Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач Управління ПФУ в Дарницькому районі м. Києва звернулося до суду з позовом др [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів у сумі 5 212 грн. 59 коп., обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] отримує пенсію за віком згідно Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". Загальний розмір пенсії [PERSON] станом на 01.12. 2013 року встановлено у розмірі 1 214 грн. 72 коп. За період з 01.01. 2006 року по 30.06. 2009 року УПФУ в Дарницькому районі м. Києва відповідачу було надміру виплачено кошти у розмірі 5 212 грн. 59 коп. Переплата виникла виключно у зв"язку із допущеною рахункової помилки, яка відбулася з технічних причин ( збій програми технічного забезпечення АСОПД КОМТЕКС), відповідачу був надісданий лист від 08.11. 2013 року із вимогою добровільно сплатити суму надміру виплачених коштів у розмірі 5 212 грн. 59 коп., який нею був отриманий особисто 12.12. 2013 року на сьогодні борг не сплачений, а тому просить стягнути з відповідачки надміру виплачені кошти в розмірі 5 212 грн. 59 коп. та судовий збір на користь держави. Позивач Управління ПФУ в Дарницькому районі м. Києва в судове засідання не з"явився та не направив свого представника , про день та час повідомлений у відповідності до чинного законодавства, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв від останнього до суду через загальну канцелярію не надійшло, а тому суд прийшов до висновку провести розгляд справи по суті без пристуності належно повідомленого позивача. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, оскільки рахункова помилка виникла не з її вини, крім того позивач просить застосувати до спірних правовідносин ст. 257 ЦК України строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення відповідачки , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] отримує пенсію за віком згідно Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". Загальний розмір пенсії [PERSON] станом на 01.12. 2013 року встановлено у розмірі 1 214 грн. 72 коп. За змістом позовної заяви, переплата в сумі 5 212 грн. 59 коп. за період з 01.01. 2006 року по 30.06. 2009 року, виникла виключно в зв"язку із допущеною рахунковою помилкою, яка відбулася з технічних причин, збій програмного технічного забезпечення. Проте ніяких доказів на підтвердження даного факту взагалі і конкретно тих обставин, що мала місце саме рахункова помилка позивачем до суду не надано. За змістом ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю, аліменти на інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовістності з боку набувача. Отже, законодавством передбачено можливість вимагати повернення зайве виплаченої суми, лише у виняткових, чітко визначених випадках, а в даному випадку виключно за умови наявності рахункової помилки. Поняття "Рахункова помилка" в чинному законодавстві не визначено. В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12. 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" надається роз"яснення поняття лічильної ( рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з"ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою як стверджує позивач, а не помилкою пов"язаною з неналежним виконанням обов"язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій. До таких помилок допущених посадовими особами відносяться також помилки при нарахуванні пенсії пов"язані з неправильним застосуванням службовими особами нормативних актів, якими регулюються обчислення та нарахування пенсії для певних категорій пенсіонерів. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач стверджує, що в даному випадку мала місце рахункова помилка, яка відбулася з технічних причин - збій програми технічного забезпечення в зв"язку з чим, виходячи із наявних в справі матеріалів, суд вважає за необхідне зазначити, що збій програми технічного забезпечення не можна, відповідно до вищезазначеного чинного законодавства, вважати рахунковою помилкою, тим більше за тих обставин, що помилка при нарахуванні пенсії була непоодинокою, а повторювалася 54 місяці з 01.01. 2006 року по 30.06. 2009 року Відповідачка в судовому засіданні не спростовувала той факт, що дійсно в зазначений період отримала вищезазначені позивачем суми. Проте заперечує, що виплачені їй кошти в сумі 5 212 грн. 59 коп. за період з 01.01. 2006 року по 30.06. 2009 року є переплатою, яка утворилася внаслідок виникнення рахункової помилки і що ці кошти не входили до складу пенсії, як такі, що відповідно до ст. 1215 ЦК України, якою встановлені випадки повернення зайве виплачених сум, не являлися грошовими сумами, наданими фізичній особі як засіб до існування. Оскільки, як вбачається з наданої довідки № 03/05к від 10.02. 2014 року, [PERSON] з 30.07. 2006 року знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною по теперішній час, що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей, а саме: [PERSON], [INFO] енародження та [PERSON], [INFO]. Таким чином, оскільки рахункова помилка з боку позивача відсутня, недобросовістність з боку відповідача також відсутня, то отримані відповідачкою кошти не підлягають поверненню і підстави для задоволення позову в даному випадку відсутні. Разом з тим, позивач звернувся до суду з даним позовом у січні 2014 року. Відповідно до ч.2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Проте, ч.4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. В даному спорі позивач просить стягнути надмірно виплачені кошти за період з 01.01. 2006 року по 30.06. 2009 року.Отже для позивача право на захист його порушеного права, якщо він вважає його порушеним, виникло з 30.06. 2009 року, а з врахуванням тих обставин, що позивач звернувся лише до суду в січні 2014 року то в даному випадку для нього строк позовної давності сплив ( ст. 257 ЦК України). Відповідно до чинного законодавства, позивач має право звернутися до суду з заявою про захист цивільного права або інтересу незалежно від спливу позовної давності ( ч.2 ст. 267 ЦК України), проте таке звернення підлягає захисту при умові коли строк позовної давності не сплив. Разом з тим, відповідачка наполягає в судовому засіданні для застосування судом позовної давності відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, а тому із цих підстав в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed