Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду та свої уточнені позовні вимоги мотивують тим, що з 2005 року вони зареєстровані в гуртожитку по [ADDRESS] . З моменту вселення та до теперішнього вони фактично проживають в кімнаті № 41 . 19.08.2014 р. рішенням ВК СМР №399 затверджено акт приймання - передачі до комунальної власності територіальної громади м.Суми гуртожитку за адресою: [ADDRESS], від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області. 20.06.2018 р. рішенням СМР №3607-МР було зараховано до комунальної власності територіальної громади м.Суми гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, власником гуртожитку є територіальна громада м.Суми. 05.10.2016 р. Сумська міська рада своїм рішенням №1255-МР надала дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по [ADDRESS] . В вересні 2018 р. [PERSON] звернулася до Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР з заявою щодо приватизації за нею та дочки кімнати [ADDRESS] . Листом від 21.09.2018 р. департамент відмовив у приватизації кімнати оскільки, відсутній ордер про надання житлової площі; відсутність реєстрації саме в кімнаті 41 гуртожитку. [PERSON] та [PERSON] вважають, що така відмова є необґрунтованою та не законною. В березні 2019 р. [PERSON] звернулася до Сумського міського об`єднання громадян «Вікторія» - мешканців гуртожитку по [ADDRESS] , яке є обслуговуючою організацією будинку та в якій перебуває вся документація на гуртожиток і її мешканців, з проханням надати належним чином завірену копію ордера. Проте, з відповіді позивача стало відомо, що копію ордера вона отримати не зможе. Їхні права порушені, оскільки вони користується кімнатою на підставі та в порядку визначеному законодавством, підпадають під дію ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та мають право на отримання кімнати № 41 у гуртожитку у власність. У зв`язку з цим просять суд визнати [PERSON] наймачем кімнати №41 у гуртожитку за адресою : [ADDRESS] , а [PERSON] членом сім`ї наймача кімнати № 41 у гуртожитку за адресою: м [ADDRESS] ; зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації за ними кімнати №41 у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , без надання ордера про надання житла. Представник відповідача - Виконавчого комітету Сумської міської ради та Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у відзиві зазначив, що рішенням СМР від 27.02.2019 р. №4649- МР "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 27.07.2016 р. №1031-МР "Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності" та рішенням Сумської міської ради від 27.03.2019 р. №4785-МР "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 27.02.2019 р. №4649 - МР "Про внесення змін до рішення 3 Сумської міської ради від 27.07.2016 р. №1031-МР "Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності" функції щодо обліку, розподілу та приватизації житла передані від департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради до управління "Центр надання адміністративних послуг у м.Суми" Сумської міської ради. Крім того, по даним зазначеним у паспорті, а саме у відбитку про реєстрацію вбачається, що позивач зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS] , без зазначення номеру кімнати. У зв`язку з цим просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №399 від 19.08.2014 р., - затверджено акт приймання - передачі до комунальної власності територіальної громади м.Суми гуртожитку за адресою: [ADDRESS] від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області (а.с.18). Таким чином, власником гуртожитку є територіальна громада м. Суми. Рішенням Сумської міської ради №1225-МР від 05.10.2016 р.,- надано дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по [ADDRESS] їх законними мешканцями в порядку, установленому чинним законодавством (а.с.20). Рішенням Сумської міської ради №3607-МР від 20.06.2018 р.,- зараховано до комунальної власності територіальної громади міста Суми 986/1000 часток гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). В вересні місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради з заявою щодо визнання її та дочки наймачем кімнати [ADDRESS] . У відповідь на заяву, Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради своїм листом від 21.09.2018 р. відмовив [PERSON] у визнанні її та дочки наймачем та здійснення приватизації кімнати [ADDRESS] , з тих підстав, що відсутній ордер про надання житлової площі у позивача; відсутня реєстрації позивачів саме в кімнаті № 41 гуртожитку (а.с.21). З копій паспортів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що у відбитку про реєстрацію, останні зареєстровані у гуртожитку по [ADDRESS] , без зазначення номеру кімнати (а.с.9-10, 11). З копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] (а.с.13). [PERSON] звернулася до Сумського міського об`єднання громадян «Вікторія" - мешканців гуртожитку по [ADDRESS] , яке є обслуговуючою організацією будинку та в якій перебуває вся документація на гуртожиток і її мешканців, з проханням надати їй копію ордера на кімнату №41 в гуртожитку [ADDRESS] . Проте, з відповіді стало відомо, що копію ордера отримати вона не зможе з тих підстав, що під час прийняття гуртожитку їм не була передана картотека на мешканців гуртожитку його попереднім власником; в тому числі їм не були передані відповідні документи по кімнати №41 (а.с.22). Згідно довідки, виданої ТВБВ №10018/059 філії - Сумського облуправління АТ «Ощадбанк» №21 від 24.01.2019 р., [PERSON] була занесена до списків на отримання приватизаційних цінних паперів за адресою: [ADDRESS] , та свого права на приватизацію житла не використала (а.с.23). Згідно довідки, виданої Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» ТВБВ №10018/0145 Філії - Сумського обласного управління №116.145-33/350 від 22.06.2018 р., [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 21.12.2005 р. в додаткових списках на отримання приватизаційних цінних паперів не значиться (а.с.24). Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків",- спори, пов`язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ"№ 3 від 01.03.2013 р. у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року N 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Однією з обставин, з якою, пов`язано право особи на захист відповідно до вищевказаного закону, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,- приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено сферу дії цього закону, яка поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду",- органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону. Даний перелік підстав для відмови в приватизації житлового приміщення є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на кімнату позивача не розповсюджується. Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»,- рішення про передачу гуртожитків у власність територіальних громад приймають відповідні органи управління (уповноважені особи) власників гуртожитків або суд. Відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону України «Про приватизацію державного майна», інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування. Таким чином, Сумською міською радою в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» СМР безпосередньо порушені права позивачів [PERSON] та дочки [PERSON] , оскільки вони є такими, що користується житловим приміщення на підставі та в порядку, визначеному законодавством, підпадають під дію Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та має право на отримання кімнати [ADDRESS] у гуртожитку у власність. Згідно ст. 345 ЦК України,- фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Отже, кімната [ADDRESS] належить до числа об`єктів, які підлягають приватизації, а [PERSON] та [PERSON] є суб`єктом приватизації, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час проживають у гуртожитку, віднесеному до недержавного житлового фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України,- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.06.2014 р. у справі № 6-32цс13. Відповідно до ст. 392 ЦК України,- власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] та [PERSON] про визнання наймачем кімнати, зобов`язати вчинити дії по приватизації кімнати в гуртожитку є таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved