Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із вказаним позовом. В позові вказано, що Відповідач звернулася до ПАТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 05.11.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний ліміт було змінено відповідно до укладених умов, а саме п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Відповідач умови договору не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 06.02.2019 року утворилась заборгованість в загальному виразі 16566,79 гривень, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача разом з витратами по сплаті судового збору, справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позов визнав частково, просив суд застосувати положення ЗУ «Про захист прав споживачів», зменшивши суму фінансового зобов`язання до 50 відсотків від суми тіла кредиту. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 05.11.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний ліміт було змінено відповідно до укладених умов, а саме п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Відповідач умови договору виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 06.02.2019 року утворилась заборгованість в загальному виразі 16566,79 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 1152,68 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 13249,02 грн., заборгованість за пенею та комісією 900,00 грн., штрафи за порушення положень кредитного договору в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 765,09 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до чч. 1, 2, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" розяснено, що до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15рп/2011 від 10.11.2011 р. у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої сттаття 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", зменшивши суму нарахованих процентів, пені, комісії та штрафів з 15414,11 грн. до 576,34 грн., оскільки в такому випадку загальна сума компенсації з боку відповідача не буде перевищувати п`ятдесяти відсотків від суми основного зобов`язання. Таким чином до стягнення з відповідача загалом підлягає 1729,02 грн. заборгованості за за кредитним договором. Судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial