Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті його бабці [PERSON] відкрилась спадщина на садкове майно - на 1/3 житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, загальною площею 95,2 кв.м., в тому числі житлової 63, 8 кв. м., що розташований в [ADDRESS]. Вказав, що є спадкоємцем [PERSON] - за заповітом, однак не може оформити спадкових прав на зазначене майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення. Представник третьої особи Реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області в судове засідання не з'явився, з невідомих суду на то причин, хоча про дату та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Судом встановлено наступні обставини. Заповітом від 02.02.1996 року, посвідченим секретарем Острівської сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованим в реєстрі за №1, зробила розпорядження, на випадок смерті жилий будинок, хлів, майно яке належить їй на праві особистої власності і знаходиться в с. Острів Тернопільського району Тернопільської області, заповідала [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Острівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, актовий запис №09 від 22.05.2014року. Відповідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 30.10.1989 року виданого Острівською сільською радою народних депутатів Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області, що цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, що складається з 3-х членів, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво надано на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 216 від 26 жовтня 1989року. Відповідно до довідки Острівської сільської ради №1256 від 08.12.2014 року про те, що [PERSON], яка померла [INFO] належить житловий будинок в [ADDRESS]. Станом на 01.07.1990року двір -колгоспний, членами двору були: [PERSON] - дочка, 1963 р.н., [PERSON] - внук, 1984 р.н.. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівль та споруд становить 0,2500га. Не приватизована. Заборона (арешт) відсутня. Згідно ч.1 ст.17, ст.18 Закону України "Про власність" майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. У власності осіб, що ведуть фермерське господарство, може бути майно, зазначене в статті 13 цього Закону. Як роз'яснив Верховний Суд України у п.6 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N 20 "положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних". Враховуючи наведене, члени колгоспного двору [PERSON], [PERSON], [PERSON] не втратила право на будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS], частка власності у майні колгоспного двору кожного із членів колгоспного двору становить 1/3. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2733/02-14 від 04.12.2014року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті гр. [PERSON], померлої [INFO] на 1/3 частку житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS] у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що хоча [PERSON] не оформила правовстановлюючі документи, однак набула право на вказаний житловий будинок, що входить до складу спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно - на 1/3 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], який прийняв спадщину згідно ст.1268 ЦК України. Інші спадкоємці в нотаріальну контору не звертались. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що на даний час позивач не може отримати свідоцтво про право власності на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно - 1/3 житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, загальною площею 95,2 кв.м., в тому числі житлової 63,8 кв. м., що розташований в [ADDRESS], що належав померлій [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved