Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

13 березня 2017 року представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.03.2013 року. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що 25.03.2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" уклав з [PERSON] кредитний договір б/н на підставі якого банк надав останньому кредит в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських прослуг» та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. За вказаним договором відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпорядитись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором. Станом на 13.11.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 12661,72 грн., з них: - заборгованість за кредитом - 3446 грн. 92 коп.; - заборгованість за процентами - 1045 грн. 95 коп.; - заборгованість за пенею - 7089 грн. 72 коп; - штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; - штраф (процентна складова) - 579 грн. 13 коп. Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просить справу слухати в його відсутність, та просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав не погоджуючись з нарахованою сумою заборгованості. Суд заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 25.03.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір б/н на підставі якого банк надав останньому кредит в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських прослуг та тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно п. 2.1.1.5.5. Договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.2. Договору за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно тарифів обслуговування кредитних карт базова відсоткова ставка в місяць нараховується на залишок заборгованості в розмірі 2,5 %, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року - 2,9 %, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6 %. Крім того, відповідач сплачує обов'язковий щомісячний платіж, що становить 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01.04.2014 року - 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Згідно п. 2.1.1.12.2.2. Договору у разі невиконання прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах. Відповідно до Тарифів пеня за несвоєчасне погашення кредиту та /або процентів становить 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. та +100 грн. щоразу коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Крім того п. 2.1.1.7.6. Договору передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до ст. ст. 526, 533 ч.1 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач стверджує, що відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 12661,72 грн., з них: - заборгованість за кредитом - 3446 грн. 92 коп.; - заборгованість за процентами - 1045 грн. 95 коп.; - заборгованість за пенею - 7089 грн. 72 коп; - штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; - штраф (процентна складова) - 579 грн. 13 коп. Відповідач [PERSON] вказану суму боргу за кредитним договором не визнав, зазначивши, що заборгованість за кредитом сплачував різними сумами. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58, ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки відповідач заперечував щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суд ухвалами про витребування доказів, а саме: від 14.04.2017 року, яку позивач отримав в електронному вигляді 14.04.2017 року та поштовим листом 25.04.2017 року; від 12.05.2017 року, яку позивач отримав в електронному вигляді 12.05.2017 року та поштовим листом 17.05.2017 року та від 30.05.2017 року, яку позивач отримав в електронному вигляді 31.05.2017 року, зобов'язав ПАТ КБ "ПриватБанк" надати виписку з особового рахунку відповідача [PERSON] за даним договором кредиту. Проте, позивач не надав суду вказаних доказів та не повідомив суд про неможливість їх надання. За таких обставин суд не приймає в якості належного доказу розрахунок заборгованості. Приймаючи до уваги те, що позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження факту дійсної заборгованості відповідача за договором кредиту, суд приходить до висновку, що факт дійсної заборгованості в установленому порядку доведений не був, тому у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом № б/н від 25.03.2013 року слід відмовити. На підставі викладено,

Outcome: dismissed