Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців із заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та в с [ADDRESS] Увисла [ADDRESS] області; наближення на 100 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: Тернопільської спеціалізованої школи з поглибленим вивченням іноземних мов І-ІІІ ступенів № 5 за адресою: 46001, м. Тернопіль, вул. Камінна, 2 та місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Посилаючись на те, що заявник з 17.07.2010 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в якому [INFO] народилася дочка [PERSON] . За час перебування у шлюбі сімейне життя не склалося та після його розірвання тільки погіршується. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.10.2018 р. у справі № 607/14902/18 шлюб був розірваний, а дочка [PERSON] проживає з [PERSON] . На даний час, на фоні постійних незгод з ініціативи [PERSON] постійно виникають сварки, які переростають в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] є занадто агресивною, він почав погрожувати [PERSON] та її рідним фізичною розправою, а також відібранням дитини. [PERSON] зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON] . На адресу [PERSON] та членів її родини постійно висловлюються образи нецензурними словами та надходять погрози вбивством, як в телефонних розмовах так і в текстових повідомленнях. З вищевикладених підстав, [PERSON] неодноразово зверталася до Тернопільського відділення поліції з приводу погроз фізичного насильства з боку [PERSON] по відношенню до неї та її родини. Відповідно останнього неодноразово було притягнуто судом до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали повністю та просили її задовольнити. Заінтересована особа у судовому засіданні частково заперечив щодо вимог заявника та пояснив, що вчиняє і буде вчиняти психічне насильство щодо [PERSON] , оскільки вона не дає йому вільно бачитися з дитиною. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2018 ухвалено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17 липня 2010 року, про що зроблений актовий запис № 798 відділу РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 02.06.2011 р. відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1223. Відповідно до висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 16.05.2019 р. № 458, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з вимогами\~ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Судом з`ясовано, що в період з серпня 2018 року по 2019 рік заявник [PERSON] та її батьки [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталися до правоохоронних органів за фактом вчиненого домашнього насильства зі сторони заінтересованої особи [PERSON] щодо неї, її батьків та її дочки [PERSON] . Згідно відповідей Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на заяви [PERSON] вбачається, що з [PERSON] неодноразово було проведено бесіду виховного характеру про недопустимість порушень чинного законодавства відносно заявника і відповідно складено адміністративні протоколи за ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства). Постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.08.2018, справа №607/15491/18 та від 08 травня 2019 року, справа №607/10921/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-1 КУпАП. Відповідно до пунктів 3, 14, 17 частини 1\~статті 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. За п. 9 ч. 1\~ст. 1 цього ж Закону\~оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У судовому засіданні з`ясовано, що [PERSON] зазнає психологічного тиску з боку [PERSON] . На адресу [PERSON] та членів її родини постійно висловлюються образи нецензурними словами та надходять погрози вбивством, що стверджується текстовими повідомленнями, які містяться в матеріалах даної справи. Під час їх зустрічей за місцем проживання та роботи [PERSON] у них виникали різні суперечки, що включали в себе словесні образи, погрози та приниження один одного. Крім цього, [PERSON] визнає, що застосовує психічний тиск на [PERSON] і телефонує [PERSON] з метою побачитися з дитиною. Відповідно до\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного насильства, що вчинив [PERSON] щодо [PERSON] , а також наявність об`єктивних ризиків загрози психологічного тиску [PERSON] на [PERSON] , у якої виникли побоювання за свою безпеку, емоційною невпевненістю, нездатністю захистити себе. Суд вважає, що заявниця, як жертва такого насильства, потребує захисту в порядку, передбаченому\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», і приходить до висновку про необхідність задоволення часткових вимог [PERSON] , та видати обмежувальний припис [PERSON] та визначити заходи тимчасового покладення на нього обов`язків: заборонити перебувати та наближатися на 50 метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та в с. Увисла Гусятинського району Тернопільської області, а також до місця роботи [PERSON] у Тернопільську спеціалізовану школу з поглибленим вивченням іноземних мов І-ІІІ ступенів № 5 за адресою: м. Тернопіль вул. Камінна, 2. Крім цього, [PERSON] заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Також, [PERSON] у поданій заяві посилається на застосування обмежувального припису на підставі ч. 2\~ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~про необхідність прийняття рішення про видачу обмежувального припису заборонити [PERSON] ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Оцінюючи встановленні судом обставини, суд приходить до переконання, що [PERSON] здійснює телефонування до [PERSON] з метою побачення своєї дитини [PERSON] з якою він не має іншого зв`язку, при цьому заявник не подав суду доказів, що [PERSON] намагався листуватися чи контактувати з [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб, тому суд приходить до переконання, що в цій частині слід відмовити у задоволенні заяви. Крім цього суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про застосування фізичного насильства відносно [PERSON] . Згідно з вимогами\~ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України, ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. \~ \~ \~ \~В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. Згідно із ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід видати обмежувальний припис на строк п`ять місяців. Судові витрати компенсувати за рахунок держави. Рішення суду допустити до негайного виконання. На підставі наведеного,

Outcome: approved