Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами (домоволодіння), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON]. За життя вона склала заповіт на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області 22.11.2006 року за № 84, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] вона заповіла йому. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке, зокрема складається із земельної ділянки, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Звернувшись до Токмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої, йому було видано лише - свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку від 27.02.2014 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 183. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок було відмовлено. Відмова мотивована тим, що для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок необхідно надати оригінал правовстановлюючого документа, зареєстрованого згідно чинного законодавства та оцінку майна. При відсутності таких документів свідоцтво про право на спадщину не може бути видано. Оцінка житлового будинку була здійснена, але звернувшись до Токмацького районного бюро технічної інвентаризації «Малі 44», для отримання правовстановлюючих документів на будинок, виявилося, що відповідно до архівних даних, на будинок за адресою: [ADDRESS], право приватної власності за померлою [PERSON] не зареєстровано. Вказане підтверджується довідкою Токмацького районного БТІ від 12.03.2014 року № 37. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. У зв'язку з цим позивач не має можливості оформити спадщину у позасудовому порядку, та змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивач підтвердив обставини викладені в позовній заяві, та вказав, що житловий будинок [ADDRESS] належав його матері, [PERSON]. Житловий будинок був побудований ще в 1963 році, на той період державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості не проводилася. По даним виконавчого комітету згідно списку власників будинків громадян Кіровської сільської ради з 07.04.1988 року по день смерті [INFO] власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що побудований в 1963 році, була громадянка [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача, Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому районі реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області від 15 липня 2013 року. [PERSON] є матір ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 жовтня 1979 року видане Кіровською сільською радою Токмацького району Запорізької області. За життя [PERSON] склала заповіт на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області 22.11.2006 року за № 84, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку розміром 9,04 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради, грошові вклади, вона заповіла [PERSON] - позивачу по справі. Заповіт складений Кіровською сільською радою 22.11.2006 року за реєстром 84, станом на 26.03.2014 р. не відмінявся, не скасовувався, що підтверджується довідкою Кіровської сільської ради від 27 лютого 2014 року № 125. Згідно списку власників будинку громадян Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області з 07.04.1988 року по день смерті [INFO] власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що побудований в 1963 році була [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 11.03.2014 року № 93, додатком до рішення Виконавчого комітету сільської ради № 18 від 07 квітня 1988 року та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Ринкова вартість трьохкімнатного житлового будинку , загальною площею 46,6 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] станом на дату оцінки, без врахування ПДВ, складає: 28659 грн., що підтверджується Звітом з визначення ринкової вартості ПП «Малі-44». [PERSON] - позивачу по справі, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом , яка складається з земельної ділянки, кадастровий номер якої - 2325281600:18:002:0001, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Токмацького району. Запорізької області, розміром 9,0400 гектарів, яка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗП № 030638, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 19 квітня 1999 року № 119. Вартість спадкового майна складає 179577 грн.00 коп. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2014 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2325281600:18:002:0001, яка розташована за адресою: Запорізька область, Токмацький район, Кіровська сільська рада. Відповідно до архівних даних Токмацького районного БТІ, на будинок за адресою: [ADDRESS], право приватної власності за померлою [PERSON] не зареєстровано, що підтверджується довідкою Токмацького районного Бюро технічної інвентаризації від 12.03.2014 року № 37. Однак, відповідно до довідки Виконавчого комітету Кіровської сільської ради від 01.04.2014 року № 124, згідно рішення № 46 від 05.12.1991 року, закріплена земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель розміром 0,11 га за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. Відомостей про арешт та заборону на рухоме та нерухоме майно, яке належало померлій [PERSON], не має. Відповідно до відповіді Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 07 квітня 2014 року за № 337/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO], заведена. Так, наданими позивачем, представником позивача письмовими доказами, а саме технічним паспортом, довідками Кіровської сільської ради підтверджується, що спірний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], побудовано в 1963 році. [PERSON] занесена у списки власників будинків в сільській раді. Погосподарський облік - це вид первинного обліку, передбачений для систематизації відомостей про окремих громадян і домогосподарства, що ведеться сільськими, селищними, міськими радами в сільських населених пунктах, які розташовані на їхній території, за єдиними на всій території України формами первинної облікової документації, затвердженими центральним органом виконавчої влади з питань статистики. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду СРСР «Про судову практику з вирішення спорів, пов'язаних з правом власності на житловий будинок» № 4 від 31.07.1981 року на який послався п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР «Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню законодавства про право особистої власності на житловий будинок» № 2 від 14.05.1976 року зі змінами від 05.12.1981 року роз'яснений момент виникнення права власності на житловий будинок, що пов'язується з реєстрацією будинку у виконкомі місцевої Ради. При зверненні до суду щодо захисту права на оформлення спадщини через відсутність правовстановчого документа для підтвердження того, існувало чи було відсутнє право спадкодавця на спірну нерухомість, обов'язковим є з'ясування, коли, на якій підставі виникло і як змінювалося це право. Згідно ст. 100, 101 ЦК України (в ред. 1963 р.) громадяни мали право мати в особистій власності один жилий будинок. Вище наведені обставини належним чином підтверджені позивачем, підтверджують, що спірний будинок обліковувався у сільській раді, спадкодавець був внесений у списки власників житлових будинків. Цивільно-правовий інститут набуття та виникнення права власності на нерухоме майно в різні періоди по-різному був урегульований на законодавчому рівні. У зв'язку із цим держава задекларувала визнання дійсними прав на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до положень ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, зокрема, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок тощо. Права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.98 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, вважаються такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. [PERSON] на час смерті, що настала [INFO] мала право власності на житловий будинок, проте належним чином не зареєструвала у відповідності до вимог цивільного законодавства, яке змінилося. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України право власності на будинок належало [PERSON] на момент відкриття спадщини, а тому входить до складу спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.ст. 1223 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом і має право на спадкування майна. У відповідності до ст. 1268, 1269 ЦК України позивач у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Позивач прийняв спадщину після померлої, зокрема йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на земельну ділянку від 27.02.2014 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 183. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено, що підтверджується копією спадкової справи та листом нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори № 235/01-16 від 12.03.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановчого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Судом встановлено, що спір виник в зв'язку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", де вказано що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний житловий будинок є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved