Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивувала тим, що до 13.01.2017 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого в сторін народилося двоє дітей, які на даний час знаходяться на вихованні у позивачки. В 2015 році у неї виявлено онкологічне захворювання, лікування якого потребує значних матеріальних витрат. Позивачка являється інвалідом ІІ групи, утримувати самостійно себе і дітей змоги не має. Відповідач в свою чергу займається діяльністю з надання транспортних послуг, має хоч і мінливий, але достатній дохід, тому просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1000 гривень щомісяця, судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Ствердила, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини, яка є непрацездатною через інвалідність, оскільки надає посллуги "таксі" з перевезення пасажирів, хоч і не зареєстрований офіційно як підприємець. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечили та пояснили, що відповідач не має офіційного місця роботи, його дохід є нерегулярним, сплачує аліменти на утримання двох дітей, допомагає матеріально матері- пенсіонеру, несе витрати з утримання нерухомого майна- квартири, у зв"язку з чим не має можливості сплачувати дружині матеріальну допомогу. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно рішення Воловецького районного суду від 13.01.2017 року №300/1027/16-ц, яке набрало законної сили 24.01.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишено на вихованні у матері [PERSON] (а.с.67). Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Згідно з ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. У відповідності до ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, від дня подання позовної заяви (ст.79 СК України). Пенсійним посвідченням серії ААІ №258416 №29652235442 від 07.10.2015 року підтверджено, що [PERSON] є пенсіонером по інвалідності ІІ групи (загальне захворювання) (а.с.3). Довідкою обласного клінічного онкологічного диспансеру м.Ужгород №469 від 27.01.2017 року підтверджено, що [PERSON] з 25.01.2017 року знаходиться у даному медичному закладі з діагнозом: хвороба Ходжкіна, стан після курсів хіміо-терапії, променевої терапії, ураження шийного хребта, стан після часткового видалення пухлини, розпочата променева терапія, потребує подальшого нагляду та лікування у лікаря-онколога (а.с.32, а.с.55). З анамнезу захворювання [PERSON] та хронології лікування станом на 28.12.2016 року витрати позивачки на лікуванні від онкохвороби склали 103 068, 60 гривень (а.с.56-57), надалі їй необхідні дороговартісні медичні препарати та послуги з рентгенологічного дослідження (а.с.58-59), постійний нагляд у онколога (а.с.61-66). При цьому, заробітна плата позивачки з січня по грудень 2016 року разом з утриманими податками становить 70 394, 04 гривень (а.с.48). Вищенаведені докази дають суду можливість зробити висновок про те, що позивачка [PERSON] є непрацездатною (інвалідом II групи) та потребує матеріальної допомоги. Згідно з ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи твердження відповідача [PERSON] про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, так як ніде не працює, сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, комунальні платежі з утримання квартири та має на утриманні матір- пенсіонера, яка також потребує його фінансової допомоги, суд виходить з наступного. Як стверджує відповідач він офіційно ніде не працює, однак визнає, що має нерегулярний заробіток від виконання окремих видів робіт, не заперечив, що має у власності транспортний засіб, який інколи використовує для надання послуг з превезення. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач сплатив аліменти на утримання дітей згідно судового наказу №300/53/17 від 24.01.2017 року в сумі 6696, 62 гривень наперед за кілька місяців 2017 року (а.с.50-52), що свідчить про наявність у нього достатнього рівня доходів. Пояснення відповідача про те, що крім сплати аліментів на дітей, він несе витрати з утримання квартири, суд до уваги як доказ неможливості сплачувати допомогу на утримання дружини до уваги не бере, так як найбільша сума за такі послуги -833, 05 гривень- сплачена саме позивачкою [PERSON] (а.с.54), тоді як відповідачем сплачена незначна сума в розмірі 31, 82 гривень (а.с.53). Відносно наявності у [PERSON] матері, якій потрібна допомога, то дана обставина також не є достатнім доказом його заперечень проти позову, оскільки мати отримує пенсію та забезпечує себе самостійно, а підтвердження, що дана особа знаходить на повному утриманні відповідача від відповідних органів соціального захисту населення суду не надано. Що стосується перебування [PERSON] на обліку у дерматологічному кабінеті Воловецької ЦРЛ (а.с.39), то дана обставина не може вважатися істотною для визначення спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу, так як стосується диспансерного обліку, що не є показником важкої форми захворювання. Таким чином, вирішуючи питання про призначення аліментів на утримання позивачки, суд приймає до уваги той факт, що відповідач [PERSON] є молодою, здоровою, працездатною особою, іншої сім"ї не має, аліментні зобов'язання по утриманню неповнолітніх дітей виконує наперед, інших фінансових зобов"язань також немає, тому спроможний платити аліменти на утримання непрацездатної дружини. Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено: у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2017 року для осіб, які втратили працездатність: - 1247 гривень; для працездатних осіб- 1600 гривень. Однак, з урахуванням того факту, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, суд вважає, що достатнім та обгрунтованим в даному випадку буде розмір аліментів у сумі 600 гривень, що є вдвічі меншим за передбачений законом прожитковий мінімум для непрацездатної особи, встановлений Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік". Враховуючи вищенаведене, позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Outcome: approved