Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

06.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Южноукраїнського міського голови Онуфрієнка В.В., Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання незаконним рішення Южноукраїнської міської ради № 512 від 23.06.2021 "Про звіт директора КП "ТВКГ" про стан фінансово-господарської діяльності підприємства за 2019-2020 роки за 1 квартал 2021 року. В обґрунтування позову зазначає, що вказаним рішенням Южноукраїнська міська рада вирішила визнати її роботу як директора комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» незадовільною та рекомендувати міському голові розглянути доцільність її перебування на посаді директора. Між тим, за її думкою, при прийнятті такого рішення міськрадою не дотримано принципів, викладених у статті 2 КАСУ, а також порушено порядок та процедуру прийняття такого рішення, зокрема: -відсутні повноваження для прийняття такого рішення з огляду на положення статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; -порушена процедура прийняття такого рішення (питання включено до порядку денного безпідставно, звіт не було оприлюднено, не дотримано процедури голосування); -відомості, що зазначені в оскарженому рішенні є недостовірними та не підтвердженими; -відсунє обґрунтування рішення. 19.09.2021 року [PERSON] , згідно ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви, надала уточнену позовну заяву, в якій послалась на те, що оскаржуване рішення Южноукраїнської міської ради грубо порушує її право на працю гарантоване Конституцією України та Кодексом Законів про Працю. Вказує, що міським головою штучно створювались незаконні підстави для дострокового розірвання контракту Окрім того зазначає, що прийняття оскаржуваного рішення відбулось 23.06.2021 року, коли вона перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом гіпертонія 2 ступеню, про що в день госпіталізації 16.06.2021 року, повідомила міського голову. Однак він не довів вказану інформацію до відома депутатів, позбавивши її можливості виступити на свій захист та спростувати безпідставні звинувачення. Представник відповідача 06.10.2021 року надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що міський голова ухвалюючи оскаржуване рішення діяв у повній відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Южноукраїнської міської ради VІІІ скликання, затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради від 14.12.2020 №3, що діяв в момент прийняття оскаржуваного рішення. Вказує, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування, а тому органи місцевого самоврядування при здійсненні повноважень у сфері контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення можуть проводити перевірки, які не належать до заходів державного нагляду (контролю), на підприємствах, в установах та організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідної територіальної громади. Також вказує, що на виконання вимог ч.4 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яким передбачено, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття, 14.05.2021 на офіційному сайті Южноукраїнської міської ради було оприлюднено проект рішення «Про звіт директора комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» про стан фінансово-господарської діяльності підприємства за 2019-2020 роки та 1 квартал 2021 року». Вважає, що трудові права позивача не порушувались, а тому позов не підлягає задоволенню. 11.11.2021 року позивач звернулась з клопотання про визнання доказу недопустимим, вказуючи, що відзив на позовну заяву підписаний представником відповідачів - адвокатським об`єднанням «Київська Гельсінська група» в особі адвоката Борисенко О.В., яка підтвердила свої повноваження ордерами виданими адвокатським бюро «Борисенко О.В.». Однак, як встановлено позивачем, в період часу з 01.07.2021 року по 27.08.2021 року між виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради та адвокатським бюро «Борисенко О.В.», договори не укладались. Натомість, 06.07.2021 року укладено договір між адвокатським об`єднанням «Київська Гельсінська група», а тому вважає, що адвокатське бюро «Борисенко О.В.» не має жодних правових підстав на здійснення представництва інтересів Южноукраїнської міської ради та міського голови. Окрім того вказує, що не отримувала від представника відповідачів вказаний відзив. Між тим, на думку суду, повноваження представника відповідачів Борисенко О.В. на підставі ордерів від 20.09.2021 року МК №137347 та МК № 137349, не викликають сумнівів, а тому представництво адвоката допускається судом. Що ж до неотримання відзиву позивачем, суд зазначає, що позивач не була обмежена до дати ухвалення рішення, ознайомитись з вказаним документом в суді, та у разі потреби, отримати його копію, хоча, виходячи зі змісту даного клопотання, позивач детально ознайомлена з даним документом. В судове засідання сторони не з`явились, направили письмові клопотання про розгляд справи без їх участі, позивач зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідачів вказала, що не визнає позов та просить відмовити в його задоволенні. Дослідивши наявні докази у справі та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 05.01.2021 року між [PERSON] та Южноукраїнським міським головою Онуфрієнко В.В. укладено контракт на виконання обов`язків директора комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» (а.с. 99-103 т.1). Згідно контракту керівник зобов`язався безпосередньо і через адміністрацію, що ним формується, здійснювати поточне (оперативне управління (керівництво) комунальним підприємством та забезпечувати його статутну діяльність тощо. Цей контракт є угодою на підставі якої виникають трудові відносини між відповідачами та керівником (позивачем). Термін дії контракту встановлено з 15.01.2021 року до 14.01.2022 року. Згідно Статуту комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційного господарства», затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради № 1223 від 23.08.2018 року, основним видом діяльності підприємства є забезпечення населення міста Южноукраїнська послугами теплопостачання, гарячого та холодного водопостачання та водовідведення (а.с. 248-257 т.2). Пунктом 11.3 Статуту встановлено, що Засновник має право: 11.3.1 отримувати повну інформацію щодо діяльності Підприємства; 11.3.2 знайомитись з даними бухгалтерського обліку, звітності та іншими документами; 11.3.3 надавати Підприємству допомогу у вигляді грошових коштів, майна, обладнання та інших матеріальних цінностей, необхідних для діяльності Підприємства; 11.3.4 встановлювати рівень рентабельності діяльності Підприємства; 11.3.5 контролювати виконання завдань, покладених Засновником на Підприємство. Відповідно до пунктів 7.1.-7.3 Статуту, поточне (оперативне) управління Підприємством здійснює директор Підприємства. Директор Підприємства самостійно вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком тих, що віднесені цим Статутом до компетенції Засновника. Директор Підприємства несе персональну відповідальність за стан і діяльність Підприємства, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни згідно законодавства України. Таким чином діючим Статутом чітко визначено підзвітність директора КП «ТВКГ» Южноукраїнській міській раді. Відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради наділений усією повнотою повноважень, передбачених цим та іншими законами України. Ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України. Згідно ст. 19 цього ж Закону депутат місцевої ради має право пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами; вносити пропозиції і зауваження до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті; вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них. Таким чином законом визначено повноваження депутатів місцевих рад вирішувати питання, які належать до їх відання, а тому, вирішуючи питання, щодо ухвалення23.06.2021 року рішення «Про звіт директора КП "ТВКГ"» про стан фінансово-господарської діяльності підприємства за 2019-2020 роки за 1 квартал 2021 року, депутати міської ради діяли в межах своїх повноважень. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Як було встановлено судом вище, термін дії Контракту укладеного між позивачем та роботодавцем міським головою Онуфрієнком В.В., який діяв на підставі Закону Країни «Про місцеве самоврядування в Україні», встановлено до 14.01.2020 року (а.с. 103), до теперішнього часу роботодавцем не вчинялось жодних дій, щодо будь-яких обмежень [PERSON] у здійсненні нею своїх посадових обов`язків та в отриманні заробітної плати за виконану роботу. Між тим, за умовами Статуту КТ «ТВКГ», [PERSON] , будучи директором вказаного підприємства, зобов`язана надавати Засновнику, яким є Южноукраїнська міська рада, повну інформацію щодо діяльності очолюваного нею Підприємства. При цьому суд критично оцінює доводи позивача, щодо повідомлення нею міського голову про свою госпіталізацію на час ухвалення оскаржуваного рішення, що обмежило її можливості виступити на свій захист. Так, позивачем долучена до матеріалів справи копія лікарняного, однак будь-яких доказів на підтвердження повідомлення нею міського голови про тимчасову непрацездатність, не надано. За правилами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В силу вимог ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, які правові наслідки безпосередньо для неї потягло ухвалення суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення, оскільки, як встановлено судом, позивач продовжує обіймати займану посаду, виконувати свої посадові обов`язки та отримувати заробітну плату. При цьому, суд звертає увагу, що захисту у порядку цивільного судочинства підлягають саме порушені трудові права, а прийняття суб`єктом владних повноважень рішення щодо реалізації своїх владних управлінських функцій, не є порушенням трудових прав працівника, які підлягають судовому захисту. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] про визнання незаконним рішення Южноукраїнської міської ради № 512 від 23.06.2021 "Про звіт директора КП "ТВКГ" про стан фінансово-господарської діяльності підприємства за 2019-2020 роки за 1 квартал 2021 року, як необгрунтованого.

Outcome: dismissed