Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У липні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, [PERSON] внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача [PERSON] про стягнення шкоди заподіяної злочином. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], перебуваючи, відповідно до наказу начальника Управління [PERSON] внутрішніх справ України у Вінницькій області № 125 о/с від 03.07.2012 року на посаді слідчого слідчого відділення Оратівського районного відділу внутрішніх справ України - у Вінницькій області, будучи службовою особою правоохоронного органу та представником влади, маючи спеціальне звання лейтенанта міліції, здійснюючи досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2013 під № 120130250000051 за фактом підроблення рішення 11 сесії 23 скликання Оратівської районної ради, 04.02.2014 на підставі ухвали слідчого судді Оратівського районного суду Вінницької області від 03.02.2014 року перебуваючи в приміщенні адміністративної будівлі Приватного сільськогосподарського підприємства «Авангард» с. Осична Оратівського району Вінницької області, що по вул. Леніна, 1 с. Осична Оратівського району Вінницької області, єдиним засновником та власником якого на той час була [PERSON], у період часу з 12.05 до 12.30 здійснив тимчасовий доступ до документів даного підприємства, під час якого вилучив оригінали статутів ГІСП «Авангард» від 2001, 2009 років та зміни і доповнення до статуту від 2010 року. У цей же день [PERSON], неналежно виконуючи свої службові обовязки через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати покладені на нього службові обовязки належним чином, тобто діяти так, як того вимагають інтереси служби, в порушення вимог пункту 4.3 Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень,, затвердженої наказом МВС України № 681 від 06.08.2012, залишив матеріали кримінального провадження № 120130250000051 від 05.02.2013 року та вилучені в ПСП «Авангард» оригінали статутів від 2001, 2009 років та зміни і доповнення до статуту від 2010 року в кабінеті № 31 що знаходиться в адміністративній будівлі Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області за адресою: Вінницька область, смт. Оратів, вул. І. Франка, 43, не поміщаючи їх на зберігання в сейф чи металевий ящик, що має запірні пристрої та пристрої для опечатування, як того вимагає вищевказана Інструкція, приміщення Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області, не забезпечив обмеженням доступу сторонніх осіб до службового приміщення. Надалі, невідомі особи, скориставшись службовою недбалістю [PERSON], в період з 04.02.2014 року по 05.02.2014 року проникли до його службового кабінету № 31, що по вул. І. Франка, 43 смт. Оратів Вінницької області, та незаконно заволоділи залишеними без нагляду оригіналами статутів ПСП «Авангард» 2001, 2009 років та змінами і доповненнями до статуту 2010 року, та 05.02.2014 передали їх [PERSON] для незаконної перереєстрації вказаного підприємства та зміни його засновника і власника. В подальшому 05.02.2014 року державним реєстратором юридичних та фізичних осіб- підприємців реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції Вінницької області на підставі поданих оригіналів статутів ПСП «Авангард» 2001, 2009 років та змін і доповнень до статуту від 2010 року, які 04.02.2014 року вилучені [PERSON] із приміщення ПСП «Авангард», та інших документів вчинено реєстраційну дію, а саме внесено відомості згідно реєстраційної картки форми № 3 та вказаних документів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у результаті чого засновником та власником ГІСП «Авангард» замість [PERSON] незаконно став [PERSON] Після проведення даної реєстраційної дії державним реєстратором на оригіналах статутів ПСП «Авангард» 2001, 2009 років та змінах і доповненнях до статуту 2010 року поставлено відповідні штампи, відбитки печатки, номер запису, дату реєстрації та підписи, які свідчать про вчинення реєстраційної дії, повязаної зі зміною засновника та власника ПСП «Авангард». У результаті службової недбалості [PERSON] з власності [PERSON]І, незаконно вибуло майно ПСП «Авангард», чим охоронюваним законом правам, свободам та інтересам засновника та власника ПСП «Авангард» [PERSON] , заподіяно матеріальну шкоду, яка, відповідно до висновків автотоварознавчих експертиз №№ 1828, 2180-2222/14-21 від 26.12.2014 року та 29.12.2014 року, висновку судово-товарознавчої експертизи №182.9/2090- 2121/14-21 від 12.12.2014 та висновку судово-економічної експертизи 1827/14-21 від 18.12.2014 року становить 13 652 544,67 грн. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про міліцію», що діяв на час неналежного виконання своїх посадових обовязків відповідачем [PERSON], міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури [PERSON] внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну,оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Загальну структуру та чисельність [PERSON] внутрішніх справ України затверджує Верховна Рада України. Структуру міліції права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону. У своїй діяльності міліція підпорядковується [PERSON] внутрішніх справ України. Міністр внутрішніх справ України здійснює керівництво всією міліцією України. Статтею 25 Закону України «Про міліцію» встановлено, що працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. При порушенні працівником міліції прав і законних інтересів громадянина міліція зобов'язана вжити заходів до поновлення цих прав, відшкодування завданих матеріальних збитків, на вимогу громадянина публічно вибачитися. Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку. Відповідно до частини 1, 2, 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або гуду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Отже, шкода, завдана іншими незаконними діями або бездіяльністю чи незаконними рішеннями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, що містять у статтях 1173, 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми ст. 1174 ЦК України обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Щодо [PERSON] Оратівським районним судом Вінницької області по вказаному факту розглядалось кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 42014020000000124, по обвинуваченню відповідача [PERSON] у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Дане кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом що дот [PERSON] за ч.2 ст. 367 КК України. Відповідно до ухвали Оратівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2017 року у справі № 141/94/15-к [PERSON] при розгляді кримінального провадження за його клопотанням на підставі ст. 48 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 367 КК України у звязку із зміною обстановки. Згідно із положеннями ст.ст. 44, 48 КК України передбачається, що особа, яка вчинила злочин може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути небезпечною. Відповідно до мотивувальної частини ухвали Оратівського районного суду від 08.06.2017 року та положень ст.ст. 44,48 КК України суд звільнив від кримінальної відповідальності [PERSON], який вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 367 КК України, виходячи з того, що [PERSON] вперше притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, на час винесення ухвали ніде не працює, та не являється працівником органів внутрішніх справ чи інших правоохоронних органів, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину, тобто перестав бути суспільно-небезпечним. Разом з тим матеріальна шкода, заподіяна діяннями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] на суму 13 652 544,67 грн. не відшкодована. В судовому засідання позивач [PERSON], представник позивач [PERSON], адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, заявлених в позові та просили їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також зазначив, що розмір матеріальної шкоди, завданої незаконними діями посадового органу, обраховувався висновками автотоварознавчих експертиз №№ 1828, 2180-2222/14-21 від 26.12.2014 року та 29.12.2014 року, висновку судово-товарознавчої експертизи №182.9/2090- 2121/14-21 від 12.12.2014 та висновку судово-економічної експертизи 1827/14-21 від 18.12.2014 року, тому розмір матеріальної шкоди становить 13 652 544,67 грн, та, крім того, [PERSON] вважається притягнутим до кримінальної відповідальності з моменту вручення йому підозри, та сказав, що активами ПСП «Авангард» [PERSON] не володіє , активи перейшли у власність інших осіб та реєстраційна дії щодо перереєстрації документів здійснювались на підставі документів, які подав [PERSON] до державного реєстратора, на підставі заяви власника та статутів, які було вилучено [PERSON], та після перереєстрації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі «Засновник» власником з 05.02.2014 числиться [PERSON], а з 06.02.2014 [PERSON], тобто [PERSON] володіти активами не мала ніякого права. Допитана в судовому засіданні позивач [PERSON] показала, що в 2014 році вона була засновником і власником ПСП "Авангард" , та зазначила, що в січні 2014 року до неї підходив незнайомий їй чоловік з пропозицією отримати подарунок за передплату газети "Порадниця", та просив, аби вона розписалася йому на папці з паперами, однак вона відмовилася, 10.02.2014 року до неї зателефонував сільський голова Осичнянської сільської ради [PERSON] та повідомив, що в підприємстві є новий власник, 01.03.2014 року до неї додому прийшли невідомі чоловіки та вона дуже злякалася, в серпні місяці 2014 року палили скирти ПСП «Авангард», в вересні місяці 2014 було здійснено підпал хати, в якій вона проживає. Також зазначила, що [PERSON] вона перший раз побачила на допиті в слідчого Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON], [PERSON] бачила лише один раз, який сказав що її чоловік на АЗС "Окко" привіз статути ПСП «Авангард». Вказала, що ніякі документи, в тому числі заяви про передачу права на ПСП "Авангард" вона не підписувала, статути в лютому 2014 року вона побачила в поліції, після їх виїмки, та на них стояли штампи про перереєстрацію. Також зазначила, що з моменту перереєстрації ПСП "Авангард" ще обробляло землю, прибуток підприємство перестало отримувати з 2017 року, так як у 2017 році них було вилучено всю сільськогосподарську техніку та землю. В судовому засіданні адвокат [PERSON] повідомив суду, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, та в даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про стягнення з [PERSON] 10\~947 000 грн . У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувати проти задоволення позову, оскільки позивачем не підтверджено розмір шкоди, просила врахувати ухвалу Вищого адміністративного суду\~України від 12.07.2016 року по справі К/800/54550/15. Представник відповідача [PERSON] внутрішніх справ України, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не повторно з'явився, надавши заперечення, відповідно до якого не визнає позовні вимоги у повному обсязі з наступних підстав. Згідно статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнові шкоду. Так, відповідно до частини 1 зазначеної статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальне правило зазначеної статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо); в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суб'єктом відшкодування шкоди відповідно до зазначеної статті є особа, яка її завдала. З позовної заяви вбачається, що позивачка фактично зазначає про неправомірні дії працівника Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області, при цьому відповідачем у справі визначає [PERSON] внутрішніх справ України. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів [PERSON] внутрішніх справ» прийняте рішення щодо створення [PERSON] управління Національної поліції у Вінницькій області. Цією ж постановою прийняте рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів [PERSON] внутрішніх справ, в тому числі Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області. Однак, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Оратівський РВ УМВС України у Вінницькій області з 05.11.2015 перебуває у стані припинення та на теперішній час не ліквідований. Відповідно до ч.1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 2 ст. 104 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 105 ЦК України учасники, суд або орган, що прийняв рішення 4ю припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок І строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України передбачено, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Аналіз вищевикладеного свідчить, що належним відповідачем щодо заявлених вимог має бути Оратівський РВ УМВС України у Вінницькій області у особі Ліквідаційної комісії. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» предявлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, позивачка визначає відповідачем [PERSON] внутрішніх справ України, яке прав і інтересів позивачки не порушувало та, відповідно, не може нести відповідальність перед нею. Просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні третя особа на стороні відповідача [PERSON] проти задоволення позовної заяви заперечив у повному обсязі, так як в ухвалі Оратіського районного суду від 08.06.2017 року не вказано тай факт, що його вина у скоєні кримільного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України доведена повністю, або навпаки, не доведена. Крім того, зазначив, що після вилучення ним 04.02.2014 року статутів ПСП "Авангард" за 2008,2009,2010 роки він статути нікому не передавав, статути були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Оратівського районного суду Вінницької області, та були направлені у сільськогосподарську інспекцію для проведення експертизи , на штампи, які знаходилися на статутах він не звертав увагу. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що йому стало відомо, що 04.02.2014 року о 11,30 слідчим Реверою П.В. в кабінеті бухгалтера [PERSON] на підставі ухвали Оратівського районного суд Вінницкої області від 03.02.2014 року було вилучено оригінали статутів ПСП "Авангард", та складено акт вилучення, статути були поміщено в спецпакет, скріплено підписами понятих та вилучено. Потім статути ПСП «Авангард» зникли з кабінету [PERSON] та були в кабінеті державного реєстратора, 05.02.2014 року ПСП "Авангард" було перереєстровано з [PERSON] на [PERSON], а 06.02.2014 року ПСП "Авангард" було перереєстровано на [PERSON] 10.02.2014 року він перебував з дружиною в лікарні, та до нього зателефонував сільський голова Осичнянської сільської ради [PERSON] та повідомив, що в ПСП "Авангард" приїхали нові власники, їх син [PERSON]І, викликав працівників поліції, та згодом невідомі люди поїхали, в ПСП "Авангард" продовжило працювати.Договори оренди, сільськогосподарська техніка - все було зареєстровано на ПСП "Авангад", тому [PERSON] не мала права після перереєстрації на іншого власника укладати угоди, та ін. Хто на сьогоднішній день є власником ПСП "Авангард" він не знає, на його думку, вилучені статути зіграли основну роль у тому, що підприємство було перереєстровано з [PERSON] на іншу особу, з якого числа фактично приступили до роботи нові власники він не памятає. Також зазначив, що після перереєстрації статутів він не використовував сільськогосподарську техніку, так як не був ні власником, ні засновником ПСП "Авангард". Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що на даний час працює секретарем підприємства "Альянс-В", в лютому 2014 року вона працювала на посаді головного бухгалтера ПСП "Авангард" , засновником якого була [PERSON], а директором [PERSON] 04.02.2014 року до неї в кабінет прийшли двоє незнайомих їй працівників міліції. Один з них представився слідчим Реверою П.В. та надав ухвалу Оратівського районного суду від 03.02.2014 року про тимчасовий доступ , згідно з якою він мав право доступу до статутних документів, а при потребі їх вилучення , та запропонував їй їх надати, однак вона відмовилася без директора їх надавати, згодом приїхав директор [PERSON] та вони віддали працівникам міліції статутні документи, [PERSON] запакував у спеціальний конверт, заклеїв його та склав протокол виїмки. Оскільки ПСП "Авангард" в лютому 2014 року планувало брати кредит, тому вона пропонувала [PERSON]В нагадати нотаріально завірені копії статутів, однак він відмовився. 10.02.2014 року на ПСП «Авангард» приїхав невідомий їй чоловік, який представився новим директором даного підприємства, станом на той день на рахунку ПСП "Авангард" біло активів більше як 13 млн грн, також були тварини , була земля в господарстві та робочі місця. Також зазначила, що 10.02.2014 року вона мала розмову з [PERSON] - державним реєстратором, який повідомив, що провів державну реєстрацію на підставі ряду документів, в тому числі оригіналів статутів ПСП "Авангард" , так як без оригіналів статуту станом на лютий 2014 року неможливо провести державну реєстрацію. Вказала, що [PERSON] з вересня 2014 року знову набула право власності на ПСП "Авангард" та з вересня 2014 року по липень 2016 року вона була законним власником ПСП "Авангард". Статути в ПСП "Авангард" було повернуто в березні чи в квітні 2014 року, з штампами про проведення реєстраційних дій та з датами, які були після дня вилучення оригіналів статутів. Власником ПСП "Авагард" на даний час є [PERSON], підприємство знаходиться в стані припинення, головою ліквідаційної комісії є [PERSON] З 05.02.2014 року [PERSON] не мала права на вчинення дій щодо відчуження чи продажі майна, проте мала право на це з вересня 2014 року, однак з липня 2016 року знову це право було втрачене. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника та адвоката, представника відповідача та третьої особи, дослідивши надані сторонами та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ухвали Оратівського районного суду Вінницької області від 08.06.2017 року [PERSON] на підставі\~ст. 48 КК України\~звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.\~367 КК України, у зв'язку зі зміною обстановки. Кримінальне провадження № 42014020000000124 від 16.07.2014 року, по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст.367 КК України\~ закрито. Як вбачається з ухвали Оратівського районного суду Вінницької області від 03.02.2014 року клопотання слідчого СВ Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області \~лейтенанта міліції [PERSON] про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013010250000051 від 05.02.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України задоволено. Надано тимчасовий доступ до статуту ПСП «Авангард» та додатків до нього, \~які знаходяться у посадових осіб ПСП «Авангард» за адресою: Вінницька область Оратівський район с. Осична, вул. Леніна, 15, та у разі потреби вилучення їх. Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 04.02.2014 року та опису речей і документів, які вилучено на підставі ухвали слідчого судді від 04.02.2014 року, з ПСП «Авангард» було вилучено статут ПСП «Авангард» на 9 арк., статут ПСП «Авангард» (нова редакція) на 8 арк, зміни і доповнення до статуту ПСП «Авангард» 2010 рік на 2 арк. Відповідно до п.1,2,3, рішення засновника № 3 від 23.11.2010 року «Про засновників ПСП «Авангард»», [PERSON] було включено до складу засновників ПСП «Авангард» с. Осична на період перебування на виборній посаді голови Оратівської районної Ради [PERSON] з 23.11.2010 року; виключено із складу засновників ПСП «Авангард» с. Осична [PERSON] на період перебування на виборній посаді голови Оратівської районної Ради; передано частину Статутного фонду [PERSON] до [PERSON] Згідно рішення засновника № 4 від 23.11.2010 року «зміни і доповнення до Статуту «ПСП «Авангард» вирішено затвердити зміни і доповнення до Статуту ПСП «Авангард», затвердженого рішенням засновника» 1 від 23.01.2009 року; [PERSON] здійснити організаційно-правові заходи щодо державної реєстрації змін і доповнень до Статуту ПСП «Авангард» відповідно до чинного законодавства. Як вбачається з зміни і доповнення до Статуту приватного сільськогосподарського підприємства «Авангард» затвердженого рішенням засновника № 1 від 23.01.2009: 1.Пункт 3 розділу 1 «Загальні положення» викласти у новій редакції: «3. Засновником і власником підприємства є громадянка України [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], паспорт серії АВ № 016654, виданий виданий Оратівським РВ УМВС України у Вінницькій області 14.12.1999 надалі «Засновник». 2.Доповнити пункт 2-підпунктом 2.47. розділу II «Мета і предмет діяльності» і викласти у такій редакції: «2.47. Змішане сільське господарство». Ці зміни є невідємною частиною Статуту приватного сільськогосподарського підприємства «Авангард» і діють на період перебування на виборній посаді [PERSON].» Згідно копій Статутів ПСП «Авангард» (2001 року), ПСП «Авангард» (2009 року), змінами та доповненнями до Статуту ПСП «Авангард» (2010 року), на них містяться штамп перереєстрації від 05.02.2014 року. Відповідно до висновків автотоварознавчих експертиз №№ 1828, 2180-2222/14-21 від 26.12.2014 року та 29.12.2014 року, висновку судово-товарознавчої експертизи №1829/2090-2121/14-21 від 12.12.2014 року та висновку судово-економічної експертизи № 1827/14-21 від 18.12.2014 року, ПСП «Авангард» було завдано матеріальна шкода в розмірі 13652 544,67 грн. Як вбачається з постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року позов [PERSON] , третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], до державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію задоволено частково, а саме скасовано записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо ПСП «Авангард» (ЄДРПОУ 03733335) від 05.02.2014 року № 11611050013000059 та № 11611070014000059, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.08.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року у справі за позовом [PERSON] , третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], до Державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію задоволено частково. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року у справі за позовом [PERSON] третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], до Державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію скасовано в частині відмови в задоволенні позову та ухвалено в цій частині нову постанову. Визнано протиправним та скасовано записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо ПСП «Авангард» (ЄДРПОУ 03733335) від 06.02.2014 року № 11611050015000059 та № 11611070016000059, в іншій частині постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року залишено без змін. Згідно ухвали Вищого адміністративного суду\~України від 12.07.2016 року справа № К/800/54550/15 касаційну скаргу представника третьої особи [PERSON] [PERSON] на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року у справі за позовом [PERSON] , третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], до Державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року скасувати, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року залишено в силі. Ухвалою Верховного Суду\~України від 13.09.2016 року відмовлено у допуску до провадження справи за позовом [PERSON] , третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], до Державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію за заявою представника [PERSON] [PERSON] про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду\~України від 12 липня 2016 року. Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014020250000029 від 10.02.2014 року за фактами вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, кримінальним правопорушенням ПСП «Авангард» завдано майнової шкоди на суму 13\~652\~544,67 грн., у справі заявлено цивільний позов у сумі 10\~947\~000 грн. Відповідно до ч.1\~ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2\~ст. 22 ЦК України). Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 1173 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. За правилами статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою. Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до частин 1,2,6,7 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Шкода - це пошкодження чи знищення майна, майнових чи немайнових (особистих) благ, що охороняються законом. Майновою вважається шкода, яка має певну економічну цінність і виражається у грошах. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З наведеного слідує, що для відшкодування шкоди завданої майну фізичної особи необхідно встановити обставину заподіяння такої майнової шкоди (належність майна, розмір шкоди), неправомірність дій заподіювача шкоди та безпосередній причинний зв'язок між діями заподіювача шкоди та спричиненням майнової шкоди. Відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень\~ст. 453 ЦК. Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. З наведеного вбачається, що для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Тобто, для всіх випадків відшкодування шкоди( якщо інше не передбачено законом), законодавець визначає обовязкову наявність чотирьох підстав, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Позивач обґрунтовує суму шкоди висновками автотоварознавчих експертиз №№ 1828, 2180-2222/14-21 від 26.12.2014 року та 29.12.2014 року, висновку судово-товарознавчої експертизи №1829/2090-2121/14-21 від 12.12.2014 року та висновку судово-економічної експертизи № 1827/14-21 від 18.12.2014 року, проте розмір вказаної шкоди у висновках суд не може брати до уваги, з таких підстав. Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 08.06.2017 року [PERSON] на підставі\~ст. 48 КК України\~звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.\~367 КК України, у зв'язку зі зміною обстановки, кримінальне провадження № 42014020000000124 від 16.07.2014 року, по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст.367 КК України\~ закрито, та під час розгляду даного кримінального провадження не досліджувались висновки експертиз щодо завдання позивачу матеріальної шкоди не була надана їм правова оцінка, розмір завданої шкоди судом не встановлювався. Крім того, в судовому засідання встановлено, що на розгляді Вінницького міського суду Вінницької перебуває кримінальне провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014020250000029 від 10.02.2014 року за фактами вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, кримінальним правопорушенням ПСП «Авангард» завдано майнової шкоди на суму 13\~652\~544,67 грн., у справі заявлено цивільний позов у сумі 10\~947\~000 грн. Також позивачем [PERSON] не доведено неправомірність поведінки особи, тобто суб'єкту відшкодування шкоди, не надано доказів щодо заподіяння шкоди в розмірі 13\~652\~544,67 грн., не надано доказів підтвердження щодо неправомірного вибуття ПСП «Авангард» в володіння інших осіб. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні з показів позивача [PERSON] та свідка [PERSON], з вересня 2014 року по липень 2016 року [PERSON] знову була власником ПСП «Авангард», та підприємство здійснювало господарську діяльність, отримувало прибутки, в подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду\~України від 12.07.2016 року касаційну скаргу представника третьої особи [PERSON] [PERSON] на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року у справі за позовом [PERSON] , третя особа самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], до Державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області [PERSON], треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року про скасування постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року скасовано, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року про задоволення заяви [PERSON] про перегляд постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року у зв'язку з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 04.12.2014 року за № 10984/10985/14-32, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз , відповідно до якої підписи у протоколі засідання засновника № 5 від 27 січня 2014 року та заяві від 27 січня 2014 року виконані саме [PERSON], а не іншою особою, - залишено в силі, та власником ПСП «Авангард» став [PERSON] Також позивачем не доведено упущено вигоду, так як ПСП «Авангард», власником якого з вересня 2014 року по липень 2016 року була [PERSON] здійснювало свою господарську діяльність в звичайному режимі, отримувало прибутки, не доведено неправомірні дії слідчого СВ Оратівського РВ УМВС у Вінницькій області [PERSON], який здійснив виїмку оригіналів статутів на підставі ухвали слідчого судді Оратівського районного суду Вінницької області від 04.02.2014 року, та не доведено причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи ( в даному випадку [PERSON]В.) та завданою шкодою, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати у вигляді сплати судового збору за даною категорією справи, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed