Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи позов тим, що 12.08.2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . 26.12.2013 року шлюб розірвано. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2013 року з позивача на користь відповідача стягнуто на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.09.2013 року. Позивач вчасно сплачував аліменти. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2016 року позивача визнано батьком [PERSON] , [INFO] та стягнуто з позивача на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2016 року. Зазначає, що стан його здоров`я значно погіршився, він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, крім заробітної плати, інших доходів немає, проживає у винайманому житлі, а тому немає можливості сплачувати на користь відповідача аліменти в присудженому розмірі. Просить зменшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] з 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно на 1/6 частку всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав і суду пояснив, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку його матеріальний стан та стан здоров`я значно погіршилися. Він є учасником АТО. За період 2014 2016 р. р. він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, на даний час потребує санаторно курортного лікування. Незважаючи на те, що як учасник АТО, він має деякі пільги, лікування потребує значних коштів. Крім того, згідно рішення суду від 05.10.2016 року він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно. Він працює, на даний час його середньомісячний заробіток становить близько 7\~000 грн., інших доходів немає. Враховуючи дані обставини, немає можливості сплачувати на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в запереченнях на позовну заяву та в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що від шлюбу з позивачем [INFO] у них народилася дочка [PERSON] 26.12.2013 року шлюб було розірвано. Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2013 року з позивача на користь відповідача стягнуто на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Їй відомо, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно. На даний час позивач працює, має стабільний дохід, вважає, що позивач може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно на утримання їх дочки, оскільки з часу винесення рішення його матеріальний стан та стан здоров`я не погіршилися. Народження другої дитини та сплату аліментів на її утримання не можна назвати погіршенням матеріального стану позивача. Стан здоров`я дочки нормальний, однак відповідач хворіє та потребує хірургічного втручання. Вважає, що посилання позивача на його стан здоров`я є безпідставними, оскільки він, як учасник АТО, має пільги, зокрема на безоплатне одержання ліків та безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням. Зазначає, що позивач не забезпечує їх дочку ні одягом ні продуктами харчування, хоча з віком потреби дитини зростають. Вона працює, однак отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів немає. Вважає, що у випадку зменшення розміру аліментів буде порушено права їх неповнолітньої дочки. Просить в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2013 року у справі № 127/21161/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 05.09.2013 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с. 52). З постанови державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції від 04.12.2013 р. ВП №40002876 вбачається, що боржник отримує заробітну плату у військовій частині в м. Вінниці, що є підставою для проведення відрахування аліментів із заробітної плати. Копію постанови направлено для виконання до військової частини, в якій працює боржник. (а.с. 5). Відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру від 08.07.2016 р. №437 року позивач\~ [PERSON] проходить службу у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону та є платником аліментів згідно виконавчого листа №127/21161/13-ц виданого 16.09.2013 р. на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття. (а.с. 28). Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2016 року у справі № 127/12696/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, позов задоволено частково. Визнано [PERSON] батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого: [ADDRESS] , військовослужбовця Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 14.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 6-10). В даному рішенні, зокрема зазначено, що відповідач проходить службу у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону. Із довідки про доходи № 436 від 08.07.2016 року виданої [PERSON] вбачається, що загальна сума доходу за період з 01.01.2016 року по 31.06.2016 року становить 42111,59 грн. (а.с. 8). Відповідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. Положеннями статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. З матеріалів справи вбачається, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/21161/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якого стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, винесене судом 12 вересня 2013 року. Як встановлено в судовому засіданні з наданих позивачем виписних епікризів з історії хвороби №2802, №1995, №4583, №1457/90, №1686, №3024, №2264, №4050, №2161, довідок військово-лікарської комісії №298, №593, №380, №553, №1298, позивач дійсно неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у період 2014 2016 р. р. (а.с. 11-26, 37). Тобто, з матеріалів справи вбачається, що стан здоров`я позивача [PERSON] значно погіршився після винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочки. Враховуючи дані обставини, суд критично ставиться до пояснень відповідача щодо того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів погіршення стану здоров`я. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу)\~ її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.\~ Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.\~ Що ж до максимального розміру аліментів,\~ які стягуються\~ з\~ боржника,\~ то відповідно до\~ ч.\~ 3\~ ст.\~ 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з частиною 3 статті 70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд враховує ту обставину, що позивач працює, має постійний дохід, стан його здоров`я після винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дочки значно погіршився.\~ Також суд враховує те, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2016 року з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 14.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, як вбачається з довідки Військово-медичного клінічного центру від 08.07.2016 р. №440 року позивач [PERSON] перебуває на квартирному обліку за місцем проходження військової служби з 02.06.2006 р. по даний час. Житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався. (а.с. 27). Крім того, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дитини [PERSON] . Так, з наданих відповідачем виписки із медичної картки, результатів УЗД дослідження, вбачається, що відповідач хворіє. (а.с. 45-49 ). Відповідно до довідки Вінницького обласного клінічного онкологічного диспансеру від 07.12.2016 року №465, заробітна плата відповідача [PERSON] з грудня 2015 року по листопад 2016 року становить 18 773 грн. 37 коп. (а.с. 51). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] , однак за таких обставин, суд має підстави визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 02.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що позивач не приймає участі у додаткових витратах на дитину, оскільки відповідачем не надано доказів того, що вона зверталася з позовом про стягнення з позивача додаткових витрат на дитину. Суд роз`яснює відповідачеві, що відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і наявність підстав для його задоволення. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що позивачем сплачено судовий збір при подачі даного позову, однак відповідачем жодним порушень прав позивача не вчинялося, а підстави для звернення позивачем до суду з даним позовом не залежать від поведінки відповідача. З огляду на зазначене, а також беручи до уваги те, що з вимогою про стягнення понесених судових витрат позивач не звертався, суд приходить до висновку, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved