Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

09 серпня 2019 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, виконавчий комітет Удобненської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, просить суд виключити відомості про нього як батька, стягнути з відповідача судові витрати. Так, вимоги позивача мотивовані тим, що 03.04.2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2015 року. Під час перебування сторін у шлюбі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки він з відповідачем перебували у шлюбі, то у свідоцтві про народження дитини батьком було записано саме його. Спільне життя з відповідачем не склалось з підстав зловживання останньою спиртними напоями та вступу нею в інтимні стосунки з його друзями та іншими невідомими чоловіками. Після того, як він випадково дізнався, що дитина не його, він переїхав проживати до м. Одеса, де мешкає разом з цивільною дружиною та сином - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що 15.05.2015 року відповідач подала до суду позов про стягнення аліментів, який був задоволений. Він раптово дізнався про наявність вказаного рішення, коли звернувся до центру надання адміністративних послуг при МВС для відкриття відповідної категорії у водійському посвідченні. Наполягає, що бути біологічним батьком дитини він не може, оскільки випадково був присутнім при розмові відповідача з невідомим чоловіком, з розмови яких він зрозумів, що це не його дочка, а саме той чоловік є біологічним батьком. Крім того, дитина на нього зовсім не схожа. На підставі усього вищевикладеного, вважає, що існують усі правові підстави для задоволення позову в повному обсязі. 13 серпня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 25 листопада Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі була призначена судово - генетична експертиза та провадження по справі було зупинено. 14 січня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 03 березня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявний її відзив та заява про визнання позову. суд розглядає справу за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв. за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно з 03.04.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2015 року по цивільній справі № 495/3530/15-ц. У період шлюбу, [INFO] народилась дитина - [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьками неповнолітньої записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Згодом [PERSON] повторно вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON] . Позивач вказує, що він випадково дізнався, що неповнолітня [PERSON] не його донька, а тому у позивача існують об`єктивні сумніви з цього питання. Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, 25.11.2019 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу про призначення судово - генетичної експертизи, згідно якої задоволено клопотання позивача [PERSON] про призначення судово - генетичної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, виконавчий комітет Удобненської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини. Призначено по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, виконавчий комітет Удобненської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, судово-генетичну експертизу, на розгляд якої поставлено питання: Чи є кровне споріднення між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ?; чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ?. Разом з тим, у своєму письмовому відзиві від 04.10.2019 року відповідач підтвердила той факт, що позивач дійсно не є біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, ще до зустрічі з позивачем в неї був молодий чоловік, з яким у неї були близькі стосунки. Коли вона стала зустрічатись і вступила в інтимні відносини з [PERSON] , то була вже вагітною від друга позивача. Строк вагітності становив більше 5 місяців. Тому позивач про це добре знав і бачив. У період відносин з позивачем, він неодноразово говорив, що їм потрібно зареєструвати шлюб, щоб у дитини був батько, він прийме дитину від свого друга та буде їй рідним батьком. Тільки після тривалого наполягання, відповідач погодилась на це. Реєстрація народження дитини відбулась відповідно до ч.1 ст. 122 СК України. [PERSON] особисто надав заяву працівникам виконавчого комітету, які реєстрували народження дитини, та свої документи. У зв`язку з вказаним, було поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи. Згідно ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. У відповідності до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно коментованої норми вказаної вище статті сімейного законодавства, запис подружжя батьками дитини проводиться автоматично, незалежно від того, заперечують вони чи хтось із них проти цього, в силу передбаченої законом презумпції батьківства. Процедура реєстрації народження дитини регулюється наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/5 "Про затвердження Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні" (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 22 листопада 2007 р. N 1154/5). Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13, 2.13.1 "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року N 96/5", встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті, не допускається. Оспорити батьківство має право зокрема особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка, як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюванних відомостей з актового запису про народження дитини. Разом із тим відповідач підтвердила факт того, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . У своєму відзиві відповідач вказувала на той факт, що позивачу було достовірно відомо про вагітність та народження дитини не від нього. У сенсі розуміння вимог ч. 5 ст. 136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч вищевказаних норм чинного законодавства, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що вказують на факт дійсної обізнаності позивача про вагітність та народження дитини не від нього, факт не перебування в інтимних стосунках з позивачем до шлюбу, та очевидного факту фізіологічної зміни особливості жінки, що свідчило про її вагітність під час реєстрації шлюбу. Позивач же спростовуючи факт своєї обізнаності та не погодження бути батьком не рідної дитини подав до суду відповідний позов. Врешті, відповідач своєю заявою від 03.01.2020 року погодилась з позовом про виключення з актового запису про народження відомостей про батька, та на підставі ст. 206 ЦПК України просила його задовольнити. У відповідності до ч.1,4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням викладених обставин, а саме того факту, що запис позивача батьком дитини був здійснений з підстав перебування сторін у зареєстрованому шлюбі під час народження дитини; прийнявши до уваги факт визнання відповідачем позову та того, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ; прийнявши до уваги не надання суду доказів, що під час реєстрації народження дитини позивач достовірно знав чи мав об`єктивну можливість дізнатись факт відсутності кровного родства з новонародженою дитиною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька підлягають задоволенню. Вимоги про внесення змін в актовий запис є похідними від основної частини позову, тому також підлягають задоволенню. Разом з тим, щодо вимог позивача про стягнення судових витрат, слід вказати про наступне. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України,судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вищенаведеної норми передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Однак, належних та допустимих доказів оплати позивачем послуг адвоката не надано, матеріали справи не містять ані квитанцій про сплату послуг, ані платіжного доручення, що свідчило б про фактично понесені ним витрати на правничу допомогу. За таких обставин, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу. Згідно квитанції про сплату судового збору №28 від 09.08.2019 року, позивач за подання позову сплатив 768,40 грн, а тому у зв`язку з наданим підтвердженням понесення витрат, в цій частині вони підлягають задоволенню. Судово - генетична експертиза, яка була призначення відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 25.11.2019 року проведена так і не була, а тому позивач не поніс жодних витрат на її проведення. На підставі викладеного,

Outcome: partial