Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивачка 16 липня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] міської ради, [PERSON] [PERSON] міської ради по управлінню майном колишнього селища міського типу Таромське, [PERSON] управління держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0748 га, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, сел. Таромське, вул. Курако, буд. №11, яку передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі рішення №91 виконавчого комітету Таромської селищної Ради народних депутатів від 19.06.1998 р. Даний державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №017038 від 11.09.1998 р. Право власності на дану земельну ділянку виникло до 2004 р„ тобто до запровадження Державного реєстру земель, коли кадастрові номери земельним ділянкам не присвоювалися. В п. 2 розділу VII ЗУ «Про державний земельний кадастр» який є чинним від 01.01.2013 р. встановлено, що земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 р. вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власника. При зверненні до [PERSON] Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області для надання технічної документації із землеустрою для надання кадастрового номеру земельної ділянки та внесення до Національно кадастрової системи повідомлено: при складанні та оформленні правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку були допущені помилки, а саме: в Державному акті на право приватної власності на землю у записі «по-батькові» записано «Євтафієвна», а в рішенні №91 виконавчого комітету Таромської селищної Раді народних депутатів від 19.06.1998 р. зазначено «Евстафіївна» - заміст правильного запису «Євстафіївна». Також зазначила, що надання технічної документації із землеустрою неможлива, бо внаслідок пожежі, яка відбулася 04.08.2008 р. Державний фонд документації і землеустрою було знищено. Виготовлення нової технічної документації буде можлива лише після усунення невідповідності «по-батькові» власника у Державному акті на право приватної власності на землю та в рішенні №91 виконавчого комітету Таромської селищної Ради народних депутатів від 19.06.1998 р., бо дана орфографічна помилка (описка) автоматично ляже в основу замовлення. В зв'язку такими обставинами їй було запропоновано звернутися з позовом до суду «про визнання недійсним державного акту серія ДП Д*№017038 від 11.09.1998 р. на право приватної власності на землю, площею 0,0748 га за адресою м. Дніпропетровськ, сет Таромське, вул. Курако, буд. №11, виданого Таромською селищною радою на підставі рішення №91 цієї ж ради від 19.06.1998 року, який було зареєстровано Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №017038 та скасувати його державну реєстрацію й визнати за мною право власності на земельну ділянку площею 0,0748 га, яка знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, сел. Таромське, вул. Курако, буд. №11». 26.10.12 р. з [PERSON] Держкомзему у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області позивачка отримала лист №6/52/017-24.10.12, в якому повідомлялося, про допущену помилку в Державному акті, і для вирішення цього питання і подальшої роботи її заява направлена до ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру». Згідно довідки №М-1404/09 від 29.04.2013 р. з [PERSON] [PERSON] Держземагенства у Дніпропетровській області позивачці було відмовлено у внесенні змін до Державного акту, у зв'язку з тим, що чинним законодавством України, інструкцією про порядок, складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на прав власності на земельну ділянку в Державному акті не передбачено порядку внесення змін або виправлень орфографічних та технічних помилок. Вважає, що рішення №91 виконавчого комітету Таромської селищної Ради народних депутатів від 19.06.1998 р., яким їй у власність виділена земельна ділянка підлягає частковому скасуванню, тобто тієї частини, яка стосується виділу земельної ділянки 0,0748 та за адресою м. Дніпропетровськ, сел. Таромське, вул. Курако, буд. №11 на імя [PERSON]. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням. Таким чином, внаслідок видачі Державного акту на право власності на землю з невірним записом «по-батькові» порушуються її законні права та інтереси і вона позбавлена можливості реалізувати своє право в повній мірі користуватися землею, тобто не може отримати та зареєструвати кадастровий номер земельної ділянки, яка є у її володінні для обслуговування будинку, який належить їй на власності. У зв'язку з чим просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю сері Д*№017038 від 11.09.1998 р., виданий на ім'я «[PERSON] Єв_тафієвни та скасувати запис про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №017038 від 11.09.1998 р. Також просить скасувати рішення №91 виконавчого комітету Таромської селищної Ради народних, депутатів від 19.06.1998 р., в частині передачі у власність земельної ділянки 0,0748 адресою м. Дніпропетровськ, сел. Таромське, вул. Курако, буд. №11 на ім'я [PERSON] та визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0748 га, що розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, сел. Таромське, вул. Курако, буд. №11 за [PERSON]. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради, у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Беру участь в судовому засіданні 18 січня 2016 року позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] міської ради по управлінню майном колишнього селища міського типу Таромське, в судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечували. Представник відповідача [PERSON] управління держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, зясувавши обставини по справі, перевіривши їх доказами вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення №91 виконавчого комітету Таромської селищної Ради народних депутатів від 19.06.1998 р та додатку до нього [PERSON], була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0748 га, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, сел. Таромське, вул. Курако, буд. №11 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 7-9). Згідно акту на право приватної власності на змелю серії ДП Д*N017038 65123006 [PERSON], на підставі рішення №91 виконавчого комітету Таромської селищної Ради народних депутатів від 19.06.1998 року передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0748 га. в межах згідно планом для обслуговування житлового будинку №11 по вул. Курако в м. Дніпропетровську (а.с.10). 26.10.12 р. з [PERSON] Держкомзему у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області отримала лист №6/52/017-24.10.12, в якому повідомлялося, про допущену помилку в Державному акті, і для вирішення цього питання і подальшої роботи її заява направлена до ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру». 24 жовтня 2012 року позивачка звернулася до управління Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області з заявою, щодо заміни Державного акту, у зв'язку з допущенням помилки в ньому при написанні по-батькові замість «Євстафіївна» зазначено «Євтафієвна» та листом від 29 квітня 2013 року за №М-1404/09 їй роз'яснено, що чинним законодавством не передбачено внесення змін, виправлень до Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.11,13). Як вбачається з копії паспорту позивача (а.с.6) її прізвище ім'я по-батькові "М'ясоєдова Людмила Євстафіївна», а в додатку до рішення №91 виконавчого комітету Таромської селищної Ради народних депутатів від 19.06.1998 року, було допущено помилку при написанні по-батькові позивачки, а саме замість «Євстафіївна» зазначено «Евстафіївна». Також встановлено, що в акті на право приватної власності на змелю серії ДП Д*N017038 65123006 допущено помилку при написанні по-батькові позивачки, а саме замість «Євстафіївна» зазначено «Євтафієвна». Данні факти знайшли своє підтвердження в поясненнях свідка [PERSON]. Відповідно до ч. З ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» який є чинним від 01.01.2013 р. відмова в визнанні права власності, і відповідно в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав зазначених в п. 4 ч. 1 даної статі (подані документи не відповідають вимогам встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам що їх посвідчують), не може здійснюватися у разі наявності помилки в Державному земельному кадастрі, яка виникає при перенесені інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру, в даному випадку має місце невірний запис «по-батькові» власника, відповідно до Державного Акту на право власності на земельної ділянки площею 0,0748 га серія ДП Д*№017038 від 11.09.1998 р. Відповідно до статті 155 ЗК України (2768-14) у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт. Згідно з наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 N174(20641-03. 20354-99) "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею", у разі внесення у державний акт площі земельної ділянки, яка не відповідає її фактичному розміру, внесення змін у державний акт на право власності на земельну ділянку чи його скасування, не передбачено. Згідно інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди земля, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 р. N43, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за N354/3647 та згідно інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою від 22.06.2009 № 325 зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 6 серпня 2009 року за N 735/16751 виправлення орфографічних або технічних помилок у державному акті - не допускаються. Частиною другою ст. 158 ЗК України (2768-14) встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 19 Закону Державна реєстрація прав відносно земельної ділянки проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України, з 1 січня 2013 року, право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Відповідно до п. 26 Постанови КМУ від 22.06.2011 року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Пунктом 27 цього Порядку, встановлено, що документами, які підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на земельну ділянку, що набута у власність до 01.01.2013 року, можуть бути лише державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою або рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п.п.9, п.п 10). Частиною 3 ст. 152 ЗК України, одним зі способів захисту прав громадян на земельну ділянку - є визнання права. Положення ч. 1 ст-15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-ГУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Враховуючи те, що в Державному акті на право приватної власності на землю міститься невірний запис «по-батькові» власника та Інструкція, якою передбачалася процедура видачі нового державного акта на землю, втратила чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 року № 537, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню

Outcome: approved