Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

22.04.2016 р. ХОППЕ АГ(HOPPE AG) ( далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач 1), Державної служби інтелектуальної власності (далі - Відповідач 2) про визнання патенту України № [NUMBER] на промисловий зразок недійсним повністю із наступним зобов'язанням Відповідача 2 внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування поданого позову Позивач посилається на те, що він є всесвітньо відомим виробником фурнітури для вікон та дверей, зокрема віконних ручок. Продукція Позивача вже багато років імпортується на територію України та широко відома українським споживачам. Оскільки розробці продукції, що виробляється Позивачем, надається особлива увага, Позивач є власником великої кількості патентів на промислові зразки, зокрема двох патентів на промислові зразки Європейської спільноти, а саме № [NUMBER] та № [NUMBER], якими охороняється зовнішній вигляд ручок, суттєві ознаки яких, на думку Позивача, відтворенні у оскаржуваному патенті. Обидва патенти на промислові зразки Європейської спільноти опубліковані 06.06.2006 року. Окрім того, на підтвердження широкої відомості продукції, зокрема, на території України Позивачем було надано рахунки на постачання продукції в світі, в тому числі в Україну через ТОВ «Фаубеха». На підставі зазначеного вище Позивач вважає, що сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № [NUMBER] «[INFO]» (чотири варіанти) стали відомі до дати подання заявки № s 201402408 на промисловий зразок „[INFO]" до Установи, що свідчить про відсутність патентоспроможності цього промислового зразка. Також Позивач просив суд зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості щодо визнання недійсним повністю патенту України № [NUMBER], про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач 1 проти позову заперечував посилаючись на те, що система експертизи промислових зразків в Україні передбачає проведення лише формальної експертизи заявки на промислових зразок, під час якої перевіряються лише відповідність заявки формальним вимогам. При цьому, перевірка самого промислового зразка не проводиться. Вважає, що Відповідач 1 діяв у відповідності до вимог законодавства України щодо реєстрації патентів України на промислові зразки, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. У зв'язку із передачею функції з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, які до цього здійснювала Державна служба інтелектуальної власності України, Міністерству економічного розвитку і торгівлі України, Позивачем було подано заяву про заміну відповідача у справі - Державну службу інтелектуальної власності України, на правонаступника - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, яка була задоволена судом 21.11.2017. Представники відповідача 1 в судовому засіданні підтримали позицію Державної служби інтелектуальної власності України, що викладена в письмових запереченнях та просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача-2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. В письмових запереченнях проти позову Відповідач-2 зазначив, що ним були дотримані всі вимоги чинного законодавства, що регулюють порядок реєстрації патенту України на промисловий зразок «[INFO]». Вважає, що у Позивача відсутні підстави для звернення до суду, оскільки не доведено останнім, в чому саме полягає порушення його прав з боку Відповідача 2, як власника патенту України № [NUMBER] на промисловий зразок. Крім того, представник відповідача-2 в судовому засіданні посилався на те, що висновок судової експертизи є неналежним доказом у справі , оскільки експертом було взято до уваги документи, які на думку представника відповідача-2, є неналежними джерелами інформації. Представник відповідача-2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», промисловий зразок - результат творчої діяльності людини в галузі художнього конструювання. Згідно зі ст. 5 Закону, об'єктом промислового зразка може бути форма, малюнок чи фарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб. Судом встановлено, що 01.12.2014 Відповідачем 2 було подано заявку № s 2014 02408 на видачу патенту на промисловий зразок «[INFO]» (чотири варіанти). На основі заявки № s 2014 02408 Державною службою інтелектуальної власності було видано патент України № [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» (чотири варіанти), про що було зроблено публікацію в Бюлетені № 3 «Промислова власність» від 10.02.2015. Вказані обставини підтверджуються випискою з Державного реєстру патентів України на промислові зразки станом на 28.03.2016. На підставі наданих Позивачем доказів встановлено, що Позивач є відомим виробником фурнітури для вікон та дверей, зокрема, віконних ручок. Продукція Позивача вже багато років імпортується на територію України та широко відома українським споживачам. Принаймні станом на 2012 рік ТОВ «Фаубеха» був імпортером в Україну ручок віконних, що виробляються Позивачем. Для протиставлення новизні патенту України № [NUMBER] на промисловий зразок Позивачем було надано суду в якості доказів інформацію щодо двох патентів на промислові зразки Європейської спільноти, а саме № [NUMBER] та № [NUMBER], якими охороняється зовнішній вигляд ручок. Окрім того, для спростування новизни промислового зразка за патентом України №[NUMBER] Позивачем було надано докази, які суд вважає допустимими і належними та такими, що узгоджуються з дослідженими в суді матеріалами справи. Зокрема, судом встановлено, що Позивачем виробляються віконні ручки «Compact» (товарний код 0743-2/U26-7). Дані обставини підтверджуються поданими в якості доказів рахунками за постачання продукції на адресу компанії ТОВ «VBH», документами щодо ввезення на митну територію України продукції ТОВ «Фаубеха», зображеннями віконної ручки HOPPE Compact, а також іншими матеріалами справи. Отже, зазначені вище фактичні дані враховуються судом як достовірні та підтверджують наявність на ринку України продукції Позивача з 2013 року. Невідповідність запатентованого промислового зразка умовам патентоспроможності є підставою для визнання його недійсним згідно з підпунктом а) п. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки». Умови патентоспроможності промислового зразка визначаються законодавством, що діяло на дату подання заявки. Станом на дату подання заявки № s 2014 02408 був чинним Закон України «Про охорону прав на промислові зразки» N 3688-XII у редакції від 22.05.2003 року зі змінами від 16.10.2012 (далі - Закон). Відповідно до п. 1 ст. 6 Закону промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим. Згідно з п. 6 ст. 5 Закону обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, а тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису. При цьому, згідно підпункту 8.1.4.1 п. 8.1.4 «Правил складання та подання заявки на промисловий зразок», затверджених Наказом міністерства освіти і науки України від 18.02.2002. № 110 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.03.2002 за № 226/6514, суть промислового зразка характеризується сукупністю відображених на зображеннях його суттєвих ознак, що визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями. Згідно п. 2 ст. 6 Закону промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. При цьому згідно з п. 3 ст. 6 Закону на визнання патентоспроможності промислового зразка не впливає розкриття інформації про нього автором або особою, яка одержала від автора прямо чи опосередковано таку інформацію протягом шести місяців до дати подання заявки або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Оскільки для правильного вирішення спору необхідно встановити чи стала відома вся сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № [NUMBER] до дати подання заявки, з врахуванням наданих Позивачем доказів, ухвалою суду від 25.11.2016 по справі призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено атестованому судовому експерту [PERSON] та поставлено на вирішення таке питання: - Чи містяться в матеріалах справи відомості, згідно яких сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи, тобто до 01.12.2014 року ?. Висновком експерта №1144 від 18.08.2017 зазначено, що в матеріалах справи містяться відомості, згідно яких сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи, тобто до 01.12.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, судова експертиза була проведена [PERSON] - кваліфікованим судовим експертом, відомості про якого внесені до реєстру атестованих судових експертів, за спеціальністю «13.4. Дослідження, пов'язані з промисловими зразками» (свідоцтво [NUMBER] від 08.07.2011 року). Оцінюючи експертний висновок № 1144 від 18.08.2017 року за результатами проведеної судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності суд дійшов висновку, що він є повним та обґрунтованим, проведеним із дотриманням вимог чинного матеріального та процесуального законодавства щодо призначення та проведення судової експертизи, а тому є належним та допустим доказом в справі, а тому приймається судом до уваги при винесенні даного рішення. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Саме тому судом критично оцінюються доводи Відповідача 2, викладені в запереченні на позовну заяву, оскільки на підтвердження заявлених доводів та заперечень Відповідачем 2 не надано жодних доказів, які б спростовували доводи про відсутність новизни промислового зразка за патентом України № [NUMBER]. Відповідно до статті 18 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» патент видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту. За приписами ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» невідповідність зареєстрованого промислового зразку умовам надання правової охорони є підставою для визнання патенту недійсним повністю чи частково. Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що промисловий зразок за патентом України № [NUMBER] не є новими, а тому не відповідає умові патентоспроможності, встановленій в п.1 ст.6 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки". За таких обставин, суд приходить до висновку, що промисловий зразок за патентом України № [NUMBER] підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» Верховним судом України було зазначено, що «оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це». Виходячи з положень ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд, аналізуючи доводи, викладені в позовній заяві, щодо недопустимості з боку Відповідача-2 вчинення дій із наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в іншій формі, приходить до висновку, що Позивач звернувся таким чином до суду за захистом свого охоронюваного законом інтересу. Тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» було надано в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу від 18.07.1963 р, яке є обов'язковим до виконання на всій території України. Зокрема, поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в законах України треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та (або) нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам» (п. 1 Резолютивної частини рішення). Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з вимогою визнати недійсним патенту України на промисловий зразок, виданий Державною службою інтелектуальної власності, оскільки такий не відповідав умовам надання правової охорони, визначених ст.ст. 5, 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», оскільки сукупність суттєвих ознак промислового зразка стала загальнодоступними у світі до дати подання заяви до Установи. Джерелом таких відомостей, зокрема, є продукція Позивача, яка розповсюджувалася в світі, в тому числі і на території України раніше, ніж була подана заявка на спірний патент, випущені Позивачем каталоги такої продукції, пропонування до продажу такої продукції, в тому числі і в мережі Інтернет, яка має ознаки запатентованого промислового зразка «[INFO]» до дати подання заявки на отримання патенту. Суд, аналізуючи надані Позивачем документи на підтвердження поширення продукції на території України вважає їх допустимими та достовірними, оскільки містять в собі інформацію, яка свідчить про ввезення на митну територію України товару, а також характеристику самого товару. Оскільки статтею 20 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати промисловий зразок без його дозволу, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини є достатньою підставою для того, що у Позивача виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав та охоронюваного законом інтересу. Щодо зобов'язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України та здійснити про це відповідну публікацію суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно з постановою КМУ за № 585 від 23.08.2016 року «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади державної системи правової охорони інтелектуальної власності» установлено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі є правонаступником Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності (пункт 2). Відповідно до приписів Постанови КМУ № 320 від 11.05.2017 року «Питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі» погоджено з пропозицією Міністерства економічного розвитку і торгівлі щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Міністерство постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. N 585 "Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади державної системи правової охорони інтелектуальної власності" (Офіційний вісник України, 2016 р., N 71, ст. 2374) функцій і повноважень Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується. Згідно з Положенням про Державний реєстр патентів України ( затвердженим Наказом МОН України N 290 від 12.04.2001 року) у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання патенту недійсним повністю або частково і такі відомості (зміни щодо правового статусу патенту) в силу вказаного положення публікуються в офіційному бюлетені «Промислова власність». З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги Позивача в частині зобов'язання Відповідача 1 внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості про визнання недійсним патенту України № [NUMBER] на промисловий зразок та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені "Промислова власність". Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що на час видачі патенту України № [NUMBER] на промисловий зразок Відповідачем 1 не було порушено вимог чинного законодавства, суд вважає, що понесені Позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2756,00 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість грн. 00 коп.) підлягають стягненню з Відповідача 2. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved