Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], в день смерті батька відкрилася спадщина на належне померлому майно: житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,6732 га, кадастровий номер 3220485601:02:027:0014, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд, та ведення особистого підсобного господарства. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року. Позивач вказував на те, що він являється спадкоємцем за законом на майно [PERSON] і позивач прийняв спадщину шляхом подання письмової заяви до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], і на підставі вказаної заяви приватним нотаріусом [PERSON] було відкрито спадкову справу №1/2015. Приватним нотаріусом [PERSON] позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, однак позивачу приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778 та договір дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року не були зареєстровані батьком позивача в Управлінні Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області. Позивач вказував на те, що відсутність такої реєстрації не надає йому можливості належним чином оформити спадщину. Позивач просив в судовому порядку визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року право на одержання у власність земельної ділянки площею 0,2956 га, кадастровий номер 3220485601:02:027:0014, що знаходиться в [ADDRESS], призначення якої - будівництво та обслуговування будівель і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства. В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги позивача та просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на земельну ділянку площею 0,6732 га для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства кадастрові номери земельної ділянки 3220485601:02:027:0014 та 3220485601:02:027:0015, яка розташована в [ADDRESS]. Представник позивача в суді вищевказані уточнені позовні вимоги позивача підтримала. Представник Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив суду листи в яких просив справу розглянути в його відсутності, в листах вказав, що позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування Потіївська сільська рада Білоцерківського району визнає. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши учасника процесу, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Також встановлено, що позивач по справі [PERSON] являється сином померлого [PERSON], що підтверджується поясненнями учасника процесу, копією свідоцтва про народження [PERSON] За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] при житті не залишив заповіт. На день смерті [PERSON] в шлюбі не перебував. А тому позивач по справі, як син померлого, являється спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно померлого [PERSON] Як вбачається із копії спадкової справи № 1/2015 приватного нотаріуса Білоцерків ського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] до майна померлого [INFO] року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON] звернувся позивач [PERSON] 06.01.2015 року, який також надав копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2014 року відповідно до якого було визначено [PERSON], [INFO], додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON], протягом трьох місяців з дня вступу рішення суду в законну силу. 06.01.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на ім"я його сина [PERSON] на спадкове майно, яке складається з: житлового будинку за [ADDRESS]. Наведене також підтверджується копією вказаного свідоцтва. Судом встановлено, що 13.05.1998 року Потіївською сільською Радою народних депутатів Білоцерківського району Київської області на ім"я [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778, на земельну ділянку площею 0,6732 га, яка розташована на території [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства. Вказаний державний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №65. Наведене підтверджується копією вказаного державного акту на право приватної власності на землю. В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] 12.07.2012 року був укладений договір дарування земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON], який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] в реєстрі №2-1222. Відповідно до вказаного договору дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року [PERSON] передала у власність [PERSON] безоплатно земельну ділянку площею 0,6732 га, що розташована в [ADDRESS], цільове призначення цієї земельної ділянки: - для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд - площею 0,1602 га; - ведення особистого підсобного господарства - площею 0,5130 га. Кадастровий номер земельної ділянки площею 0,1602 га - 3220485601:02:027:0014, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,5130 га - 3220485601:02:027:0015. Вказана земельна ділянка належала Дарувальнику [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778, виданому Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 13.05.1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №65. У вказаному договорі зазначено, що право власності на земельну ділянку підлягає державній реєстрації. Наведене підтверджується копією договору дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року. В суді встановлено, що [PERSON] за життя не зареєстрував державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778 виданий Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 13.05.1998 року та договір дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] в реєстрі №2-1222 згідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до постанови від 06.01.2015 року №3/02-31 приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], остання відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальним розміром 0,6732 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери земельної ділянки 3220485601:02:027:0014 та 3220485601:02:027:0015, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки правостановлюючі документи на земельну ділянку: державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778 виданий Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 13.05.1998 року та договір дарування земельної ділянки посвідчений Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області 12.07.2012 року не були зареєстровані в Управлінні Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим докумен том. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено судом, право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку було посвідчено державним актом, який зареєстровано у визначеному на той час порядку. [PERSON] в свою чергу за нотаріально посвідченим договором дарування земельної ділянки подарувала [PERSON] вищевказану земельну ділянку. На державному акті на право приватної власності на землю серії IV-КВ №115778 виданому Потіївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 13.05.1998 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] проставлено відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до [PERSON] за договором дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року, тобто останній набув права власності на земельну ділянку згідно вимог діючого та той час законодавства, але договір дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року та вищевказаний державний акт на право приватної власності на землю за життя спадкодавця [PERSON] не пройшов державну реєстрацію, тобто, спадкодавець право власності на вказану земельну ділянку не зареєстрував відповідно до вимог чинного законодавства, а тому спадкоємець [PERSON] - позивач по справі, позбавлений можливості оформити своє право на спадщину на дану земельну ділянку. Як передбачено п.3 Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земе льну ділянку, затвердженого постановою КМ України від 06.05.2009 року за № 439 /зі змінами/, нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земе льної ділянки, видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а також вилучення державного акта у передбачених законом випадках із своїх справ за наявності витягу з Поземельної книги проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності. Згідно ст. 202 ЗК України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Постановою КМ України від 09.09.2009 року за № 1021 /зі змінами/ затверджено Порядок ведення Поземельної книги, згідно з п. 13-1 якого державна реєстрація земельної ділянки здійснюється після визначення кадастрового номера в установленому порядку та прийняття відповідним органом, який здійснює розпорядження землями, рішення про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність (користування) чи після формування земельної ділянки на підставі документації із землеустрою за рішенням власника земельної ділянки про поділ або об'єднання земельних ділянок. Відповідно до п.13-3 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки може здійснюватися також на підставі рішення суду. А за п.32 Порядку право на отримання витягу з Поземельної книги мають власник (користувач) земельної ділянки, суб'єкти права земельного сервітуту, емфітевзису і суперфіцію, їх спадкоємці, правонаступники або уповноважені ними особи. Дана постанова КМ України втратила чинність на підставі постанови КМ України від 17.10.2012 року за № 1051, якою затверджено Порядок ведення державного земель ного кадастру. Законом України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, а саме ст. 24 цього Закону, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. А згідно ч. 3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з врахуванням всього вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що дійсно позивач позбавлений на даний час можливості оформити своє право на спадщину на вищевказану земельну ділянку після смерті [PERSON], якому ця земельна ділянка була передана у приватну власність згідно вимог діючого на той час законодавства, спадкоємець на даний час може здійснити державну реєстрацію даної земельної ділянки на своє ім'я тільки на підставі рішення суду, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку з причин, на які вказано вище в рішенні. Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на земельну ділянку, які засвідчуються договором дарування земельної ділянки від 12.07.2012 року, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] в реєстрі №2-1222. Таким чином, в силу приписів вищенаведених правових норм спадкодавець [PERSON] набув права на вказану вище в рішенні земельну ділянку, а позивач набув право на спадкування майна після смерті свого батька, а також права власності на вказану земельну ділянку. Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на земельну ділянку площею 0,6732 га для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства кадастрові номери земельної ділянки 3220485601:02:027:0014 та 3220485601:02:027:0015, яка розташована в [ADDRESS], оскільки інший порядок для набуття позивачем права власності на вказану земельну ділянку законодавством не визначений. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 328,1216-1218,1223,1225,1261-1265,1268-1270 ЦК України, ст.ст. 125,126,202 ЗК України, Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року /зі змінами/, Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою КМ України від 06.05.2009 року за № 439 /зі змінами/, Порядку ведення Поземельної книги, затвердженим Поста новою КМ України від 09.09.2009 року за №1021 /зі змінами/, Порядку ведення державного земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 року за №1051,

Outcome: approved