Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Як видно з позовної заяви, 21.08.2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали у простій письмовій формі договір безпроцентної позики зі змінами до нього від 31.05.2011року, відповідно до якого та згідно розписок від 21.08.2010 року та 31.05.2011 року відповідач отримав від позивача 945242,0 гривні, що на 31.05.2011 року за курсом НБУ було еквівалентно 118600 доларів США, з кінцевим строком повернення позичених коштів 31.08.2011року. У якості забезпечення виконання відповідачем зобов'язання за Договором позики був укладений договір іпотеки від 21.08.2010року зі змінами від 31.05.2011року , посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстром №1332 та №729. Предметом іпотеки було визначено будинок з надвірними побудовами та земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS] з узгодженою сторонами вартістю предмета іпотеки у сумі 945242,0 гривні. Вказаний предмет іпотеки належав відповідачу на прав приватної власності за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 19.12.2010 року. Відповідач до спливу строку виконання своїх зобов'язань - 31.08.2011року за Договором позики не виконав свої зобов'язання. Незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача про добровільне виконання своїх зобов'язань за Договором позики, відповідач до цього часу не повернув позивачу ніяких коштів. З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Позивач вважає, що продаж заставного майна у межах процедури примусового стягнення Державною виконавчою службою не тільки суттєво зменшить розмір коштів, належних позивачу, але й значно збільшить строк їх повернення, що призведе до неминучих додаткових моральних і матеріальних збитків, завданих позивачу. Оскільки на сьогодні ринкова вартість предмету іпотеки значно нижче ніж сума заборгованості відповідача перед позивачем, позивач вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури, встановленої ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а саме - шляхом набуття іпотекодержателем (позивачем) права власності на предмет іпотеки, дає можливість відповідачу уникнути додаткового боргового навантаження у випадку продажу заставного майна на прилюдних торгах за ціною, значно нижчою за суму заборгованості відповідача перед позивачем. Згідно п.8 Договору позики пеня за один календарний рік складає: 118600доларів США (еквівалент основного боргу на 20.08.2014 р.) х 0,4% (неустойка за кожний прострочений день) х 365 (днів) х 12,9526(грн. за курсом НБУ на 20.08.2014р.) = 2242820грн.; сума 3% річних за три роки складає: 945242 грн. (борг на 31.08.2011р.) х 3% х 3 (роки) = 85071грн.; разом з основним боргом за Договором позики повний борг складає: 1 536 178грн. (основний борг, еквівалентний 118600доларів США станом на 20.08.2014 року) + 2 242 820грн.(пені) + 85071 грн.(3%) = 3 864 069грн. В заяві про уточнення позовних вимог від 12.11.2014р. позивач уточнив розрахунок заюборгованості і зазначив, що згідно п.8 Договору позики пеня за один календарний рік складає: 118600доларів США (еквівалент основного боргу на 20.08.2014 р.) х 0,4% (неустойка за кожний прострочений день) х 365 (днів) х 15,7714 (грн. за курсом НБУ на 12.11.2014р.)= 2 730 912грн.; сума 3% річних за три роки складає: 945242 грн. (борг на 31.08.2011 р.) х 3% х 3 (роки) = 85071 грн.; разом з основним боргом за Договором позики повний борг складає: 1 870 488 грн. (основний борг, еквівалентний 118600доларів США станом на 12.11.2014 року) + 2 730 912 грн.(пені) + 85071 грн.(3%) = 4 686 471грн. У зв'язку з цим позивач просить визнати борг відповідача перед позивачем у сумі 4 686 471грн. В рахунок погашення заборгованості відповідача звернути стягнення на нерухоме майно шляхом передачі позивачу - [PERSON] права власності на будинок з надвірними побудовами та земельну ділянку,що розташовані за адресою: [ADDRESS], для чого надати право позивачу подавати від свого імені заяви і одержувати усі необхідні документи щодо набуття у власність вказаного нерухомого майна з БТІ (бюро технічної інвентарізації), Державних реєстрів (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо), Державного земельного кадастру, Державного земельного агентства та інших органах землевпорядкування, місцевих органів влади, інших установ та підприємств усіх форм власності. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, і зазначив, що 21.08.2010р. та 31.05.2010р. він надав відповідачу гроші в борг в загальній сумі 945242грн., що на 31.05.2011 року за курсом НБУ було еквівалентно 118600 доларів США, строк повернення позичених коштів 31.08.2011року, про що був укладений простий письмовий договір та зміни до нього. Також з відповідачем був укладений договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки стали житловий будинок з надвірними побудовами та земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS] які належать відповідачу. У зв»язку зі зміною курса долара позивач вважає, що сума боргу станом на 12.11.2014р. складає 4 686 471грн. На теперішній час відповідач борг не повернула, а тому позивач і просить звернути стягнення на предмет іпотеки та передати будинок і земельну ділянку у його власність, також позивач зазначив, що вже з березня 2012року відповідач передала йому будинок та земельну ділянку і він проживає в цьому будинку і бажає через суд оформити свої права на предмет іпотеки. У судове засідання відповідач не з»явилася, про час розгляду справи була повідомлена належнич чином. 29.01.2015р. відповідач надала до суду заяву, у якій визнала позов і зазначила, що згідно її розписок від 21.08.2010 року та 31.05.2011 року вона отримала від позивача 945242гривні, що на 31.05.2011 року за курсом НБУ було еквівалентно 118600доларів США, з кінцевим строком повернення позичених коштів 31.08.2011року. У якості забезпечення виконання зобов'язання за Договором позики був укладений договір іпотеки від 21.08.2010року зі змінами від 31.05.2011 року. Предметом іпотеки було визначено будинок з надвірними побудовами та земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS], та узгоджена сторонами вартість предмета іпотеки у сумі 945242гривні. Відповідач визнає свою заборгованість перед позивачем у повному обсязі та згодна з тим, щоб в рахунок повного погашення заборгованості відповідно до умов укладених Договору позики (зі змінами від 31.05.2011р.) та Договору іпотеки від 21.08.2010 р. (зі змінами від 31.05.2011р.) судом було звернуто стягнення на предмет іпотеки щляхом передачі позивачу права власності на будинок з надвірними побудовами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідач просить справу розглянути за її відсутністю. Розглянувши матеріали справи, вислухав пояснення позивача, суд вважає позов не обгрунтованим і не підлягаючим задоволенню з наступних підстав: 21.08.2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали у простій письмовій формі договір безпроцентної позики зі змінами до нього від 31.05.2011 року, відповідно до якого та згідно розписок від 21.08.2010року та 31.05.2011року відповідач отримала від позивача позику на загальну суму 945242,0 гривні, що на 31.05.2011 року за курсом НБУ було еквівалентно 118600 доларів США, з кінцевим строком повернення позичених коштів 31.08.2011року, що підтверджується копією договору безпроцентної позиви від 21.08.2010р., копією договору №1 про внесення змін до договору позики, укладеного 21.08.2010р., копіями розписок від 21.08.2010р. на суму 800865грн., від 31.05.2011р. на суму 136287грн. У якості забезпечення виконання відповідачем зобов'язання за Договором позики був укладений договір іпотеки від 21.08.2010року зі змінами від 31.05.2011року , посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстром №1332 та №729. Предметом іпотеки було визначено житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0568га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] з узгодженою сторонами вартістю предмета іпотеки у сумі 945242,0 гривні. Вказаний предмет іпотеки належав відповідачу на праві приватної власності за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 19.12.2010року, що підтверджується копією договору іпотеки від 21.08.2010року, копією договору №1 про внесення змін до договору іпотеки від 21.08.2010року, копією рішення Бердянського міськрайсуду від 19.12.2008р., копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.12.2008р., копією державного акут на право власності на земельну ділянку . Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, укладений договір є підставою для виникнення у його сторін певних прав та обов'язків, визначених ним. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а всі його умови, з моменту укладення договору, стають однаково обов'язковими для виконання сторонами. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Відповідач своєчасно не виконала умови договору позики та не повернула позивачу суму боргу. Позивач у позовній заяві зазначив, що станом на 12.11.2014р. сума боргу відповідача за договором позики становить 4 686 471грн., яка складається з наступного: борг -118600доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на дату розрахунку складає - 1 870 488грн., пеня за один рік в сумі 2 730 912грн., 3% річних в сумі 85071грн. і в рахунок погашення заборгованості позивач просить у порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» звернути стягнення на нерухоме майно- предмет іпотеки шляхом передачі позивачу права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ч. 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» передбачає позасудове врегулювання, так згідно ч. 1 сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем і про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 36 названого закону Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання У п.39 Постанови №5 Пленуму ВССУ України від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що: "З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладання такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу." Як встановлено у судовому засіданні, 08.11.2011року сторони уклали між собою угоду про позасудове врегулювання спору, в якій визначили остаточну суму боргу, а також вартість предмету іпотеки - житлового будинку та земельної ділянки і домовилися про наступне, що відповідно до п.6.1 позивач(Сторона 1) 08.11.2011 року повинна сплатити відповідачу (Стороні 2) різницю між узгодженою Сторонами ринковою вартістю предмета іпотеки та заборгованістю на цей день відповідачу(Стороні 2) за договором позики - у сумі 149039гривень, що за курсом НБУ еквівалентно 18666 доларів США; п.6.2 відповідач(Сторона 2) 28.03.2012 року згідно акту приймання-передачі будинку та земельної ділянки повинна передати позивачу (Стороні 1) предмет іпотеки, звільнивши його до того часу від особистих речей, що належать відповідачу(Стороні 2) та третім особам; п.6.3 позивач(Сторона 1) після сплати коштів, зазначених у п.6.1. цієї угоди, має можливість задовольнити свої вимоги до відповідача( Сторони 2) шляхом набуття позивачем (Стороною 1) права власності на предмет іпотеки згідно п. 10.3.1. договору іпотеки або шляхом продажу предмета іпотеки будь-кому згідно п. 10.3.2. договору іпотеки, використавши видану відповідачем (Стороною 2) довіреність; п. 6.4. Після отримання коштів відповідачем (Стороною 2), зазначених у п.6.1. цієї угоди, і передачі предмета іпотеки позивачу (Стороні 1), сторони відмовляються від подальших вимог за договором позики і договором іпотеки. На підтвердження виконання цієї угоди позивачем надані розписка від 08.11.2011р. про отримання відповідачем від позивача коштів в сумі 149039грн., а також акт приймання -передачі житлового будинку та земельної ділянки від 28.03.2012року, згідно якого житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою [ADDRESS] передані відповідачем позивачу, копії названих документів долучені до матеріалів справи. Також позивач зазначив у судовому засіданні і підтвердив довідкою вуличного комітету № 15 від 20.01.2015року, що він фактично та одноособово проживає за адресою [ADDRESS]. Згідно наданою будинкової книги в житловому будинку зареєстровані особи відсутні. Враховуючи, що сторони уклали угоду про позасудове врегулювання відносин, яка погоджується з договором іпотеки від 21.08.2010р., виконали цю угоду і на час розгляду справи відповідач визнає позов у повному обсязі, суд приходить до висновку про відсутність спору між сторонами, оскільки з матеріалів справи для сторін не вбачається перешкод для вирішення питання відповідно до вимог ст.ст.36,37 Закону України « Про іпотеку». Згідно ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст..119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази додаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що між сторонами не вбачається спору і позивач не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог , суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed