Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси 07.09.2009 року з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «СоцКом Банк» про стягнення заборгованість за Договором № 13-09-S/0006 строкового банківського вкладу (депозиту) в іноземній валюті «Стандарт» у сумі 3000 євро. Незважаючи на те, що 05 травня 2009 року строк дії вищенаведеного договору закінчився, Банк повернув лише 300 євро від суми вкладу та відсотки по ньому. Позивачка вважає, що невиконанням ТОВ КБ «СоцКом Банк» своїх договірних зобовязань, а саме неповерненням суми вкладу в повному обсязі, відповідач спричинив їй матеріальні збитки за користування вкладом, у сумі 401 євро, яка складається з пені, індексу інфляції та штучному продовженні терміну дії договору. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 33000 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 3600 гривень. В процесі судового розгляду позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги, в осатаній редакції позовних вимог просила постановити рішення яким стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 3\~000 євро, спричинений їй матеріальний збиток за користування вкладом, у сумі 401 євро, яка складається з пені, індексу інфляції та штучному продовженні терміну дії договору, витрати на правову допомогу у сумі 3600 гривень, заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 33000 гривень та витрати на ІТЦ у розмірі 120 гривень (а.с. 34 35). Позивачка в судовому засіданні поданий позов підтримала в повному обсязі та просила його, оскільки дії відповідача щодо неповернення належних позивачу грошових коштів \~порушують її законні права та інтереси. \~ \~ Представник ТОВ КБ «СоцКом Банк» в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином \~у встановленому законом порядку, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутності або про відкладення судового засідання не подавав. 10.06.2010 року суду були надані заперечення проти позову (а.с. 59), тому суд вважає недоцільним подальше відкладання справи та на підставі статті 169 ЦПК України провести розгляд справи в заочному порядку. \~ Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи,\~згідно договору від 05 лютого 2009 року строкового\~банківського вкладу № 13-09-S/0006 (депозиту) «Стандарт», укладеного між [PERSON] та ТОВ КБ «СоцКом Банк» позивачка передала,\~а Банк прийняв на зберігання депозит готівкою в сумі 3300 євро\~строком на 3 місяці. Днем повернення депозиту є 05.05.2009 року Процентна ставка за депозитом встановлюється в розмірі 13,5 % річних (а.с. 7 9). Як було встановлено під час судового розгляду справи, по закінченню строку дії договору, позивачка зверталася до відповідача з вимогою, повернення суми вкладу. (а.с. 13 14, 15). Однак у порушення вимог вищезазначених пунктів договору ТОВ КБ «СоцКом Банк» повернув позивачці лише проценти згідно з умовами договору та 300 євро від суми вкладу. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Внесок (депозит) - це кошти у готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних умовах на певний строк зберігання або без визначення такого строку (під відсоток або доход в іншій формі) і підлягають виплаті вкладникові відповідно до законодавства України та умовам договору (ст. 2 Закон України «Про банки та банківську діяльність», п. 1.1. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними й фізичними особами»). Згідно зі ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В звязку з тим, що відповідач фактично відмовив позивачу у виконанні зобовязань за договором та безпідставно утримує грошові кошти, які належать позивачу, вважається, що він в односторонньому порядку відмовився від зобовязань та порушив принцип рівності сторін. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові \~наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що відповідач своєю відмовою у поверненні банківських вкладів порушив вимоги ст.ст.1058, 1060, 1074 ЦК України, які не допускають обмежень прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. \~ Відповідно до п. 10.20. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12 листопада 2003 року, вклад, внесений в іноземній валюті, має бути виданий вкладникові в тій же валюті і у випадку, якщо в договорі банківського вкладу відсутня умова про видачу вкладу в іноземній валюті. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення суми депозитного вкладу в розмірі 3000, 0 євро знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення суми у 401 євро, яка складається з пені, індексу інфляції та штучному продовженні терміну дії договору не можуть бути задоволені, оскільки можливість нарахування пені не передбачена умовами договору. Також, згідно листа ВГСУ від 26.07.2002 зазначено, що офіційний індекс інфляції, розраховує мий державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінювання національної грошової одиниці України, тому неможливо стягнення заборгованості в іноземній валюті. Крім того, позовні вимоги позивачки в частині відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 3600 гривень підлягають задоволенню, так як позивачкою було в судовому засіданні було надано оригінал договору, укладеного з Приватним підприємством Юридичною компанією «Інваріанс» на правову допомогу та квитанцією про сплату грошей згідно умов цього договору. \~ \~ Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 33000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що у цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначається, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст.49 Закону України "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з Договору строкового банківського вкладу та регулюються параграфом 3 глави 71 ЦК України, а зазначеними нормами Закону відшкодування моральної шкоди не передбачено. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial