Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 27.02.2007 року, що утворилася станом на 31.08.2013 року, загальною сумою 26100 грн. 47 коп. На обгрунтування вимог у позовній заяві зазначають (а.с.90-92), що 27.02.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір (заява позичальника), за умовами якого останньому надано два кредити, а саме: строковий кредит у сумі 908 грн. на строк 12 місяців, з 27.02.2007 р. по 28.02.2008 р., та кредитна картка № [NUMBER]. Відповідно до вказаного договору [PERSON] була надана кредитна картка № [NUMBER] з кредитним лімітом 0,00 грн. (з подальшим збільшенням 24.04.2007 р. до 500 грн., а 14.11.2007 р. до 6300 грн.) зі сплатою 3% відсотків на місяць (36% на рік) на суму залишку заборгованості. Станом на 26.12.2013 року Кредитний ліміт становить 6010 грн. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості шляхом внесення коштів на картку. При цьому [PERSON] взяв на себе зобов"язання по його поверненню і сплаті відсотків у строки та в порядку, встановлених кредитним договором, а у випадку порушення - сплаті штрафних санкцій. Проте, умов договору не виконує, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Представники позивача за довіреностями Прокопенко Н.В. та Старовойтова О.О. надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, у задоволенні зустрічних - просить відмовити. (а.с.107,129). Не погоджуючись з первинними вимогами Банку представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] подав зустрічний позов в якому, уточнивши вимоги (а.с.130), просить визнати Кредитний договір від 27.02.2007 року щодо кредитної картки № [NUMBER] недійсним на підставі ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", частин 3-5 ст.203 ЦК України. На обгрунтування чого зазначив, що вказаний Кредитний договір є несправедливим і таким, що порушує права його довірітеля, оскільки не передбачає будь-яких зобов"язань банку, укладений без згоди [PERSON] якого взагалі не знайомили з умовами кредиту. Крім того, просить відмовити у задоволенні первинних вимог за закінченням строку позовної давності, тому як, на його переконання, строк дії договору закінчився разом зі спливом строку дії Кредитної картки. Відповідач [PERSON] у задоволенні первинних позовних вимог просить відмовити, а зустрічні - задовольнити фактично пославшись на підстави викладені його довіреною особою. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що первинні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічні - ні з огляду на наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України (далі по тексту Кодексу) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 Кодексу передбачає, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписом ч.1 ст.634 Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із матеріалів справи вбачається, що 27.02.2007 року між сторонами у справі був укладений кредитний договір за умовами якого [PERSON] надано два кредити, а саме: строковий кредит у сумі 908 грн. на строк 12 місяців, з 27.02.2007 р. по 28.02.2008 р., відносно якого спір відсутній, та кредитна картка № [NUMBER]. Відповідно до Договору [PERSON] надана кредитна картка № [NUMBER] з кредитним лімітом 0,00 грн. (з подальшим збільшенням 24.04.2007 р. до 500 грн., а 14.11.2007 р. до 6300 грн.) зі сплатою 3% відсотків на місяць (36% на рік) на суму залишку заборгованості. Отримуючи цей кредит [PERSON], поставивши власний підпис у заяві, погодився, що заява разом із Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківьких послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.106). Згідно п.п. 3.2, 3.3, 5.3 Умов і Правил надання банківських послуг Далі по тексту Умови), а також заяви, що разом з Умовами складає кредитний договір, Банк має право проводити зміну Тарифів, та інших умов обслуговування рахунків, а користувач платіжною карткою [PERSON] дав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і надає останньому право в будь-який час змінити кредитний ліміт без повідомлення. У п.п. 9.3, 9.12 Умов зазначено, що картковий рахунок відкритий на невизначений строк за винятком настанння умов викладених у п.п. 9.6, 9.7. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформувала другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.16). Підпунктом 3.1.1 розділу 2 Умов передбачено, що по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картки, а також за умови наявності грошових коштів на картці для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картці. Отже, зі спливом строку дії картки, яка є інструментом використання кредиту, строк дії договору автоматично не припиняється. Як пояснив [PERSON] заяв про припинення Кредитного договору чи закриття картки до банку не подовав, а тому строк дії кредитного ліміту не закінчився. Відповідно до представленого розрахунку та виписки по особовому рахунку загальна сума заборгованості (з урахуванням штрафних санкцій), що утворилася станом на 31.08.2013 року складає 26100 грн. 47 коп. (а.с.5-9, 93-100). Оскільки добровільно кредит не погашається, то вказану заборгованість слід стягнути примусово. Відмовляючи у задоволенні зустрічних вимог суд виходить з того, що будь-яких порушень прав споживача [PERSON] при укладенні розглядуємого Кредитного договору не встановлено. Також не заслуговує науваги і посилання на пропуск строку позовної давності з підстав викладених вище.

Outcome: approved