Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з 01 серпня 2014 року знаходиться з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 95, в період якого у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка після фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин з відповідачем проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не приймає участі в утриманні дитини, а домовленості щодо сплати аліментів на утримання доньки між ними не досягнуто. Вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього дитини в розмірі 1/4 частини його прибутків, оскільки з 01 жовтня 2014 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років в розмірі 1102 гривні, а відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату, тому зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Позивач, яка повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.8), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити. Відповідач, який повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.11), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.17), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Статтями 180-182 СК України передбачено, що батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони з 01 серпня 2014 року знаходиться в шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 95 (а.с.5), в період якого у них народилась спільна неповнолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка після фактичного припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин згідно довідки Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7), при цьому відповідач позивачці добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а домовленості щодо розміру та порядку сплати такої допомоги між ними не досягнуто. Відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою ТОВ "Гайдамацьке" Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.19), в зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. З урахуванням зазначеного, суд при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.17), матеріальне становище платника аліментів, який отримує прибутки у виді заробітної плати, стану здоров'я як відповідача, так і дитини, її віку та потреб та вважає необхідним у відповідності зі ст.183 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його прибутків щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а зазначена частка від прибутків відповідача у грошовому виразі буде відповідати 1\\2 частині встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також витрат позивачки на утримання доньки сторонами суду не надано, а інших утриманців відповідач не має. Крім цього, в зв'язку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved