Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вишенський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивований тим, що 22.06.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №VIW3GK00841465 згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 128 730 доларів США 00 центів. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір іпотеки №VIW3GK00841465 від 22.06.2007 року. Згідно п. 33.3 договору іпотеки відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме 3-х кімнатну квартиру загальною площею 83.60 кв.м., що розташована по [ADDRESS] Майно належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 04.10.2006 року. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці у справі №2-4251/09 від 10.11.2009 року було задоволено позовні вимоги Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на 3-х кімнатну квартиру загальною площею 83.60 кв.м, що розташована по [ADDRESS] рішення набрало законної сили 23.11.2009 року. 28.05.2010 року на квартиру, що є предметом іпотеки, Вишенським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції було накладено арешт відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу. Позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, проте накладення арештув порушує права банку, як іпотекодержателя. Просить позов задовольнити, звільнити з-під арешту, накладеного 28.05.2010 року старшим державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції майно належне [PERSON], а саме трикімнатну квартиру загальною площею 83,60 кв.м., що розташована по [ADDRESS] Просить стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Тимчик Б.О. позов підтримав з наведених у ньому підстав та просить його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Пояснив, що банк має намір самостійно здійснити реалізацію квартири, але наявність накладеного арешту є перепоною для здійснення продажу майна та порушує майнові інтереси банку. Просить позов задовольнити. Представник третьої особи Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Березова Н.М. в судовому засіданні пояснила, що старшим державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Паламарчуком В.В. при виконанні виконавчого листа №2-9011/10 виданого 29.01.2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, 28.05.2010 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], в тому числі на квартиру, що є предметом іпотеки. На даний час виконавче провадження в паперовому вигляді не збереглося, оскільки пройшов тривалий час. При вирішенні питання покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи через оголошення у пресі, а саме в газеті "Вінниччина" від 07.11.2014 року №87 (22929), про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та винести заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №VIW3GK00841465 згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 128 730 доларів США 00 центів. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір іпотеки №VIW3GK00841465 від 22.06.2007 року. Згідно п. 33.3 договору іпотеки відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру загальною площею 83.60 кв.м., що розташована по [ADDRESS] Майно належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 04.10.2006 року. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.11.2009 року позов Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про звернення стягнення задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VIW3GK00841465 від 22.06.2007 року в розмірі 862 281 грн. 41 коп. (113 308 доларів США 99 центів за курсом 7,61 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/210 від 04.06.2009 року) звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 83,60 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" з укладенням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Приватбанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Виселено [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційногоо обліку у відділі у справах громадянства, імміграціїї та реєстрації фізичних осіб УМВС України у м. Вінниці. 28.05.2010 року державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали №2-9011/10 виданої Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 29.01.2010 року та накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №64831081 від 28.07.2014 року в реєстрі міститься відповідний запис від 22.06.2007 року, де підставою обтяження вказано договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] від 22.06.2007 року, об'єкт обтяження квартира [ADDRESS] Крім того, в реєстрі міститься відповідний запис від 28.05.2010 року, де підставою обтяження вказано постанову про відкриття виконавчого провадження №19477220 від 28.05.2010 року, вид обтяження: нерухоме майно, відомості про суб'єкт обтяження: [PERSON], особа майно якої обтяжується. Обтяжувачем зазначено Вишенський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно положень ст. ст. 589 - 591 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, однак наявність накладеного державним виконавцем арешту є перепоною для реалізації банком предмета іпотеки та порушує майнові інтереси банку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами у справі, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved