Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що 28 березня 2006 року в [ADDRESS], [PERSON] придбав однокімнатну квартиру за [ADDRESS], загальною площею 19,6 кв. метрів. Договір купівлі-продажу квартири посвідчено державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори , та відповідно ст. 657 ЦК України зареєстровано в Лубенському інвентарбюро в реєстрі за № 350. Після проведеного позивачем демонтажу в квартирі перестінок, тобто після її реконструкції, житлова площа збільшилася з 19,6 кв.м. до 20,6 кв.м. В 2008 році до придбаної кімнати, [PERSON] добудував прибудову площею основи 31,20 кв.м., де розмістив кухню, ванну з туалетом та коридор. Як пояснив позивач, самовільно збудовану прибудову відповідно Державним будівельним нормам він належним чином не оформив. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру, реконструйовану та прибудовану, загальною площею 44,2 м.кв., житловою площею 20,6 м.кв., що в [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, проте надав заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Представник від відповідача Лохвицької міської ради в судове засідання не з"явився, проте надав письмову заяву про слухання справи без участі представника, позовні вимоги визнають. Третя особа "Держархбудконтроль" Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в судове засідання не з"явилася, була належним чином повідомлена про розгляд справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 28 березня 2006 року в [ADDRESS], [PERSON] придбав однокімнатну квартиру за [ADDRESS], загальною площею 19,6 кв. метрів. Договір купівлі-продажу квартири посвідчено державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори , та відповідно ст. 657 ЦК України зареєстровано в Лубенському інвентарбюро в реєстрі за № 350. Після проведеного позивачем демонтажу в квартирі перестінок, тобто після її реконструкції, житлова площа збільшилася з 19,6 кв.м. до 20,6 кв.м. В 2008 році до придбаної кімнати, [PERSON] добудував прибудову площею основи 31,20 кв.м., де розмістив кухню, ванну з туалетом та коридор. Як пояснив позивач, самовільно збудовану прибудову відповідно Державним будівельним нормам він належним чином не оформив. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив. Згідно ст. 376 ЦК України, нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо таке збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. У відповідності до ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі -продажу від 28.03.2006 року, на праві приватної власності належить квартира в [ADDRESS], та складається з : жилої однокімнатної квартири, загальною площею 19,6 кв. метрів, в тому числі жилою площею 11,1 кв. метрів. Відповідно до технічного паспорта, складеного 01 червня 2018 року, загальна площа квартири [ADDRESS], після переобладнання становить 44,2 м.кв., житлова площа 20,6 м.кв.: квартира (А-1), прибудова (літ.а), ганок. Судом також встановлено, що позивачем було здійснено в квартирі демонтаж перестінок і після реконструкції житлова площа збільшилася з 19,6 м.кв. до 20,6 м.кв., та добудовано прибудову площею основи 31,20 м.кв., де розміщено кухню, ванну з туалетом та коридор. Також, відповідно до інформаційного листа відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області від 07.06.2018 року № 6, розташування самовільно збудованої прибудови до квартири [ADDRESS] відповідає вимогам ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень". Окрім того, судом береться до уваги та обставина, що свідчить про відсутність в процесі здійснення самочинної реконструкції, фактів порушення прав та інтересів третіх осіб та самого відповідача, що підтверджується клопотанням щодо не заперечення в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Підсумовуючи вказане, самочинна перебудова квартири в [ADDRESS], здійснена з дотриманням архітектурно-планувальних норм, та це не порушує права інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на таку.

Outcome: approved