Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

11 січня 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] ,зазначає, що 27 травня 1998 року вона придбала житловий будино, розташований за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 44,2 кв.м., загальною площею 84,4 кв.м. за 20000 (двадцять тисяч) гривень. Договір купівлі-продажу був зареєстрований 27 травня 1998 року на Тавричеській Універсальній біржі нерухомості, для цього уклала договір доручення № 99-К на придбання об`єкта нерухомості, за реєстраційним номером №99 К, з членом Тавричеської УБН [PERSON] . При цьому, в цей же день 27 травня 1998 року, продавці квартири, відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] уклали договір доручення № 99 на продаж об`єкту нерухомості, з членом Тавричеської УБН [PERSON] 27 травня 1998 року між членом Тавричеської УБН [PERSON] , яка діяла від імені відповідачів, на підставі вищезазначеного договору доручення № 99 на продаж об`єкту нерухомості, та членом Тавричеської УБН [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , на підставі вищезазначеного договору поручення № 99-К на покупку об`єкту нерухомості, за результатами біржових торгів, які відбулися на Тавричеській універсальній біржі нерухомості, уклали договір купівлі-продажу № 99 на придбання житлового будинку [ADDRESS] . Даний договір був посвідчений підписами членів Тавричеської УБН та Керуючим Тавричеською універсальною біржею нерухомості [PERSON] 14 вересня 1998 року договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] був зареєстрований Василівським БТІ, про що свідчить реєстраційний штамп, в якому вказано, що право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, в Реєстраційній книзі № 14 та за реєстровим номером № 14-854, який посвідчений начальником Василівського БТІ Родіною Т.Б. Позивачка вважає, що реєстрація Василівським районним бюро технічної інвентаризації за позивачем [PERSON] , права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на травень 1998 року фактично не суперечила чинному законодавству. Також у позові зазначає, що під час укладення договору купівлі-продажу прізвище позивачки було « [PERSON] », та після реєстрації шлюбу позивачкою змінено паспорт в 1999 році, та взято шлюбне прізвище « [PERSON] ». З моменту купівлі-продажу квартири позивачка [PERSON] прийняла вказаний житловий будинок шляхом проживання та реєстрації в ньому. На даний час у вищезазначеному житловому будинку зареєстрована позивачка [PERSON] , і її син - [PERSON] , [INFO] . В договорі купівлі-продажу зазначено, що договір підлягає реєстрації в Василівському БТІ, під час укладення договору позивачці не було відомо, що зазначена угода повинна бути нотаріально посвідчена, оскільки відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. У позові вказує, що угода двома сторонами виконана у повному обсязі: позивачка [PERSON] виплатила відповідачам повну суму грошових коштів за житловий будинок і вони не пред`являли до неї ніяких претензій. На сьогоднішній день позивачка [PERSON] є власником вказаного житлового будинку, однак у зв`язку з суперечністю правових норм вона змушена звернутися до суду, оскільки на теперішній час неможливо внести відомості до Єдиного реєстру нерухомого майна стосовно права власності на нерухоме майно, яке було посвідчено Тавричеською універсальною біржею нерухомості. У зв`язку з чим вона, [PERSON] звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом, в якому позивачка просить: визнати за нею, [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості № 99 від 27 травня 1998 року, зареєстрованого на Тавричеській універсальній біржі нерухомості. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та осіб, які беруть участь у справі. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Фоменко А.С. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду представником позивача [PERSON] подано заяву з проханням розглядати справу за її відсутності та без участі її довірителя, заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримують у повному обсязі за підставами, викладеними у позові. Просить позов задовольнити у повному обсязі та ухвалити судове рішення. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином, та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання ними судових повісток особисто 20.03.2021 року, однак про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов відповідачами не надано, заперечень проти заявлених позовних вимог не подано. Представник відповідача Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки 23.03.2021 року, проте на адресу суду від відповідача надано письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутністю, проти позову не заперечують. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що 27 травня 1998 року між сторонами договору - [PERSON] , якою у зв`язку з укладенням шлюбу змінено прізвище на « [PERSON] », з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, - на Тавричеській універсальній біржі нерухомості укладений договір купівлі-продажу належного на праві власності [PERSON] та [PERSON] житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 44,2 кв.м. (а.с.10). Як вбачається з наданого позивачем свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, який зареєстрований 30.10.1993 року Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » та копія вказаного свідоцтва міститься в матеріалах справи (а.с.9). Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу [PERSON] отримала у власність житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 44,2 кв.м., та копія вказаного договору міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.10). 27 травня 1998 року на Тавричеській Універсальній біржі нерухомості [PERSON] також уклала договір доручення на придбання об`єкта нерухомості, за реєстраційним номером №99 К, з членом Тавричеської УБН [PERSON] 27 травня 1998 року, а продавці квартири [PERSON] та [PERSON] , відповідачі по справі, уклали договір доручення № 99 на продаж об`єкту нерухомості, з членом Тавричеської УБН [PERSON] 27 травня 1998 року між членом Тавричеської УБН [PERSON] , яка діяла від імені відповідачів, на підставі вищезазначеного договору доручення № 99 на продаж об`єкту нерухомості, та членом Тавричеської УБН [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , на підставі вищезазначеного договору поручення № 99-К на покупку об`єкту нерухомості, за результатами біржових торгів, які відбулися на Тавричеській універсальній біржі нерухомості, уклали договір купівлі-продажу № 99 на придбання житлового будинку [ADDRESS] . Даний договір був посвідчений підписами членів Тавричеської УБН та Керуючим Тавричеською універсальною біржею нерухомості [PERSON] . Сторони договору купівлі-продажу засвідчили, що зазначений об`єкт нерухомості нікому до укладення угоди не проданий, не подарований, не закладений, не зданий в оренду, в спорі та під арештом не перебуває. Вищевказані обставини свідчать про те, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу, ніяких обмежень для його укладання не було. Згідно п.4 вищевказаного договору купівлі-продажу, продаж об`єкту нерухомості, а саме: житлового будинку [ADDRESS] , здійснено за 20000 грн., які продавець отримав від покупця повністю до підписання даного договору. 14 вересня 1998 року договір купівлі-продажу житлового будинку житлового будинку [ADDRESS] був зареєстрований у Державному комунальному підприємстві «Василівське районне бюро технічної інвентаризації», про що свідчить відмітка про реєстрацію, де зазначено, що право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу Тавричеської УБН за реєстраційним номером № 99 (а.с.12-14). Таким чином, згідно із діючим законодавством на час укладання договору купівлі-продажу, цей Договір був зареєстрований у Державному комунальному підприємстві «Василівське районне бюро технічної інвентаризації», про що свідчить зроблений відповідний запис у технічному паспорті в графі власників житлового приміщення - житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.1998 року, укладеному на Тавричеській універсальній біржі нерухомості (а.с.31,32), власником якого зазначено [PERSON] . Реєстрація Василівським районним бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на травень 1998 року фактично не суперечила чинному законодавству. За наслідками укладення договору купівлі - продажу [PERSON] , яка є позивачем у справі, отримала у власність житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] . На час укладення договору купівлі-продажу в 1998 році сторони правочину не були повідомлені належним чином про те, що правочин щодо нерухомого майна, у відповідності до ст.47 ЦК України (в ред.1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки та той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст.15 якого правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. При вчиненні вищевказаного правочину договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків: перехід права власності. Всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме міни вищевказаних об`єктів нерухомого майна, правочин був реальним і вчиненим у формі, дозволеній чинним законодавством України у 1998 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу сторонами Договору були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Державна реєстрація договору купівлі-продажу 28.05.1998 року проведена РКП «Василівське БТІ". З Довідки, виданої Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області за вих.№1245 від 30.12.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Відповідно до звіту про оцінку об`єкту нерухомості від 06.12.2020 року житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] , складеного 06.12.2020 р. ФОП [PERSON] , ринкова вартість вказаного об`єкту нерухомості станом на 06.12.2020 року становить 133508,00 гривень, без ПДВ (а.с.15-17). Відповідно до ст.220 чинного ЦК України, у разі недодержання сторонами закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Також, вирішуючи спір, суд керується положенням Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, оскільки спірні відносини виникли до набрання чинності новим ЦК України. Згідно вимог ст.227 ЦК УРСР договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягн//е недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України та ч.2 ст.220 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року зазначено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Реєстрація бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржою, а не нотаріусом, станом на травень 1998 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі - продажу, міни зареєстрованих біржею. Крім того, Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року № 121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, також передбачено підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржою. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Вищезазначене не суперечить й вимогами ст.328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Та враховуючи ті обставини, що [PERSON] , позивач у справі, повністю виконала умови договору купівлі-продажу, отримала у власність житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] , що вбачається з п.1 даного правочину та вказаний Договір купівлі-продажу у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР був зареєстрований у Василівському бюро технічної інвентаризації, у порядку, передбаченому на той час Законом. Договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми, судом недійсним не визнавався, [PERSON] на підставі ст.ст.128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України "Про власність" набула право власності на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] , і правомірно володіє ним. Передбачених законом підстав для визнання дійсним неоспореної угоди (договору купівлі-продажу) вказаного житлового будинку в судовому порядку не має. Також, як зазначено у позові, [PERSON] прийняла вищевказаний житловий будинок шляхом проживання та реєстрації в ньому з 11.10.1999 року. Таким чином, враховуючи, що на теперішній час позивачка [PERSON] не може розпоряджатись належним їй житловим будинком з вищенаведених підстав, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вказаний договір купівлі-продажу, який був укладений 27 травня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, був викладений у письмовій формі та зареєстрований на Тавричеській універсальній біржі нерухомості. Дана угода не була нотаріально посвідчена сторонами по причині їх юридичної необізнаності. Сторони договору купівлі-продажу - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - досягли спільної згоди стосовно всіх істотних умов укладеного договору купівлі-продажу. Даний договір виконаний у повному обсязі обома сторонами, передбачених законом обмежень для укладання даної угоди в наявності не було, протизаконних умов укладений договір не містить, ніяких заперечень щодо суттєвих умов договору та претензій майнового характеру сторони один до одного не мають та протягом тривалого періоду часу (понад 22 років) один до одного не пред`являли, тому заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за вищевикладеними підставами. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved