Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 07.06.2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просить суд визнати виконавчий напис № 14935, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 27.01.2021 року про стягнення заборгованості з [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в березні 2021 року він отримав пенсію в меншому розмірі, через що звернувся до відділу обслуговування ГУ ПФУ в Одеській області, на що отримав відповідь та довідку, що з його пенсії здійснюється відрахування на рахунок приватного виконавця м.Києва Мельника Ю.А. З цієї відповіді Позивач дізнався, що існує виконавче провадження №64395480 від 16.02.2021р. про стягнення з нього 39982,26 грн. Позивач вважає, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С, не перевірив безспірність вимог ТОВ «Вердикт капітал», чим порушила вимоги ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень, направленого відповідачем на ім`я позивача підтверджено не було, що виключає безспірність вимог. Крім того, позивач Позивач ніякого нотаріального (іпотечного) договору ні кредитного договору з відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» не укладав та ніяких взагалі взаємовідносин не мав. У зв`язку з наведеним позивачка вимушена звернутися з позовом до суду. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 08 червня 2021 року було відкрито провадження по вищезазначеній справі в порядку загального позовного провадження та призначено попереднє судове засідання. Витребувано від приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Горай О.С. всі документи, на підставі, яких було складено виконавчий напис №14935 від 27.01.2021 р., в т.ч. довіреності на уповноважених від ТОВ «Вердикт Капітал» осіб, які звертались до нотаріуса; від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Юрія Анатолійовича всі документи, на підставі яких було відкрито виконавче провадження в т.ч. довіреності на уповноважених від ТОВ «Вердикт Капітал» осіб, які звертались до нотаріуса. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 червня 2021 року заява позивача про забезпечення позову задоволена шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем зареєстрованого в реєстрі за № 14935 від 27.01.2021 р., за виконавчим провадженням №64395480, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем. 22.09.2021 року від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. до суду надійшли документи, на підставі яких було відкрито виконавче провадження, витребувані ухвалою суду. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2021 року підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, 31.08.21 року від представника позивача - адвоката Турути Є.І. на електронну адресу суду надійшло клопотання, підписане ЕЦП, про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник ТОВ «Вердикт капітал» у судове засідання не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився. 16.09.2021 року від нього на адресу суду надійшов лист відповідно до якого зазначається, що подати доказти, витребувані ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 червня 2021 року не має можливості, оскільки 28.07.2021 року в нотаріальній конторі було проведено обшук та виучені документи нотаріального діловодства та архіву. Окрім того вказав, що відповідно до відомостей Єдиного реєстру нотаріусів дані щодо нього як нотаріуса відсутні. Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, віддане Міністерством юстиції України 26.11.2011 року за №8679 на ім`я Горай О.С. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до положень статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Як визначено частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибув на виклики у судові засідання, про причини неявки суду не повідомив; правом подачі відзиву не скористався; позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Фактичні обставини справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Під час розгляду справи встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 27.01.2021 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14935, боржник - [PERSON] , стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» згідно якого з [PERSON] , стягнуто заборгованість в розмірі 35739,33 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. від 05.02.2021 року відкрито виконавче провадження №64395480. Підставою для вчинення виконавчого напису від 27.01.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрованого в Реєстрі за № 14935 стала заборгованість за кредитним договором від 22.12.2018 року №22\\12\\18,у кладеним між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк». Як вбачається із копії даного договору, він не укладався [PERSON] безпосередньо із ТОВ «Вердикт капітал». Таким чином під час розгляду справи встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено за відсутності оригіналів нотаріально посвідчених договорів та кредитних договорів, які Позивач укладав саме з Відповідачем та за якими могли виникнути зобов`язання, від так підстав для вчинення такого напису у нотаріуса були відсутні. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу на підставі наявних в ній матеріалів та доказів. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 1 Закону України від 2вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справи суд встановив, що, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович не перевірив безспірність вимог боржника, оскільки повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень, направленого Відповідачем на ім`я позивача підтверджено не було, що виключає безспірність вимог. Окрім того судом встановлено, що відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, оспорюваний виконавчий напис вчинено за відсутності оригіналів нотаріально посвідчених договорів та кредитних договорів, які позивач [PERSON] укладав безпосередньо із відповідачем ТОВ «Вердикт капітал» та за якими могли виникнути зобов`язання. Від так, в розумінні пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, були відсутні підстави для вчинення оспорюваного виконавчого напису взагалі. Крім того, виконавчий напис вчинено без врахування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по адміністративній справі № 826/20084/14, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року (касаційне провадження № К/800/6492/17, К/800/7651/17), якою визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: « 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Листом Міністерства юстиції України від 25 червня 2020 року № 5235/19.5.6/32-20 роз`яснено, що враховуючи вищевикладені обставини, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається можливе. Таким чином, приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, застосовано Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка в судовому порядку визнана незаконною та не чинною з моменту набрання законної сили даним судовим рішенням. В свою чергу, згідно ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Таким чином, всупереч вимог ст.7 Закону України «Про нотаріат» оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі нечинної постанови Кабінету Міністрів України. Отже, позивачем [PERSON] доведено невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.87,88 Закону України "Про нотаріат", тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. З врахуванням наведеного, норм матеріального права та прецедентної практики Європейського суду з прав людини суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими. Висновки за результатами розгляду справи Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Щодо судових витрат Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача документально підтвердженні витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908, 00 грн. та витрати за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved