Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення заборгованості з втраченого заробітку, втраченого заробітку з подальшою індексацією. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 березня 1988 року, перебуваючи в трудових відносинах з Управлінням матеріально- технічного забезпечення в/о Красноармійськвугілля з позивачкою стався нещасний випадок з вини водія ВП «Автомобіліст» в/о «Красноармійськвугілля», при наступних обставинах: Позивачка, як вантажник- експедитор, автомашиною КАЗ -608 [NUMBER] автобази в/о Красноармійськвугілля`на супроводжувала кольоровий брухт на розвантажувальне місце плавильного цеху в/о «Донецьквторчермет». При подачі на розвантажувальне місце автомашини заднім ходом водій автомобіля КАЗ -608 [PERSON] , правим колесом напівпричепу зрушив з місця ємкість з дизельним паливом, якою була прижата до приміщення складу ліва нога позивачки. В результаті нещасного випадку їй були спричинені наступні ушкодження здоров`я: множинний перелом кісток лівої стопи; розможенння м`яких тканин лівої стопи. За фактом нещасного випадку було складено Акт № 1 про нещасний випадок на виробництві, затверджений Управлінням матеріально-технічного забезпечення в/о Красноармійськвугілля 05.04.1988 року. При первинному огляду МСЕК позивачці було встановлено 25% втрати працездатності, а вже надалі з 21.07.1996 року - 40% втрати професійної працездатності з періодичним переглядом, а з 12.09.2002 року - 40 % безстроково. Шкоду спричинену втратою працездатності відшкодовувало ДП «Красноармійськвугілля» нині ДП «Мирноградвугіля» на підставі рішень судів. Останнє судове рішення було ухвалене Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 23.10.2007 року у справі № 2- 1653/2007 року, яким було затверджена мирова угода між позивачкою та відповідачем у справі про відшкодування втраченого заробітку, та яким сторони домовили про розмір утраченого щомісячного заробітку з 01.07.2007 року - 293,92 гривень безстроково. Саме в такому розмірі відповідач, в особі в/п «Автомобіліст» сплачує суму втраченого заробітку до теперішнього часу, що стверджується наданою відповідачем довідкою. Згідно з ч. 1 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"). Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. (далі Порядок), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до п. 2 Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей. Пунктом 1-1.Поряду передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів вселення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця г/ очікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Відповідно до п. 4 Порядку, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Відповідач в порушення вищезазначених норма права не проводив індексацію втраченого заробітку за період з листопада 2007 року по теперішній час, виплачуючи і суму втраченого заробітку в розмірі 293,92 гривень щомісяця. З урахуванням коефіцієнту індексації, прожиткового мінімуму для працездатних осіб заборгованість з індексації складає 42073,11 гривень, щомісячно відповідач починаючи з лютого 2020 року зобов`язаний сплачувати утрачений заробіток з врахуванням індексації 1207,13 гривень. Позивачка просить суд стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на її користь заборгованість з втраченого заробітку з лютого 2008 року по лютий 2020 року в розмірі 42 073,11 гривень та щомісячно втрачений заробіток починаючи з 01.02.2020 року у розмірі 1207,13 гривень, з подальшою індексацією згідно чинного законодавства України. Ухвалою суду від 07.02.2020 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочате підготовче провадження. Ухвалою суду від 05.03.2020 року залучено до участі у справі Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, за клопотанням представника відповідача ДП «Мирноградвугілля». Закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» у відзивах на позов зазначив, що заявлені вимоги відповідач не визнає та вважає таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 03.10.2007 року по справі 2-1653/2007 було затверджено мирову угоду між [PERSON] і ДП «Мирноградвугілля» (на той час ДП «Красноармійськвугілля»). Звертає увагу, що в зазначеній мировій угоді підприємство брало на себе зобов`язання щомісячно відшкодовувати позивачці втрачений заробіток в узгодженому розмірі 293,92 гривень. Тобто зазначена сума було визначена і самою позивачкою. При цьому зазначена угода не передбачала будь якого перерахування встановленої суми у зв`язку з підвищенням вартості життя. Як зазначає сама позивачка в позовній заяві, відповідачем виконувались і до теперішнього часу виконуються самі зобов`язання за затвердженою судом мировою угодою в установленому угодою порядку. У зв`язку з цим не зрозумілі самі претензії позивачки щодо порушення її прав відповідачем. Звертає увагу, що у своїй позовній заяві сама позивачка не ставить під сумнів правочинність угоди. На думку відповідача, вирішення справи за новим позовом, не можливо без визначення статусу самої мирової угоди тобто чинності її на теперішній час. Статтею 1208 Цивільного кодексу України на яку посилається позивачка, дійсно визначена можливість збільшення сум відшкодування шкоди та проведення індексації у разі збільшення вартості життя. Проте, звертає увагу, що згідно з цією ж статтею перерахунок сум відшкодування шкоди і індексація мають здійснюватися за зайвою потерпілого на підставі рішення суду. Тобто чинне законодавство прямо визначає таке перерахування і індексацію не як обов`язок винної особи, а як наслідок певних дій з боку потерпілого. Звертає увагу, що подана позивачкою позовна заява датована 5 лютим 2020 р., будь яких відомостей щодо попередніх звернень позивачки з зазначених питань не існує. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що будь які підстави для перерахунку суми відшкодування шкоди за попередні періоди (до звернення позивачки до суду) відсутні. У разі, якщо суд дійде до висновку про наявність підстав для донарахування сум відшкодування шкоди та їх індексацію, відповідач не погоджується з наданим позивачкою перерахунком. Звертає увагу, що позовні вимоги полягають не у стягненні самої суми відшкодування шкоди, а у перерахунку вже нарахованої суми та її індексації, а отже на зазначені вимоги не розповсюджується положення статті 268 Цивільного кодексу України і він не належить до вимог, на які не розповсюджується позовна давність. У зв`язку з цим відповідач вважає, що на вимоги позивачки має розповсюджуватись визначений статтею 257 ЦК України загальний строк позовної давності у три роки, і, таким чином, будь який перерахунок та індексація сум відшкодування шкоди в цьому випадку не можуть проводитись більш як з лютого 2017 р. (за 360 місяців до подання позовної заяви). Представник відповідача також звертає увагу суду на те, що свій розрахунок позивачка робить виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В той же час, позивачка досягла пенсійного віку і є пенсіонером, а, отже, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» належить до категорії непрацездатних осіб. У зв`язку з цим і при можливому перерахуванні сум відшкодування шкоди та індексації розрахунок має здійснюватися виходячи, з прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, а саме: з 01.02.2017 р. по 30.04.2017 р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб становить 1247 гри. Виходячи з встановленого позивачці ступеню втрати працездатності (40%) сума відшкодування шкоди - 499 грн, недонарахована сума 205 грн. Помісячно недонарахована сума з індексацією: за лютий 2017 р. - 260 грн.; за березень 2017 р. - 251.54 грн.; за квітень 2017 р. - 249.28 грн. Загальна сума за період: 760.82 грн. з 01.05.2017 р. по 30.11.2017 р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб становить 1312 грн. Виходячи з встановленого позивачці ступеню втрати працездатності (40%) сума відшкодування шкоди - 525 грн. Недонарахована сума 231 грн. Помісячно недонарахована сума з індексацією: за травень 2017 р, - 282.05 грн.; за червень 2017 р. - 273.04 грн.; за липень 2017 р, - 272.58 грн; за серпень 2017 р. - 272.81 грн.; за вересень 2017 р. - 271.89 грн.; за жовтень 2017 р. - 264.28 грн.; за листопад 2017 р. - 261.95 грн. Загальна сума за період: 1898.60 грн. з 01.12.2017 р. по 30.06.2018 р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб становить 1373 грн. Виходячи з встановленого позивачці ступеню втрати працездатності (40%) сума відшкодування шкоди - 549 грн. Недонарахована сума 255 грн. Помісячно недонарахована сума з індексацією: за грудень 2017 р. - 291.21 грн.; за січень 2018 р. - 282.29 грн.; за лютий 2018 р. -279.74 грн.; за березень 2018 р. - 281.27 грн.; за квітень 20018 р. - 274.38 грн.; за травень 2018р.- 274.38 грн.; за червень 2018 р. -274.38 грн.; загальна сума за період: 1957.67 грн. з 01.07.2018 р. по 30.11.2018 р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб становить 1435 грн. Виходячи з встановленого позивачці ступеню втрати працездатності (40%) сума відшкодування шкоди - 574 грн. Недонарахована сума 280 грн. Помісячно недонарахована сума з індексацією: за липень 2018 р.- 308.56 грн.; за серпень 2018 р. - 308.56 грн.; за вересень 2018 р. - 297.92 грн.; за жовтень 2018 р, - 297.92 грн,; за листопад 2018 р. - 288.96 грн.; загальна сума за період: 1501.92 грн. з 01.12.2018 р. по 30.06.2019 р. прожитковий мінімум для непрацездатних осіб становить 1497 грн. Виходячи з встановленого позивачці ступеню втрати працездатності (40%) сума відшкодування шкоди - 599 грн. Недонарахована сума 305 грн. Помісячно недонарахована сума з індексацією: за грудень 2018 р, -315.37 грн.; за січень 2019 р. - 314.45 грн.; за лютий 2019 р. -305.00грн.; за березень 019 р. -305.00 грн.; за квітень 2019 р.-305.00 грн.; за травень 2019 р.