Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки . В обґрунтування позову зазначено , що 05.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено у простій письмовій формі договір позики грошових коштів (далі - договір позик). Відповідно до пункту 1 Договору позики позивач передає у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 680 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом суми 80 000 доларів США, виходячи з встановленого сторонами курсу 1=8,50 гривень, а [PERSON] приймає їх у власність та зобов'язується повернути позивачу таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором, у строк до 20.02.2014 р. включно. Згідно з пунктом 2 цього ж Договору позики - грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позивачем та одержані [PERSON] до підписання цього договору. В обумовлену дату повернення позики [PERSON] суму позики не повернув та до цього часу ухиляється від її повернення . Відповідно до п.5 умов договору позики - якщо Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцю суму позики та/або не в повному обсязі, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму боргу. Відповідно до п.6 умов договору позики - сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання взятих на себе по договору обов'язків. Отже, виходячи з вищезазначених умов договору позики та приписів норм чинного в Україні законодавства, позивач просить стягнути з [PERSON] пеню у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми, а саме у розмірі 558,90 грн. та проценти, які визначені на рівні облікової ставки Національного банку України, а саме суму у розмірі 3149,00 грн. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором позики [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 683 708 гривень, що складається із суми боргу за договором позики грошових коштів від 05.02.2014р. в розмірі 680 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом суми 80 000 доларів США, виходячи з встановленого сторонами курсу 1 USD=8,50 гривень, пені у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми, а саме суми у розмірі 558,90 грн. та процентів, які визначені на рівні облікової ставки Національного банку України, а саме суми у розмірі 3149,00 грн. Крім того, виконання сторонами своїх зобов`язань за договором позики від 05.02.2014р. було забезпечено іпотекою. Так, між [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований в державному реєстрі правочинів за № 300. Іпотечний договір забезпечує вимоги позивача (Іпотекодержателя), що випливають з Договору позики від « 05» лютого 2014 року - п. 1. Відповідно до п.2-4 Іпотечного договору, [PERSON] (Іпотекодавець) передає в іпотеку позивачу (Іпотекодержателю) наступне нерухоме майно, що належить [PERSON] на праві приватної власності: - квартиру № 25 в житловому будинку літ. «А-23», розташовану за адресою: [ADDRESS] - машиномісце [NUMBER] загальною площею 15,0 кв.м., розташоване на 1-му поверсі паркінгу житлового будинку літ. «А-23» за адресою: [ADDRESS]. Зазначене нерухоме майно є предметом іпотеки. Відповідно до п.5 Іпотечного договору сторони домовились, що вартість предмета іпотеки складає 680 000 гривень 00 коп. Оцінка предмету іпотеки проведена за згодою сторін з урахуванням ринкових цін на день укладання цього договору та обсягу можливих витрат, пов'язаних з його продажем. Згідно з пунктом 8 Іпотечного договору, згода дружини [PERSON] - [PERSON] на передачу в іпотеку майна, яке є предметом цього договору, що є їх спільною сумісною власністю, викладена у заяві, підпис на якій засвідченій у нотаріальному порядку « 28» грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстром № 1594. На предмет іпотеки було накладено заборону відчуження нерухомого майна, про що свідчить запис в державному реєстрі заборон та обтяжень за № 301. Згідно з застереженнями про задоволення вимог Іпотекодержателя, визначеними в пункті 15 Іпотечного договору, у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов'язання за цим Договором та/або Договором позики у встановлений Іпотекодержателем строк, таку вимогу Іпотекодержатель може задовольнити за рахунок предмету іпотеки, що є предметом цього Договору. Цим застереженням відповідно до Закону сторони домовились визначити такі можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: а) набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателем у порядку статті 37 Закону України "Про іпотеку"; б) продаж предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку"; в) реалізація предмету іпотеки за рішенням суду у порядку статті 39 Закону України "Про іпотеку". При цим же пунктом визначено, що право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя, серед перелічених в пункті 15 Договору, належіть Іпотекодержателю. Зокрема, відповідно до підпункту б) пункту 15 Іпотечного договору, Іпотекодержатель може задовольнити свої вимоги шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку", для чого Іпотекодавець шляхом підписання цього Договору надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною, яка встановлена за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем на момент укладання Договору, або на підставі оцінки майна суб`єтом оціночної діяльності, та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії. Згідно з пунктом 16 Іпотечного договору, дії щодо продажу предмету іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються Іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого погодження Іпотекодавця. Відповідно до пункту 12 Іпотечного договору, Іпотекодержатель здобуває право звернення стягнення на предмет іпотеки при простроченні [PERSON] сплати боргу більш ніж на п'ять днів за договором позики в забезпечення якої укладається цей договір. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Позивачем було направлено відповідачам вимогу в якій зазначено, що у зв'язку з невиконанням умов договору позики від 05.02.2014 р. позивачем прийнято рішення про реалізацію предмета іпотеки у спосіб визначений ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Крім того, позивачем запропоновано відповідачам в місячний термін звільнити предмет іпотеки. Відповідачі отримавши вищезазначену вимогу, письмово повідомили позивачу, що фінансовий стан не дозволяє виконати взяті на себе зобов'язання за договором позики від 05.02.2014 р. Наслідки невиконання взятих на себе зобов'язань вони розуміють. Відмовились від пропозиції позивача зазначеної у його вимозі про придбання предмету іпотеки, оскільки у них відсутні кошти на придбання нерухомого майна. Крім того, відповідачі в добровільному порядку звільнили предмет іпотеки. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без його участі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, подали суду заяву в якій зазначили, що з позовними вимогами згодні, просять справу розглядати без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 527 ЦК України, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з вимог ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до визначення термінів в ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до приписів ч.1,2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про іпотеку»: якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Відповідно до договору позики грошових коштів від 05.02.2014 р. укладеного між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник), позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 680 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом суми 80 000 доларів США, виходячи з встановленого сторонами курсу 1=8,50 гривень, а позичальник приймає їх у власність та зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором, у строк до 20.02.2014 року включно. Грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору. Якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики та/або не в повному обсязі, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму боргу . Сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання взятих на себе по договору обов'язків (а.с. 26). Виконання сторонами своїх зобов`язань за договором позики грошових коштів від 05.02.2014р. було забезпечено іпотекою. Так, між [PERSON] (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований в державному реєстрі правочинів за № 300. На предмет договору іпотеки було накладено заборону відчуження нерухомого майна, про що свідчить запис в державному реєстрі заборон та обтяжень за № 301 (а.с. 27-30). Іпотечний договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Договору позики, укладеного 05.02.2014 року між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем у простій письмовій формі, за умовами якого останній зобов'язаний в порядку передбаченому за Договором, повернути Іпотекодержателю валютні цінності у вигляді та в натурі на сумі 680 000 (шістсот вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, що є еквівалентом суми 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США, виходячи з встановленого сторонами курсу 1USD=8,50 гривень, та строком виконання не пізніше двадцятого лютого 2014 року. Відповідно до умов, визначених в пунктах 2-4 Іпотечного договору, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно, що належить йому на праві приватної власності: - квартиру № 25 (двадцять п'ять) в житловому будинку літ. «А-23», розташовану за адресою: [ADDRESS] - машиномісце [NUMBER] (сімдесят шість) загальною площею 15,0 кв.м., розташоване на 1-му поверсі паркінгу житлового будинку літ. «А-23» за адресою: [ADDRESS]. Зокрема, як вбачається з умов договору та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, індексний номер Витягу: 13302494, сформованого « 22» листопада 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, [PERSON], квартира №? 25 (двадцять п'ять) в житловому будинку літ. «А-23», розташовану за адресою: [ADDRESS], належить Іпотекодавцеві на підставі Свідоцтва, виданого « 22» листопада 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, [PERSON], за р. № 1282 (бланк нотаріальних документів ВТО № 778417) (номер запису про право власності: 3509753, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 220613763101). (а.с. 21-22) Згідно умов договору та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, індексний номер Витягу: 13485233, сформованого « 22» листопада 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, [PERSON], машиномісце [NUMBER] (сімдесят шість) загальною площею 15,0 кв.м., розташоване на 1-му поверсі паркінгу житлового будинку літ. «А-23» за адресою: [ADDRESS] належить Іпотекодавцеві на підставі Свідоцтва, виданого « 26» листопада 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, [PERSON], за р. № 1308 (бланк нотаріальних документів ВТО № 778427) (номер запису про право власності: 3557334, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 223671763101) (а.с. 24-25). Відповідно до п.5 Іпотечного договору сторони домовились, що вартість предмета іпотеки складає 680 000 гривень 00 копійок. Оцінка предмету іпотеки проведена за згодою сторін з урахуванням ринкових цін на день укладання Договору та обсягу можливих витрат, пов'язаних з його продажем. Згідно з пунктом 8 Іпотечного договору, згода дружини Іпотекодавця - [PERSON] на передачу в іпотеку майна, яке є предметом цього договору, що є їх спільною сумісною власністю, викладена у заяві, підпис на якій засвідченій у нотаріальному порядку « 28» грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстром № 1594. Відповідно до приписів статті 60 Сімейного кодексу України, яка кореспондується з приписами статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Отже, відповідачі по зазначену позову [PERSON] та його дружина [PERSON] позивачем визначені вірно. Згідно з застереженнями про задоволення вимог Іпотекодержателя, визначеними в пункті 15 Іпотечного договору, у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов'язання за цим Договором та/або Договором позики у встановлений Іпотекодержателем строк, таку вимогу Іпотекодержатель може задовольнити за рахунок предмету іпотеки, що є предметом цього Договору. Цим застереженням відповідно до Закону сторони домовились визначити такі можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: а) набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателем у порядку статті 37 Закону України "Про іпотеку"; б) продаж предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку"; в) реалізація предмету іпотеки за рішенням суду у порядку статті 39 Закону України "Про іпотеку". При цим же пунктом визначено, що право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя, серед перелічених в пункті 15 Договору, належіть Іпотекодержателю. Зокрема, відповідно до підпункту б) пункту 15 Іпотечного договору, Іпотекодержатель може задовольнити свої вимоги шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку", для чого Іпотекодавець шляхом підписання цього Договору надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною, яка встановлена за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем на момент укладання Договору, або на підставі оцінки майна суб`єтом оціночної діяльності, та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії. Згідно з пунктом 16 Іпотечного договору, дії щодо продажу предмету іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються Іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого погодження Іпотекодавця. Відповідно до пункту 12 Іпотечного договору, Іпотекодержатель здобуває право звернення стягнення на предмет іпотеки при простроченні [PERSON] сплати боргу більш ніж на п'ять днів за договором позики в забезпечення якої укладається цей договір. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором позики [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 683 708 гривень, що складається із суми боргу за договором позики грошових коштів від 05.02.2014р. в розмірі 680 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом суми 80 000 доларів США, виходячи з встановленого сторонами курсу 1 USD=8,50 гривень, пені у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми, а саме суми у розмірі 558,90 грн. та процентів, які визначені на рівні облікової ставки Національного банку України, а саме суми у розмірі 3149,00 грн. Розрахунок пені у вигляді 3-х процентів річних від простроченої суми проводився наступним чином за формулою: 680 000,00 х 3 х 10 : 365 : 100 = 558,90 грн., де: 680 000,00 - сума заборгованості, 10 - кількість прострочених днів (21.02.2014р. - 02.03.2014р. включно). Розрахунок процентів, визначених на рівні облікової ставки Національного банку України, проводився наступним чином: сума боргу 680000, період з 05.02.2014 . по 02.03.2014 р., кількість днів - 26, розмір облікової ставки НБУ в день 0,018%, так сума процентів за зазначений період складає 3149 грн. Позивачем було направлено відповідачам вимогу в якій зазначено, що у зв'язку з невиконанням умов договору позики від 05.02.2014 р. позивачем прийнято рішення про реалізацію предмета іпотеки у спосіб визначений ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Крім того, позивачем запропоновано відповідачам в місячний термін звільнити предмет іпотеки (а.с. 43-45). Відповідачі отримавши вищезазначену вимогу, письмово повідомили позивачу, що фінансовий стан не дозволяє їм виконати взяті на себе зобов'язання за договором позики від 05.02.2104 р. Наслідки невиконання взятих на себе зобов'язань вони розуміють. Відмовились від пропозиції позивача зазначеної у його вимозі про придбання предмету іпотеки, оскільки у них відсутні кошти на придбання нерухомого майна. Крім того, відповідачі в добровільному порядку звільнили предмет іпотеки (а.с. 46). Враховуючи факт невиконання [PERSON] своїх зобов`язань по своєчасній та у повному обсязі поверненню суми позики, наявність серед умов Іпотечного договору від 05.02.2014р. застереження про можливість задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved