свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] не оформлювалось. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М., третя особа: Київська міська рада про визнання права власності на майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 44,00 кв.м., оскільки померла [PERSON] скористалась своїм правом на передачу в приватну власність вказаної квартири відповідно до ЗаконуУкраїни "Про приватизацію державного житлового фонду", проте не отримала свідоцтво про право власності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в розмірі 3 654, 00 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved