Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про усунення перешкод у здійсненні ним права власності на нежиле приміщення загальною площею 60,70 кв.м. (групи приміщень №42) в літ. А по [ADDRESS]. Мотивує позов тим, що відповідачем самовільно зайняте вказане нежиле приміщення, в якому на даний час знаходиться магазин "[INFO]", в добровільному порядку звільняти його не бажає, чим порушує законні права позивача як власника данного приміщення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Пояснив, що відповідач [PERSON] являється приватним підприємцем відмовляється від звільнення нежилого приміщення, він з нею спілкувався, їй відомо про розгляд справи в суді, вона відмовилась підписуватись за отримання судової повістки, це свідчить про не бажання відповідача усунути перешкоди позивачу у володінні майно, чим порушується його конституційне право, передбачене ст. 41 Конституції України. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 19.04.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Киїського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., зареєстровано в реєстрі за №70, є власником нежилого приміщення №1 (групи приміщень №42) (в літ. А) загальною площею 62,20 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS], загальною площею 60,70 кв.м. (а.с. 10-12). 25.05.2011 р. позивачем зареєстровано право власності на вказане нежиле приміщення площею 60,70 кв.м., про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав №30076772 від 25.05.20011 р., виданий КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна " (а.с. 14). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є приватним підприємцем та для реалізації товару використовує приміщення за адресою: [ADDRESS], в якості магазину. Так, 03.06.2016 р. представниками КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" проведено комісійне обстеження напівпідвального нежилого приміщення №1 групи приміщень №42 у будинку за адресою: [ADDRESS]. В результаті обстеження встановлено, що у зазначеному приміщенні розміщено магазин сувенірів з Латинської Америки "[INFO]". На письмовий припис від 03.06.2016 р. щодо надання документації на право використання зазначеного приміщення будь-яких документів не надано. В ході телефонної розмови з особою, яка назвалася власником магазину "[INFO]", з'ясовано, що ніяких документів він надавати не буде, будь-які питання щодо приміщення №1 групи приміщень №42 у будинку за адресою [ADDRESS], запропоновано вирішувати в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні нежилим приміщенням, внаслідок чого він позбавлений можливості розпоряджатись своєю власністю. Як зазначив представник позивача, відповідач і до теперішнього часу продовжує вчиняти протизаконні дії, перешкоджати позивачу користуватись належним йому майном, ніяких дій щодо вирішення цього питання на законних підставах не бажає вчиняти. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved