Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

[PERSON] в січні 2019 року звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Вінницької філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Козловського М.С., АТ «УкрСоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію. Позов мотивований тим, що 28.12.2007 року між АКБ СР ««УкрСоцбанк» та [PERSON] укладено генеральний договір № 051/8-6739, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 50000,00 доларів США на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, а останній зобов`язався повернути кредит у строк та на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, сплатити проценти у розмірі, що визначатиметься у додаткових угодах до цього Договору, а також сплачувати комісії у розмірі та у порядку, визначеному Тарифами та послуги по наданню кредитів, що містяться в додаткових угодах до цього Договору, та є його невід`ємною частиною. Строк кредитування - з 28.12.2007 року по 05.12.2022 року включно. 28.12.2007 року між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним Договором № 051/8-6739 від 28.12.2007 року та Додатковою угодою № 051/8-6740 від 28.12.2007 року до Генерального Договору № 051/8-673 від 28.12.2007 року, укладеними між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем наступне нерухоме майно, а саме: квартиру за [ADDRESS] , яка є власністю Іпотекодавця на підставі договору дарування квартири, посвідченого Рудик Л.В., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, 26.11.2007 року з реєстром № 3748, право власності зареєстроване в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 27.11.2007 року і записано в реєстрову книгу № 666 реєстр. № 93». 20.01.2018 року позивачеві представниками АТ «Укрсоцбанк» було повідомлено, що 30.11.2018 року державним реєстратором Козловським М.С. Вінницької філії КП «Агенція адміністративних послуг» було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєстровано квартиру, що була предметом Іпотечного договору за AT«Укрсоцбанк». Підставою внесення запису стало винесення рішення про державну реєстрацію прав та ї обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 44397702 від 04.12.2018 [PERSON] . Вінницької філії КП «Агенція адміністративних послуг». Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 150153652 від 19.12.2018 року підставою виникнення права власності, окрім іншого, зазначається поштове повідомлення серії та номер [NUMBER] , видане 12.10.2018 року Укрпошта, повідомлення серія та номер 123/18, видане 07.09.2018 року AT «Укрсоцбанк». Однак, жодних вимог, повідомлень чи попереджень від AT «Укрсоцбанк» про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, в тому числі і тих які стали підставою для виникнення у AT «Укрсоцбанк» права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , позивачу не надходило. Вищезазначене свідчить про незаконність винесення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 44397702 від 04.12.2018 [PERSON] . Вінницької філії КП «Агенція адміністративних послуг» є протиправним та підлягає скасуванню. Окрім того, як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 28.12.2018 року № 7818 позивач постійно проживає та зареєстрований у [ADDRESS] , жилою площею 29, 40 кв. м. При цьому, у вказаній квартирі проживає всього 5 чоловік, в тому числі неповнолітня донька позивача [PERSON] , [INFO] . Загальна площа вищезазначеної квартири, яка є постійним місце проживання позивача та членів його родини становить 50 кв.м., а житлова площа 29,4 кв.м, що також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру реєстровий номер 93 від 28.11.2007 pоку, виданого КП «Вінницьке обласне ОБТІ». При цьому, іншого нерухомого майна, в якому міг би проживати позивач та члени його сім`ї у останнього немає, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 151509671 від 28.12.2018 року. Також, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 44397702 державним реєстратором Козловським М.С. Вінницької філії КП «Агенція адміністративних послуг», яке стало підставою для внесення запису було прийняте 04.12.2018 року о 11:37:58 год., а державна реєстрація права власності здійснена 30.11.2018 року о 17:43:50 год., таким чином державна реєстрація права власності була проведена державним реєстратором Козловським М. С . до прийняття рішення, яке стало підставою для внесення такого запису. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 44397702 від 04.12.2018 року [PERSON] . Вінницької філії КП «Агенція адміністративних послуг» є протиправним та підлягає скасуванню. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Козловського Миколи Сергійовича Вінницької філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44397702 від 04.12.2018 року, на підставі якого у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 29246499 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги позову підтримали, просили суд його задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача АТ «Укрсоцбанк» просив суд відмовити у задоволенні позову за обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Відзив аргументований тим, що при проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки за Іпотекодержателем державним реєстратором Вінницької філії КП «Агенція адміністративних послуг» Козловським М.С. не порушено жодних норм чинного законодавства. АТ «Укрсоцбанк» було надано державному реєстратору копію повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання від 07.07.2018 року, а також копію рекомендованого повідомлення про вручення [PERSON] рекомендованого листа. АТ «Укрсоцбанк» вважає, що [PERSON] , будучи обізнаним про те, що цінний та рекомендований листи надійшли від банку, навмисно відмовлявся від їх отримання. Окрім того, АТ «Укрсоцбанк» звернуло стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, яке добровільно погоджено АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] при укладенні іпотечного договору від 28.12.2007 року, а тому положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у цьому випадку не можуть бути застосовані. Також зазначено, що державна реєстрація права власності АТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки відбулась 04.12.2018 року, а 30.11.2018 року банк звернувся до Вінницької філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» із заявою про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, яка в той же день і була зареєстрована. Представник відповідача державного реєстратора ВФ КП «Агенція адміністративних послуг» Козловського М .С . адвокат Спірідонов В.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав, водночас вказав, що це відбулось внаслідок неправомірних дій ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». який надав недостовірні дані та не в повному обсязі. Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2007 року між АКБ СР ««УкрСоцбанк» та [PERSON] укладено генеральний договір № 051/8-6739, відповідно якого банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 50000,00 доларів США на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, а останній зобов`язався повернути кредит у строк та на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, сплатити проценти у розмірі, що визначатиметься у додаткових угодах до цього Договору, а також сплачувати комісії у розмірі та у порядку, визначеному Тарифами та послуги по наданню кредитів, що містяться в додаткових угодах до цього Договору, та є його невід`ємною частиною. Строк кредитування - з 28.12.2007 року по 05.12.2022 року включно. У той же день між позивачем [PERSON] та АКБ СР ««УкрСоцбанк» укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним Договором № 051/8-6739 від 28.12.2007 року та Додатковою угодою № 051/8-6740 від 28.12.2007 року до Генерального Договору № 051/8-673 від 28.12.2007 року, укладеними між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем наступне нерухоме майно, а саме: квартиру за [ADDRESS], яка є власністю Іпотекодавця на підставі договору дарування квартири, посвідченого Рудик Л.В, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, 26.11.2007 року з реєстром № 3748, право власності зареєстроване в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 27.11.2007 року і записано в реєстрову книгу № 666 реєстр. № 93». Статтею 4 даного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмету іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Квартира [ADDRESS] , є власністю [PERSON] на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В 26.11.2007 року, зареєстрованого в реєстрі № 3748. Рішенням Вінницької міської ради від 25.12.2015 року № 71 «Про перейменування площ, вулиць, провулків, проїздів, тупиків в місті Вінниця», зокрема, [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] . Згідно довідки № 7818 від 28.12.2018 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та постійно проживають: [PERSON] , 1956 року народження, (батько), [PERSON] , 1960 року народження, (мати), [PERSON] , 1981 року народження, (власник), [PERSON] , 1990 року народження, (дружина), [PERSON] , 2014 року народження, (донька). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 150153652 від 19.12.2018 року, 30.11.2018 року право власності на квартиру [ADDRESS] що в м. Вінниця, зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк». Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) прийнято 04.12.2018 року державним реєстратором ВФ КП «Агенція адміністративних послуг» [PERSON] . Підстава виникнення права власності: генеральний договір, серія та номер:051/8-6739, виданий 28.12.2007, видавник: сторони договору; додаткова угод, серія та номер: 051/8-6740, виданий 28.12.2007, видавник:сторони договору; додаткова угода, серія та номер: 051/8-7633, виданий 24.10.2008, видавник: сторони договору; поштове повідомлення, серія та номер: 1400041645883, виданий 12.10.2018, видавник: Укрпошта; повідомлення, серія та номер:123/18, виданий 07.09.2018, видавник: АТ «Укрсоцбанк»; іпотечний договір, серія та номер: 050/1-1434, виданий 28.12.2007, видавник: Приватний нотаріус Ткачук М.В. В судовому засіданні судом оглянута копія реєстраційної справи. В матеріалах справи наявна вимога АТ «Укрсоцбанк» про усунення порушень умов кредитного договору № 051/8-6739 від 28.12.2007 року, адресована позивачу, у якій зазначено, що прострочена заборгованість за кредитним договором № 051/8-6739 від 28.12.2007 року складає 117438,34 дол. США. Дана вимога містить попередження про те, що якщо протягом 30-ти днів вимога не буде виконана, АТ «Укрсоцбанк» розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ЗУ «Про іпотеку», а саме: ст. 37 та умов Договору іпотеки. Вищезазначена вимога направлена через Укрпошту позивачу 07.09.2018 року та 23.10.2018 року, що вбачається з поштових повідомлень, наданих АТ «Укрсоцбанк» державному реєстратору ВФ КП «Агенція адміністративних послуг» [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк». Однак, конверти, направлені рекомендованими повідомленнями, повернулись адресату «за закінченням терміну зберігання», оскільки адресат їх не отримав. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» . Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07 липня 2004 року. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. 07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Верховний Суд України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-1356цс15, дійшов правового висновку про те, що поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то він не може бути мотивом для відмови у позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, з урахування положень статті 109 Житлового кодексу Української РСР. Визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. На вище викладене звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 31.10.2018 року у справі № 465/1310/17. Судом встановлено, що спірна квартира підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, про що, зокрема, підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а загальна площа не перевищує 140 кв. метрів. При цьому, під час судового розгляду справи представниками відповідачів, не надано суду доказів проведення перевірки щодо відповідності вказаного об`єкта нерухомого майна наведеним положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Частиною 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. З переліку документів, які стали підставою для державної реєстрації права власності квартири позивача за АТ «Укрсоцбанк» вбачається, що оцінка предмета іпотеки квартири [ADDRESS] в м. не проводилась. Згідно абз. 1 п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За змістом ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Дана позиція висловлена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 306/1224/16-ц. Як вбачається з Інформаційної довідки від 19.12.2018 року № 150153652 у графі «підстава виникнення права власності» відсутня інформація про надання заявником - іпотекодержателем оцінки вартості предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності на момент державної реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк». При розгляді даної справи судом встановлено, що оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності не проводилася. Іпотекодержатель АТ «Укрсоцбанк» ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого як Законом України «Про іпотеку», так і Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. А тому виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Укрсоцбанк» проведена всупереч норм чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved