Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

до суду надійшла заява про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала однією сім`єю та вела спільне господарство зі своєю матір`ю [PERSON] , до дня її смерті - [INFO] , в [ADDRESS] , з тих підстав, що 02.04.2020 року державний нотаріус Городищенської державної нотаріальної контори Бідна М.О. розглянувши заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами та три земельні ділянки в с. Сегединці Городищенського району Черкаської області, відмовила у вчиненні нотаріальної дії, так як спадкоємець [PERSON] не підтвердила факт спільного проживання спадкоємця та спадкодавця. Нотаріус пояснила, що в даному випадку необхідно отримати рішення суду про встановлення факту спільного проживання з померлою більше п`яти років і надати їй. Представник заявника [PERSON] зазначає, що [PERSON] являється рідною донькою [PERSON] , яка 16 березня 2006 року склала на неї заповідальне розпорядження. На день смерті [PERSON] одружена не була, проживала у [ADDRESS] . Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру державного нотаріуса Бідної М.О. Городищенської держнотконтори № 59941860 від 02.04.2020 року, вказує, що спадкова справа та Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Підтверджує факт, що відсутні інші спадкоємці, оскільки не заявили про намір успадкувати спадщину. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входили всі права та обов`язки, що належали останній, зокрема: земельна ділянка розміром 1,8057 га. кадастровий номер 7120386000:02:001:0407, що розташована в с. Петрики, Городищенського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка розміром 1,7172 га. кадастровий номер 7120386000:01:001:0030, 7120386000:01:001:0031, 7120386000:01:001:0032, 7120386000:01:001:0033, що розташована по [ADDRESS] для ведення особистого седянського господарства; земельна ділянка розміром 0,2497 га. кадастровий номер 7120386000:01:001:0029, що розташована по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Факт спільного проживання з померлою більше п`яти років, необхідно для юридичного оформлення заявником [PERSON] спадщини покійної матері [PERSON] та отриманні в подальшому відповідних свідоцтв про право на спадщину на три земельні ділянки, що належали спадкодавцю. Заявник [PERSON] постійно проживала однією сім`єю з [PERSON] по [ADDRESS] , вела спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань. З огляду таких обставин, в інтересах заявника [PERSON] представник [PERSON] звернувся до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення. До суду, сторони не з`явилися, повідомлені належно. Представник заявника, надала заяву, в якій просила слухати справу за відсутності заявника та участі представника, заяву підтримують в повному обсязі, не заперечують проти розгляду судової справи по суті на стадії підготовчого судового розгляду, та додала з проханням долучити до матеріалів справи письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] стосовно відомої їм інформації з приводу заяви, що знаходиться на розгляді в суді. Від заінтересованої особи Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області надійшла заява про слухання справи за відсутності їх представника, погоджуються щодо прийняття рішення за заявою, що має юридичне значення. Частина 3 статті 211 ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Суд, вивчивши заяву, врахувавши думку заявника, представника заявника, заінтересованої особи, а також письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт ведення спільного господарства та проживання однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] , які постійно вели спільне господарство (город, будинок, побут), разом доглядали та утримували за спільні кошти, заявник доглядала за матір`ю, здійснила її поховання, продовжує доглядати будинок, домашнє господарство, та вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо - постанова ПВС України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , підтверджено актовим записом № 8 від 24.09.2018 року (Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] ). За життя 16.03.2006 року [PERSON] склала заповіт на все належне їй майно на ім'я доньки [PERSON] , підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 02.04.2020 № 59941900, заповітом номер у спадковому реєстрі 39214366, номер в реєстрі нотаріальних дій: 16, місце посвідчення: Петриківська сільська рада Городищенського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входили всі права та обов'язки, що належали останній, зокрема: земельна ділянка розміром 1,8057 га. кадастровий номер 7120386000:02:001:0407, що розташована в селі Петрики, Городищенського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка розміром 1,7172 га. кадастровий номер 7120386000:01:001:0030, 7120386000:01:001:0031, 7120386000:01:001:0032, 7120386000:01:001:0033, що розташована по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка розміром 0,2497 га. кадастровий номер 7120386000:01:001:0029, що розташована по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. За даними Спадкового реєстру, після померлої [INFO] [PERSON] , спадкової справи не виявлено, підтверджено даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.04.2020 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.04.2020 № 59941860. Отже, [PERSON] (заявник) як спадкоємець за заповітом у шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Інших спадкоємців не встановлено. Спадкування виникає лише за наявності передбачених у законі юридичних фактів і тому безпосередньо із закону ніколи не виникає. Підстави і зміст заяви та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства. Суд, за нормами ч.1 ст.293, п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, в порядку окремого провадження /цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав/, розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За нормами ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України). Із роз'яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. 02.04.2020 року, державний нотаріус Городищенської державної нотаріальної контори Бідна М.О. розглянувши заяву [PERSON] (заявника) про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами та три земельні ділянки в с. Сегединці Городищенського району Черкаської області, постановою відмовила у вчиненні нотаріальної дії, вказавши, що відповідно до діючого законодавства свідоцтва про право на спадщину видаються за умови прийняття спадкоємцем спадщини в установлений законом термін (шість місяців з дня смерті спадкодавця) та за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Спадкоємець [PERSON] не підтвердила факт спільного проживання спадкоємця та спадкодавця. Для заявниці встановлення вищезазначеного факту постійного проживання із спадкодавцем понад п'ять років на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємця четвертої черги за законом у встановленому законом порядку, оскільки в силу ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом не встановлено, що спадкоємець [PERSON] (заявник) відмовилася від успадкування спадщини (спадкового майна) після померлої [PERSON] , заявивши про це шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви. Факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем понад п'ять років на час відкриття спадщини заявник підтверджує, в тому числі й довідкою в.о. старости [PERSON] від 15.08.2019 № 237, виданою виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради с. Петрики, про те, що [PERSON] проживала і вела спільне господарство з [PERSON] до дня її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Сім`я, за ч.4 ст.3 СК України, створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Так, обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявленої вимоги про встановлення факту спільного проживання [PERSON] (заявника) і спадкодавця [PERSON] , та ведення спільного господарства, на час відкриття спадщини більше п`яти років (копія свідоцтва про народження заявника, довідки в.о. старости [PERSON] від 15.08.2019 № 237, видана виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради с. Петрики, письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] ), проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих правовідносин, так як встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадок, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved