Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] , законний представник неповнолітнього відповідача [PERSON] , [PERSON] , Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину в житловому будинку за дружиною та про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 7/8 частину в житловому будинку, земельному сертифікаті та державному акті на земельну частку (пай), в якому просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Визнати за нею, [PERSON] право власності на Ѕ частину в житловому будинку [ADDRESS] , як за дружиною [PERSON] , померлого [INFO] . Визнати за нею, [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка на ј частини в житловому будинку [ADDRESS] , з частки яка належала [PERSON] , померлого, [INFO] , а всього ѕ частини в житловому будинку [ADDRESS] . Визнати за нею, [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом, після смерті сина [PERSON] на ј частини в житловому будинку [ADDRESS] , з частки, яка належала [PERSON] , померлого [INFO] .. Визнати за нею, [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та сина [PERSON] в цілому на 7/8 частин в житловому будинку [ADDRESS] . Визнати за нею, [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на ѕ частини на земельну частку (пай) зазначеного в сертифікаті на права на земельну частку (пай), серії ЛГ №018508 від 14.10.1996 р. та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №054565 спільною площею 3,6316 га., загальною вартістю 135 803,10 грн. В обґрунтування позову позивачка посилався на те, що 18.11.1966 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , 1938 року народження. Спільно з чоловіком [PERSON] , вони збудували житловий будинок на виділеній йому Підгорівською сільською радою Старобільського району Луганської області земельній ділянці по [ADDRESS] . Будівництво завершили у вересні 1969 року та чоловік отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок та технічний паспорт, в якому житловий будинок був зазначений як колгоспний двір. У вказаних правовстановлюючих документах чоловіка вказано, як власника житла, її як дружину не було вказано в документах, хоча вона будувала дім разом із чоловіком та була членом колгоспного двору. У них з чоловіком народилося двоє синів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . ЇЇ чоловік [PERSON] працював в колгоспі "Україна" на території с. Підгорівка Старобільського району Луганської області у якості начальника міжколгоспної пожежної частини, де отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 018508 від 14.10.1996 року та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії АГ № 079166, площею 0,0703 га. для ведення особистого селянського господарства на землях Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області. Станом на 17 січня 2019 р., згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, площа сільськогосподарських угідь складає 3,6316 га. та її вартість складає 135 803, 10 грн. Їх діти мешкали разом з ними у житловому будинку [ADDRESS] . В 1987 році син [PERSON] одружився, 20.11.1990 року був знятий з місця реєстрації та з вказаного часу мешкає зі своєю сім`єю в смт. Білокуракине Луганської області. [INFO] одружився [PERSON] , з [PERSON] , у яких [INFO] народилася дитина, донька [PERSON] . Батьки позивачки за першим позовом мешкали у с. Сичівка Марківського району Луганської області та після смерті її матері, батько зареєстрував її за місцем свого мешкання в [ADDRESS] . Хоча фактично вона мешкала разом із своїм чоловіком, сином [PERSON] , його дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] у своєму будинку [ADDRESS] . 14.02.2002 року вона пішла на пенсію за віком та отримала посвідчення пенсіонера, 14.08.2003 року її чоловік [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповідав сину [PERSON] 23.12.2015 року [PERSON] розлучився з [PERSON] на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області по цивільній справі № 431/4987/15-ц, провадження №2/431/2549/19. До їх розлучення невістка та внука виїхали з місця проживання та реєстрації та стали мешкати в іншому місці за місцем проживання батьків невістки у [ADDRESS] . [INFO] помер її чоловік [PERSON] 10.07.2017 р. вона подала заяву про прийняття спадщини до Старобільської ДНК Луганської області на спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельної частки (пай). Вважає, що оскільки вона в шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини звернулася до нотаріальної контори та відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадку, як непрацездатна особа, тобто на половину частки, яка належала чоловіку, незалежно від змісту заповіту, тобто Ѕ частка + обов`язкову ј частка, від частки від померлого чоловіка, усього ѕ частки. Оскільки син, [PERSON] мешкав разом з ними у одному будинку та був зареєстрований за місцем проживання, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що фактично прийняв спадщину у розмірі ј частці. Від спадку він не відмовлявся. Заповіт на час смерті її чоловіка не змінений та не скасований, вважає, що сину [PERSON] від батьківської частки у спадку теж належить ј частка в житловому будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, [INFO] . через секретаря Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті сина. Вважає, що після смерті залишилося спадкове майно у вигляді ј частини в житловому будинку [ADDRESS] та Ѕ частина земельної частки (пай). Тому онучці [PERSON] залишається спадок в житловому будинку [ADDRESS] в розмірі 1/8 частки та ј частки земельного паю. Таким чином їй у спадок від померлих чоловіка та сина [PERSON] належить 7/8 частини, а онуці [PERSON] по 1/8 частині щодо житлового будинку [ADDRESS] і ѕ частки щодо земельної частки (пай). Син [PERSON] склав заяву про відмову від спадщини, а тому він не є спадкоємцем після смерті батька, не писав заяви він і про прийняття спадщини після смерті брата. Тому просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. [PERSON] звернулася до суду із уточненим зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом, в якому просить суд визнати за нею, [PERSON] , [INFO] право власності на 7\\32 домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з: житловий будинок літера А-1, житлова кухня літера Б, гараж - літера Г, сараї : літери: Д,Ж,В,Е,З, погріб літера П\\Г, вбиральня літера У, колодязь -літера К, огорожа - №1, №2, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Визнати за нею, [PERSON] , [INFO] право власності на 3\\8 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.6316 га з кадастровим номером 4425184000:01:002:0119 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] .. Визнати за нею, [PERSON] , [INFO] право власності на 3\\8 залишку не виділеного в натурі земельного паю КСП «Україна» № 114,(відповідно до сертифікату ЛГ 018508 від 14.10.1996 року, виданого на ім`я [PERSON] та зареєстрованого 07.06.1998 року у книзі реєстрацій на № 390), об`ємом 1,0945 умовних кадастрових гектарів, вартістю 12 363, 25 грн., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . В обґрунтування уточненого зустрічного позову посилається на те, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . На час смерті батька [PERSON] вона була неповнолітня, оскільки її день народження [INFO] . ЇЇ батько, [PERSON] був сином [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач за першим позовом [PERSON] є матір`ю [PERSON] . За життя батько і син проживали і були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано за [PERSON] - як головою колгоспного двору. [PERSON] залишив заповіт, яким заповідав своє майно сину - [PERSON] . Отже, [PERSON] , з урахуванням положень ст. 1268 Цивільного кодексу України, є таким що прийняв спадщину батька. Відповідно до копії свідоцтва про право приватної власності від 23.03.1989 року, на домоволодіння (що в декількох примірниках долучена позивачем до позовних заяв) відомо, що [PERSON] належить домоволодіння в [ADDRESS] та складається із житлового будинку, веранди, літньої кухні, тамбура, ганку (та інше), дане свідоцтво підписане головою виконкому «Криворучко». На обороті в графі «Регистрационная надпись» зазначено, що зазначене в свідоцтві домоволодіння як ціле зареєстровано за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , дата реєстрації 25.03.1989 року номер 890 в книзі № 4. Згідно копії довідки Підгорівської сільської ради від 09.01.2019 року, зазначено, що за записами погосподарської книги Підгорівської сільської ради за період 1986-1990 роки і пізніше за період 1991 - 1995 років домоволодіння [PERSON] значилося колгоспним двором. У зв`язку з відсутність будь-яких документів, або фактів, що свідчили б про реєстрацію прав власності на домоволодіння [ADDRESS] ) у період чинності Цивільного кодексу України(з 01.01.2004 року), або за період дії Закону «Про власність», що був чинним з 15.04.1991 року по 20.06.2007 року, вважає за підставу існування прав позивача, і спадкодавців [PERSON] і [PERSON] ( за життя) на вказане домоволодіння - право власності колгоспного двору( стаття 120 Цивільного кодексу УРСР 1963р). Таким чином колгоспному двору [PERSON] , яке складалося з 4 осіб в рівних частках належало майно колгоспного двору - домоволодіння [ADDRESS] на момент 15.04.1991 року. Тому позивачу [PERSON] належить, фактично, 1\\4 частка двору. [PERSON] помер [INFO] . У 2017 році був, як і в цей час, чинним Цивільний кодекс України. Спадкування прав і обов`язків здійснюється за цим законом. Позивач [PERSON] , на момент смерті чоловіка була непрацездатною (пенсіонером за віком). Отже за статтею 1241 ЦК України, є такою що має право на обов`язкову частку у спадщині - половину тієї частки яка б могла належати їй при спадкуванні по закону (а не по заповіту). При цьому треба врахувати, що на момент смерті [PERSON] у нього було три спадкоємці першої черги: сини [PERSON] і [PERSON] , дружина [PERSON] - позивач. [PERSON] був зареєстрований з [PERSON] та фактично жив з ним. [PERSON] - мешкав і мешкає в іншому місці. Дружина (позивач) - зареєстрована в іншому місці - проте стверджує, що фактично мешкала із чоловіком ( для доказу подається довідка сільської ради). [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишав. На час смерті він був розлучений, тому, вона та його мати - [PERSON] є спадкоємцями першої черги. На час смерті батька, вона була неповнолітньою, протягом 6 місяців після смерті свого батька від спадщини не відмовлялась, відповідно, з урахуванням положень ст. 1268 Цивільного кодексу України є такою що прийняла спадщину батька. Враховуючи факт набуття майна- домоволодіння [ADDRESS] на праві власності колгоспного двору, факт збереження цього майна на час припинення форми сумісної власності - колгоспного двору (15.04.1991р.), а також сумісне проживання співвласників цього майна до певного часу, вважає можливим і доцільним, визначати частки у власності колишніх членів колгоспного двору, а не вести мову про спадкування часток у сумісній власності на підставі Цивільного кодексу України. У зв`язку з чим на даний час позивачу [PERSON] належить 1\\4 частка від зазначеного домоволодіння, як співвласнику сумісної власності. Такі саме частки належали [PERSON] і [PERSON] життя. Тому спадкуванню з 2017 року підлягає 1\\4 частка домоволодіння [PERSON] - з якої, 1\\4 має належати спадкоємцю [PERSON] .. А 3\\4 частки батька належать [PERSON] ( в порядку спадкування за заповітом). Таким чином від домоволодіння позивачу на початок 2018 року належало б: 8\\32(або 1\\4) - власна частка, 2\\32 - спадкування після смерті чоловіка як обов`язкова доля у спадщині). Разом - 10\\32 від загального об`єму домоволодіння. Її батькові належало 8\\32 (або 1\\4) - як власна частка у спільному майні та 6\\32 - як спадщина батька за заповітом, а загалом 14\\32 від об`єму домоволодіння. Після смерті [PERSON] відкрилася його спадщина - нерухоме майно: частина вказаного домоволодіння, частина будинку як спадщина, і частина землі як спадщина батька. Оскільки між двома його спадкоємицями порівну можливо поділити 14\\32 часток будинку, отже кожній має належати по 7\\32 часток домоволодіння - власності [PERSON] . Таким чином Позивачу [PERSON] , з урахуванням її власної частки, спадщини чоловіка і спадщини сина може належати 17\\32 частки домоволодіння. А їй, [PERSON] - 7\\32 від домоволодіння - як спадщина. Частина співвласника [PERSON] належить йому, оскільки це право ніким не оспорюється. Відповідно до державного акту серія ЛГ 054565, дата видачі 30.04.2003 року, виданий [PERSON] на право власності належить земельна ділянка площею 3.6316 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пай № 114 , в межах Підгорівської сільської ради, кадастровий № 442518400:016002:0119. Окрім того є копія сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 018508, де вказано що сертифікат видано [PERSON] і цей документ підтверджував (дата видання 14.10.1996 року) що [PERSON] належало право на земельний пай у КСП «Україна» об`ємом 5.24 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до довідки відділу ГУ Держгеокадастру у Старобільському районі за 29.11.2017 року на ім`я [PERSON] за підписом заступника начальника Відділу Є.О. Луганського, після виділу частини земельного паю в натурі - є залишок у вигляді сільськогосподарських угідь : рілля зрошувана, сіножаті, пасовища - 1,0945 умовних кадастрових гектарів, які рахуються за сертифікатом на право на земельну частку пай серії ЛГ № 018508 від 07.06.1998 року за реєстраційним номером 390. Враховуючи норми цивільного і земельного законодавства, судову практику, відомо що земельний пай, отриманий чоловіком за життя не є сумісною власністю подружжя і, вочевидь, не є сумісною власністю колгоспного двору. Тобто спадщиною [PERSON] є нерухоме майно - земельна ділянка з кадастровим номером і залишок земельного паю. Які так само необхідно розділити між спадкоємцями як і домоволодіння. Тобто 3\\4 земельної ділянки успадкував спадкоємець - син [PERSON] ( за заповітом) і 1\\4 спадкоємець - дружина, як обов`язкову частку. Після смерті [PERSON] у 2018 році 3\\4 земельної ділянки, які він успадкував від батька можуть бути поділені між його спадкоємицями першої черги: матір`ю і нею, як донькою. 3\\4 = 6\\8, де половина - 3\\8 по спадщині належить матері і друга половина (3\\8) їй. Загалом із земельної ділянки з кадастровим номером 442518400:016002:0119 позивачу за першим позовом має належати 5\\8 на підставі спадкування за законом, а їй, [PERSON] - 3\\8 на тій же підставі. Так само необхідно поділити невитребуваний в натурі залишок земельного паю. Із первісної позовної заяви та додатків відомо, що позивачем [PERSON] проведено оцінку майна - домоволодіння, про право власності на яке вона просить суд, вартість якого складає 67 000 грн. З урахуванням того, що за зустрічним позовом вона претендує на 7\\32 від домоволодіння і вартість цієї частки складає 67000\\32 х7 = 14 656,25 грн, вартість частини від земельної ділянки у розмірі 3\\8, з урахуванням довідки про нормативну грошову оцінку складає 50 926,16 грн, а вартість частини залишку (3\\8) невиділеного в натурі земельного паю (за даними довідки відділу Держгеокадастру) складає 4 636,21 грн., судовий збір вона сплатила з урахуванням положень пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 768.40 грн. У неї, як і її баби, [PERSON] , немає свідоцтва про право власності на домоволодіння діда( [PERSON] ) і немає будь-яких інших правовстановлюючих документів на домоволодіння - тому нотаріус також не зміг би видати їй свідоцтво про право власності на спадкове майно. Тому просить суд задовольнити уточнений зустрічний позов у повному обсязі. У судовому засіданні позивач за першим позовом відповідач за зустрічним [PERSON] , та її представник [PERSON] не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, уточнений первісний позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову [PERSON] Відповідач - представник Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області до суду не з`явився. В своїй письмовій заяві не заперечував проти задоволення позову [PERSON] , просив суд розглянути справу у його відсутності. У судовому засіданні представник відповідача за першим позовом позивача за зустрічним [PERSON] перший позов визнала частково, підтримала уточнений зустрічний позов та просила суд задовольнити його у повному обсязі, пояснивши, що дійсно існують факти вказані в уточненому позові, але оскільки домоволодіння, яке підлягає поділу є колгоспний двором, то повинно ділитися відповідно до норм про колгоспний двір. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності позивача та представника позивача за першим позовом, відповідача та представника відповідача, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в уточненому та зустрічному позовах доводи, повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , 1938 року народження та [PERSON] , 1947 року народження одружені з 18.11.1966 року, з присвоєнням прізвища [PERSON] подружжю, відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.11.1966 року. (а.с. 4). Відповідно до копії технічного паспорта [PERSON] є власником житлового дому індивідуального житлового фонду за адресою по [ADDRESS] (а.с. 5-7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно котре до дня його смерті буде йому належати в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами та побутовими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , земельна ділянка (пай), який знаходиться в межах Підгорівської сільської ради, всі ощадні збереження, автомобіль заповідав своєму синові [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] з 05.11.2002 року є пенсіонером за віком (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 24.01.2017 року. (а.с. 13) Відповідно до довідки Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області № 2549 від 19.11.2018 р. [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] , з ним були зареєстровані, але не проживали колишня дружина - [PERSON] , 1976 року народження, донька - [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , 1979 року народження, фактично проживала та не була зареєстрована мати [PERSON] , 1947 року народження (а.с. 15). Відповідно до довідки Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області № 2550 від 19.11.2018 р. [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с. 16). Таким чином, судом було встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] були син [PERSON] за заповітом та дружина [PERSON] за законом (обов`язкова частка). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до копії рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23.12.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20..11.1999 року Підгорівською сільською радою Старобільського району Луганської області за актовим записом № 21 (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 07.05.2018 року. (а.с. 14). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями є донька - [PERSON] та мати [PERSON] . Постановою Державного нотаріуса від 16.11.2018 року було відмовлено у вчинені нотаріальних дій по оформленню спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 розд.II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Подружжя [PERSON] та [PERSON] мешкали у спірному домоволодінні ще за часів радянського союзу. Відповідно до копії свідоцтва на право власності на домоволодіння від 25.03.1989 року [PERSON] був головою колгоспного двору [ADDRESS] (а.с. 25). Відповідно до довідки КП «Старобільське РБТІ» № 12/379 від 10.12.2018 р., згідно архівних даних домоволодіння [ADDRESS] станом на 1989 рік зареєстроване за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконкомом Старобільської райради від 25.03.1989 р. (а.с. 29). З урахуванням вищенаведеного судом було встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] є колгоспним двором. За приписами ст.120 ЦК УРСР (№1540-06) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Згідно ст.563 ЦК УРСР (№1540-06) в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. У відповідності до Постанови №20 від 22 грудня 1995 р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність", загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно ч. 4 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Станом на 25 березня 1989 року (дату видачі свідоцтва про право власності на будинок) подружжя [PERSON] та [PERSON] мешкали разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Вони ж і були членами колгоспного двору. Тобто їм чотирьом належало по 1/4 частці майна колгоспного двору. Відповідно до довідки Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області від 10.01.2019 року № 50 [PERSON] , 1967 року знятий з реєстраційного обліку 20.11.1990 року з адреси [ADDRESS] (а.с. 52). Частка [PERSON] у майні ніким не оспорюється, а тому не підлягає доказуванню відповідно до ст. 81 ЦПК України та поділу у цій справі. [INFO] [PERSON] помер. Його частка в майні колгоспного двору підлягала успадкуванню за загальними правилами. За приписами ч.1 ст.529 ЦК УРСР(№1540-06) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно положень ст.548 цього ж Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] , які після смерті [PERSON] мешкаючи на момент смерті разом зі спадкодавцем та продовжуючи проживати в тому ж будинку після його смерті, доглядаючи й надалі за господарством, вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном (1/4 частку майна колгоспного двору). Таким чином після смерті [PERSON] спадкоємцями його частки у колгоспному дворі є син [PERSON] (за заповітом) та мати [PERSON] (обов`язкова частка за законом). Тоді на момент смерті [PERSON] мав у власності ј частку власності на домоволодіння у колгоспного двору та ѕ частки від спадкування після смерті батька [PERSON] за заповітом. З урахуванням вищенаведеного [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] мала ј частки домоволодіння колгоспного двору та ј з частки померлого [PERSON] , як обов`язкову частку за законом. Крім того, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки паю), розміром 3,6316 га. та не виділеної в натурі земельної ділянки частки (паю) в розмірі 1,0945 умовних кадастрових гектарів. Відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ЛГ № 018508 [PERSON] , на підставі рішення Старобільської райдержадміністрації від 30.08.1996 р. №924 належить право на земельну частку (пай), з земель колективної власності КСП «Україна», розміром 5,24 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 54). Відповідно до Державного акту на земельну ділянку серії ЛГ № 054565 від 30.04.2003 р. [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка (пай) площею 3,6313 га. в межах Підгорівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 56). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вказана земельна ділянка має кадастровий номер 4425184000:01:002:0119 (а.с. 57-59). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спори про спадкування підлягають розгляду у судовому порядку у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджена відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Матеріалами справи підтверджена відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст.81, ч.1 ст.131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, зазначено, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. З вищенаведеного вбачається, що земельні ділянки, які залишилися після смерті [PERSON] мають ділитися в таких частках, як ј частка [PERSON] (обов`язкова частка за законом) та ѕ частки [PERSON] за заповітом. Оскільки на момент смерті [INFO] [PERSON] був розлучений та мав неповнолітню дитину доньку [PERSON] , проживав разом із матір`ю [PERSON] , заповіту на за життя не склав, то після його смерті спадкоємцями є донька та мати. З урахуванням встановлених вище часток, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] підлягають поділу його ј частка в житловому будинку колгоспного двору [ADDRESS] , ѕ частки після смерті його батька за заповітом, а разом 14/32, та частина землі після смерті батька. Отже після смерті [PERSON] його спадкоємцям має бути виділено по 7/32 часток від житлового будинку [ADDRESS] та по 3/8 частини від земельних ділянок (паю). З урахуванням вищевикладеного, суд вважає перший позов підлягає частковому задоволенню, уточнений зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судовий збір сплачений позивачами при зверненні до суду, вони не порушують питання про стягнення з відповідачів судового збору, а з власної ініціативи суд не може вийти за межі позову. На підставі викладено,

Outcome: partial