-305.00грн.; за червень 2019 р. - 305.00 грн.; загальна сума за періщ: 2154,82 грн, 01.07.2019 р. по 30.11.2019 р, прожитковий мінімум для непрацездатних осіб становить 1564 грн. Виходячи з встановленого позивачці ступеню втрати працездатності (40% ) сума відшкодування, шкода - 626 грн, недонарахована сума 332 грн. Помісячно недонарахована сума з індексацією: за липень 2019 р. - 332 грн.; за серпень 2019 р. - 332 грн,; за вересень 2019 р, - 332 грн.: за жовтень 2019 р. - 332 грн,, та листопад 2019 р. - 332 грн, загальна сума за період 1660 грн. з 01.12.2019 р. по 31.01.2020 р. (місяць подачі позову) прожитковий мінімум для непрацездатних осіб становить 1638 грн. Виходячи з встановленого позивачці ступеню втрати працездатності (40%) сума відшкодування шкоди - 655 грн. Недонарахована сума 361 грн. Помісячно недонарахована сума з індексацією: за грудень 2019 р, - 361 грн.; за січень 2020 р. - 361 грн. Загальна сума за період 722 грн. На думку представника відповідача найбільша сума, яка може бути нарахована у разі задоволення позову становить 10 655,83 грн. Представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] у стягненні з Державного підприємства «Мирноградвугілля» щомісячного відшкодування шкоди у зв`язку з каліцтвом відмовити у повному обсязі. У разі, якщо суд дійде до висновків про необхідність задоволення вимог позивачки застосувати визначену ст. 257 ЦК України позовну давність в три роки та провести перерахунок виходячи з мінімального прожиткового мінімум непрацездатних громадян, до категорії яких належать позивачка. Представник відповідача - Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у відзиві на позов зазначив, що не визнає позовні вимоги у повному обсязі. Позивачка жодного разу не зверталася на адресу відділення із відповідною заявою та законодавчо визначеним переліком документів для вирішення питання про призначення страхових виплат, не перебуває на обліку у відділенні як потерпіла особа. Протягом усього періоду існування спірних правовідносин відділення не приймало будь-яких рішень щодо страхових виплат (призначення, продовження, перерахунок, тощо). Оскільки відділення є неналежним відповідачем у даній справі, представник просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області відмовити у повному обсязі. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити. Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки № 108837 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, [PERSON] встановлено 40% з 9.10.2002 року безстроково втрати працездатності, за трудовим каліцтвом (а.с.9). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 03.10.2007 року визнано мирову угоду укладену [PERSON] , Державним підприємством «Красноармійськвугілля» та [PERSON] у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про відшкодування шкоди. За мировою угодою сторони досягли згоди, що розмір втраченого заробітку [PERSON] становить 734,80х40%= 293,92 гривні (а.с.10). Відповідно до довідки від 02.12.2019 року за № 01-1-444 про суму нарахованого регресу за період з жовтня 2007 року по листопад 2019 року [PERSON] , щомісяця становить - 293,92 гривні (а.с.11). Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві від 05.04.1988 року нещасний випадок трапився з [PERSON] 24 березня 1988 року (а.с.7-8). Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачка не зверталась до Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з заявою про виплату відповідних виплат, пов`язаних з нещасним випадком на підприємстві. Крім того, позивачкою не заявлялись вимоги до цього відповідача, а він був залучений ухвалою суду за клопотанням відповідача ДП «Мирноградвугілля». Таким чином, суд погоджується з позицією представника відповідача в тому, що відділення фонду є неналежним відповідачем по справі, тому відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог по відношенню до Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Статтею 455 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року (який діяв на час заподіяння каліцтва позивачці) передбачено, що в разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров`я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров`я (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо). Відповідно до статті 465 Цивільного кодексу Української РСР, відшкодування за шкоду, пов`язану з зменшенням працездатності потерпілого, а також за шкоду, пов`язану з смертю, провадиться щомісячними платежами. Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Частиною 1 статті 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спірні правовідносини продовжують існувати після набрання чинності ЦК України, тому до них підлягають застосуванню положення цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Як вбачається із частини 1 статті 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, до втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо. Як вбачається із частини 1 статті 1199 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. Після досягнення потерпілим чотирнадцяти років (учнем вісімнадцяти років) юридична або фізична особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому також шкоду, пов`язану із втратою або зменшенням його працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати. Згідно частини 3 вказаної вище статті, після початку трудової діяльності відповідно до одержаної кваліфікації потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Частиною 1 статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Відповідно до частини 1 статті 1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року передбачено, що в інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (із змінами і доповненнями) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Згідно зі статтею 6 вказаного вище Закону, у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Як вбачається із Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Пунктом 4 вказаного вище Порядку передбачено, що суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодження здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Пунктом 1-1 вказаного вище Порядку передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості з втраченого заробітку з лютого 2008 року по лютий 2020 року в розмірі 42073,11 гривень, суд зазначає наступне. Позивачкою у позові наведено розрахунок індексації втраченого заробітку за період з листопада 2007 року по лютий 2020 року (місяць звернення до суду). Суд не може погодитися з таким розрахунок у зв`язку з тим, що відповідно до роз`яснень наданих в п.22 постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я складається зі щомісячних платежів (страхових виплат), що виплачуються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності, та додаткових витрат, що виплачуються протягом строку, на який визначено потребу в них. За вимогами про продовження платежів виплати провадяться за весь попередній час, протягом якого належало відшкодовувати шкоду, без обмеження будь-яким строком (з дня закінчення попередніх виплат вимоги про їх продовження задовольняються за умови, що МСЕК (а у відповідних випадках - судово-медична експертиза) підтвердила втрату працездатності та її відсоток за цей період). В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. ( Абзац п`ятий пункту 22 в редакції Постанови Верховного Суду N 9 від 24.10.2003 ) Враховуючи надані роз`яснення Верховного Суду України, індексацію такої шкоди слід зробити в межах трирічного терміну за період з лютого 2017 року по січень 2020 року. Крім того, про застосування строків позовної давності заявлено представником відповідача. Відповідач у відзиві на позовну заяву надав свій розрахунок індексаційних виплат в межах трирічного терміну, та визначає цю суму в розмірі 10655,83 гривень. Суд, перевіривши наведений представником відповідача, погоджується з ним, та вважає за необхідне цю позовну вимогу задовольнити частково. Щодо стягнення щомісячно втраченого заробітку починаючи з 01.02.2020 року у розмірі 1207,13 гривень з подальшою індексацією згідно чинного законодавства України, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1208 ЦК України, підставами збільшення розміру відшкодування шкоди є: підвищення вартості життя (що тягне за собою індексацію отриманих виплат); збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору належить встановити, у зв`язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, а саме: чи у зв`язку зі збільшення вартості життя, чи у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. У разі заявлення такої вимоги на підставі ч. 2 ст. 1208 ЦК України, підлягає з`ясуванню як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати згідно із займаною посадою на час завдання шкоди, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і залежно від встановлених обставин, необхідно зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Аналогічна позиція закріплена в Ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-42620св13 від 25.12.2013 року та № 6-742св12 від 23.05.2012 року. При призначенні судом розміру відшкодування шкоди внаслідок пошкодженого здоров`я, суд, при визнанні мирової угоди, виходив саме від середнього місячного заробітку (доходу) позивачки, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Проте діюче законодавство України, у цьому випадку, не передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньомісячної заробітної плати або встановленого прожиткового мінімуму на даний час, а передбачає лише індексацію такої шкоди. У зв`язку з наведеними нормами закону, позовна вимога стягнення щомісячно втраченого заробітку починаючи з 01.02.2020 року у розмірі 1207,13 гривень з подальшою індексацією згідно чинного законодавства України, не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial