Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

28 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви зазначила що вона постійно проживала на території України з моменту народження і до 1994 року на території України. За результатами звернення до органів міграційної служби в отриманні паспорту заявнику відмовлено та вказано на необхідність подачі ряду документів, які у заявника відсутні та не можуть бути отримані без встановлення факту проживання в Україні. Заявник, посилаючись на те, що встановлення даного факту необхідно їй для отримання паспорта громадянина України. Заявник в судовому засіданні просила заяву задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній. Представник заінтересованої особи - завідувач Барвінківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON], в судовому засіданні зазначила, що проти заяви не заперечує. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як передбачено п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. З Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 23 червня 1970 року в с. Нікополі Барвінківського району Харківської області, що підтверджується наданою фотокопією паспорт, громадянина СРСР серія ХІ-ФР №553212 (а. с. 4-5). Заявник [PERSON]\~в 1986\~році отримала\~паспорт громадянина\~СРСР і\~в період\~з 29 листопада 1986\~року по\~10\~січня 1994\~року проживала\~в [INFO].\~Потім за\~сімейними обставинами,\~виїжджала за межі України до м. Ноябрьськ Російської Федерації, а в січні 2006 року повернулася на постійне місце проживання в [INFO], де проживає по сьогоднішній день за адресою: вул. Залізнична, 13, с. Нікополь, Барвінківський район, Харківська область. Даний\~факт підтверджуєтеся\~випискою будинкової\~книги по\~Гусарівській сільській\~раді Барвінківського\~району Харківської\~області,\~а також посвідкою на постійне місце проживання на території України. Також, факт постійного проживання [PERSON] на території України підтвердила свідок [PERSON], яка в судовому засіданні вказала, що дійсно [PERSON], [INFO], з моменту народження і по 1994 рік проживала в [INFO]. Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суді встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема: постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону Україні «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання н території України в певний час. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року. Відповідно до п. 7 Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів н підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 199 року. У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, як стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від ни залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинни законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно [PERSON] для набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України. Враховуючи вищезазначене, а також те, що [PERSON] проживала на території України, не була громадянином іншої держави, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт проживання останньої в Україні станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved