Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього 4800,55 грн. метеріальних збитків та 100000 грн. моральної шкоди Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 04 лютого 2008 року, керуючи в нічну пору доби автомобілем марки ГАЗ 31029 на автодорозі сполученням Городище - Рівне - Старокостянтинів, що поблизу с.Тумень Дубровицького району Рівненської області, здійснив наїзд на гужовий віз, яким керував [PERSON]. Позивач зазначає, що причиною ДТП стало те, що [PERSON] у темну пору доби, будучи у стані алкогольного сп'яніння, раптово виїхав на проїздну частину дороги гужовим возом, який був необладненим світловідбивачами чи ліхтарями. А тому відповідач повинен йому відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обс'язі та просив його задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у в повному обсязі за його безпідставністю, покликаючись на заперечення проти позову. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно\~ ст. 11 ЦПК України\~ суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. На підставі ч.ч.1 та 3\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.\~ \~ \~ Судом встановлено, що вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 10 липня 2009 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. З даного вироку вбачається, що 04 лютого 2008 року біля 18 год. [PERSON] в темну пору доби, керуючи автомобілем марки ГАЗ 3102 90, реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві приватної власності та рухаючись по автодорозі сполученням Городище-Дубровиця біля с.Тумень Дубровицького району зі швидкістю біля 70-80 км/год. засліплений світлом зустрічного автомобіля в порушення вимог п.12.2, п.12.3 та п.19.3 Правил дорожнього руху України, не прийнявши мір для зупинки свого автомобіля, під час роз'їзду із зустрічним автомобілем, на відстані 10-15 м. перед собою, на своїй смузі руху побачив гужового воза, яким керував [PERSON] З метою недопущення наїзду на останнього, він натиснув на педаль гальма, але зупинити автомобіль не встиг і його передньою частиною здійснив наїзд на відстані 1,33 м. від правого краю дороги на задню частину гужового воза в результаті чого спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді політравми, ускладненої спіральної травми, переломовивиху дев'ятого грудного хребця, забою спинного мозку важкого ступеня у вигляді нижньої параплегії, порушення функції тазових органів, забою головного мозку, забою та осаднення обличчя, контузії обох легень, двобічного гемотораксу, постравматичної онурії, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Своїми діями [PERSON] грубо порушив вимоги п.п.12.2, 12.3, 19.3 Правил дорожнього руху України, які потягли за собою спричинення потерпілому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. Вирок набрав законної сили 20 жовтня 2009 року (а.с.29,30). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 11 серпня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування [PERSON] матеріальної та моральної шкоди. За наслідками розгляду вказаного позову 09.08.2012 року Дубровицьким районним судом Рівненської області було ухвалено рішення, яким позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 8389,69 грн. (вісім тисяч триста вісімдесят дев'ять гривень 69 копійок) матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, 97450 грн. (дев'яносто сім тисяч чотириста п'ятдесят гривень) моральної шкоди, а всього 105839,69 грн. (сто п'ять тисяч вісімсот тридцять дев'ять гривень 69 копійок). А також стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна [PERSON]" на користь [PERSON] 6408,50 грн. (шість тисяч чотириста вісім гривень 50 копійок) матеріальної шкоди, 2550 грн. (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят гривень) моральної шкоди, а всього 8958,50 грн. (вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят вісім гривень 50 копійок). Вказане рішення також набрало законної сили 06 листопада 2012 року (а.с.31,32). 30 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Дубровицького районного суду від 09.08.2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON], співвідповідач Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна [PERSON]" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з нововиявленими обставинами. Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 червня 2015 року у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами - відмовлено. Вказане рішення на даний час також набрало законної сили (а.с.33,34). Згідно зі ст. 14 Цивільного процесуального кодексу судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі від 18 грудня 2009 року № 14 в пункті 7 роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як на підставу своїх позовних вимог, позивач зазначає, що внаслідок ДТП відповідач [PERSON] довів його до інвалідності, а тому повинен відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду. Як доказ цього, позивач долучив до матеріалів справи фіскальні чеки (а.с.3,9), а також копію довідки до акта огляду МСЕК серії РВН №0196797 від 08.11.2011 року, згідно якої [PERSON] має першу групу інвалідності (а.с.10). Відповідно до\~\~ вимог ч. 3 ст.\~10, ч. ч. 1, 4 ст.\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами відповідних положень\~Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства України, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної / немайнової / шкоди, яка заподіяна внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Так, згідно\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4\~'' Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди'' у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, що встановлені чинним законодавством України, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди в т.ч. і моральної підлягають: наявність шкоди; протиправність діяння заподіювача шкоди; наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями; наявність вини особи ( до якої пред'явлено позов) в її заподіянні. Враховуючи, що вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 10 липня 2009 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. При цьому, вказаним вироком зокрема встановлено, що [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 12.2, 12.3, 19.3 ПДР України, в результаті чого, здійснив наїзд на задню частину гужового воза, спричинивши [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, тобто таким судовим рішенням, що набрало законної сили доведені обставини вищезазначеного ДТП та факт заподіяння позивачем [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, що у відповідності до ст. 61 ЦПК України не потребує доказування. При тому, рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 09.08.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яке також набрало законної сили з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 8389,69 грн. (вісім тисяч триста вісімдесят дев'ять гривень 69 копійок) матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, 97450 грн. (дев'яносто сім тисяч чотириста п'ятдесят гривень) моральної шкоди, а всього 105839,69 грн. (сто п'ять тисяч вісімсот тридцять дев'ять гривень 69 копійок). Крім того, позивачем не наведено мотивів, з яких він виходить при обчисленні розміру моральної шкоди, не підтверджує факт заподіяння моральної шкоди жодним доказом, а тому його вимоги про відшкодування моральної шкоди є необгрунтованими та безпідставними. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed