Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила визнати за нею право на проживання та користування квартирою № [ADDRESS] та вселити її в спірну квартиру. В процесі розгляду справи позовні вимоги були збільшені, позивач просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане на імя [PERSON], визнати за [PERSON] першочергове право на приватизацію та право власності на спірну квартиру, визнати за [PERSON] право на проживання та користування спірною квартирою та вселення в неї. При цьому у позові зазначила, що з жовтня 2013 року вона проживала з батьками у квартирі № [ADDRESS], несла витрати по квартирі, сплачувала комунальні послуги та вела з квартиронаймачем спільний бюджет. У спірній квартирі вона не зареєстрована, оскільки відповідач проти цього заперечувала. [INFO] р. померла її мати і після смерті матері відповідач стала чинити їй перешкоди у користуванні квартирою. Позивачка зверталася до КП «ЖЕО-103» Голосіївського району з метою складання акту про її фактичне проживання в спірній квартирі, однак такий акт складено не було. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та додатково суду пояснив, що в процесі розгляду справи позивачу стало відомо, що [PERSON] приватизувала спірну квартиру, однак вважає цю приватизацію незаконною, оскільки в 2005 році [PERSON] приймала участь у приватизації державного житлового фонду, використала своє право на приватизацію державного житла в обсязі 21,85 кв.м. при нормі 26,00 кв.м., а тому не мала права на повторну безоплатну приватизацію. Представник відповідача проти позову заперечував, та суду пояснив, що позивачка [PERSON] у спірній квартирі не проживала, витрат по оплаті за комунальні платежі не несла, особистих речей у квартирі не було. Позивачка втратила своє право користування спірною квартирою в 1978 році, коли була знята з реєстрації та зареєстрована в іншій квартирі, яку згодом приватизувала та в 2012 році продала. Відповідач [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі за згодою усіх наймачів, з додержанням усіх норм та порядку передбачених законодавством України. Ініціаторами цієї реєстрації були саме бабуся та дідусь відповідачки, оскільки їхній дочці (позивачці) дісталась квартира від їхніх батьків, то свою квартиру вони планували залишити своєму сину (батьку відповідачки), а оскільки їх син тяжко хворів, то порадившись між собою вони прийняли рішення надати згоду на реєстрацію своїй онуці. Відповідачка [PERSON] дійсно приймала раніше участь у приватизації державного житлового фонду, але не використала повністю своє право в межах житлового чеку передбаченого чинним законодавством. При приватизації спірної квартири, жодних порушень чинного законодавства не було, відповідачка згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду України» оплатила вартість надлишку загальної площі приватизованого житла. Представник Голосіївської РДА в м.Києві та представник Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація - 103 Голосіївського району» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи належним чином повідомлений, та направив лист з проханням слухати справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] проживала та була зареєстрована у спірній квартирі до 1978 року. З 1978 року по 2012 рік вона була зареєстрована в іншій квартирі, яку вона приватизувала та продала. [PERSON] в липні 2014 року зверталася до КП «ЖЕО-103» з проханням скласти акт про її фактичне проживання в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] стверджує, що такий акт складено не було. Однак в матеріалах справи міститься лист ЖЕД-103 за № 63 від 30.06.2015 р. (а.с.246) на запит адвоката відповідача та належним чином завірена копія акту від 08.07.2014 р. (а.с.247) , з яких вбачається, що 08.07.2014 р. (на прохання [PERSON].) було проведено обстеження квартири № [ADDRESS]. На момент обстеження [PERSON] вдома не було, в квартирі проживає та зареєстрована мешканка [PERSON]. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно довідки № 263 від 11.07.2014 року, виданої Управлінням житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що [PERSON], [INFO] приймала участь у приватизації квартири [ADDRESS], загальною площею 43,70 кв.м. (житлова 28,80 кв.м.), згідно розпорядження Органу приватизації Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 23.11.2005 р. № 5401. Право на приватизацію державного житла використано в обсязі 21,85 кв.м. при нормі 26,00 кв.м. ( т. 2 а.с. 20). Допитана в судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідок [PERSON] суду пояснила, що після продажу квартири «[INFO]», тобто квартири [ADDRESS], позивачка придбала квартиру в Дарницькому районі м. Києва, точну адресу не пам'ятає. Допитані в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду пояснили, що вони відвідували [PERSON] в спірній квартирі в 2012 - 2013 роках, [PERSON] в цій квартирі на той період не проживала, жодних речей, що належали б позивачці в квартирі вони не бачили. Згідно довідки Ф № 3 від 17.06.2015 р. [PERSON] була зареєстрована в квартирі № [ADDRESS], за згодою її дідуся та бабусі. Згідно Розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.10.2014 за № 658 про зміну договорів найму було укладено договір найму на квартиру [ADDRESS] з [PERSON] у зв'язку зі смертю дідуся [PERSON] (Т. 2, а.с. 23). 18 червня 2015 року [PERSON] було подано заяву до Органу приватизації про передачу їй у власність спірної квартири ( т. 2, а.с. 21). Згідно розпорядження Органу приватизації Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 38221 від 17.07.2015 р. було передано в приватну власність квартиру [ADDRESS], проведено розрахунок площі, що безоплатно приватизується, вартості надлишків загальної площі квартири (Т. 2, а.с.22). 17 липня 2015 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право власності на квартиру № [ADDRESS], видане Відділом приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. 16.03.2016р. позивачкою було визнано в судовому засіданні, що оплату комунальних послуг на прохання своєї матері Позивачем не надано жодного доказу наявних порушень чинного законодавства при приватизації спірної квартири [PERSON] 10 червня 2010 року Конституційний Суд України розглянув на пленарному засіданні справу № 15-рп/2010 за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року. По справі було ухвалено Рішення Конституційного Суду України, в якому зазначено наступне. В аспекті конституційного звернення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року N 2482-XII, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Зважаючи на викладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог. Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку щодо обґрунтованості заявлених [PERSON] позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа : Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організаці 103 Голосіївського району м. Києва " про визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право власності , визнання першочергового права на приватизацію, визнання права користування та вселення не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed