Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

ТОВ "РАДА" в особі свого представника Коршун О.А., звернулося до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг у розмірі 3 079 гривень 91 коп., обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те. що відповідачка є власником кв. [ADDRESS] та на виконання вимог чинного законодавства України з метою врегулювання відносин між ТОВ "РАДА" та відповідачкою було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та при будинкової території від 19 березня 2002 року. Відповідачка неодноразово попереджалася працівниками ТОВ "РАДА" про необхідність розрахуватись за житлово-комунальні послуги, але бажаних результатів досягнуто не було, а тому просить стягнути з відповідачки заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 3 026 гривні 88 коп.- основного боргу, інфляційної складової боргу - 21 гривня 62 коп. та 3% річних - 31 гривня 41 коп, а разом 3 079 гривень 91 коп. В судовому засіданні представник позивача Левчук О.В. , яка діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримала їх у повному обсязі, просила суд стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 3 026 гривні 88 коп.- основного боргу, інфляційної складової боргу - 21 гривня 62 коп. та 3% річних - 31 гривня 41 коп, а разом 3 079 гривень 91 коп. , пояснивши суду, що вказана заборгованість утворилася відповідно до розрахунку з лютого 2013 року, надавши суду с вої письмові пояснення на заперечення. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності НАВ 049312 від 24.09. 2014 року ( а.с.43) заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, надавши свої письмові заперечення, які надійшли через загальну канцелярію за вх. № 48464 від 24.10. 2014 року ( а.с. 45-47) та за вх. № 51346 від 10. 11. 2014 року, пояснивши суду, що сума заборгованості утворилася за період з квітня 2004 року по листопад 2010 року шляхом безпідставного нарахування плати за додаткові послуги, передбачені п.2.2.12 Договору про участь у витратах на утримання будинку та при будинкової території від 19 березня 2002 року, термін дії вказаного договору закінчився 19 березня 2005 року. Проте наявну заборгованість додатково до договору у розмірі 3 026 гривень 88 коп. гривні позивач почав проставляти у повідомленні лише з травня 2014 року, до травня 2014 року ніяких повідомлень щодо утвореної заборгованості позивач їм не повідомляв, отже , просив у задоволенні позовних вимог відмовити з застосуванням загальної позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, відповідачка [PERSON] є власником кв. [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності Серія САА № 688333 від 21.07. 2003 року, яке видано на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 23 червня 2003 року № 1076-С/КІ ( а.с. 11). Відповідно до технічного паспорту ( а.с.110 квартира складається з двох кімнат, жилою площею 37, 50 кв. м., загальною площею 77.60 кв. метри та перебуває на балансі ТОВ "РАДА". Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Оскільки майно відповідачів знаходиться у багатоповерховому будинку, порядку його утримання регламентується, зокрема, Законом України " Про житлово- комунальні послуги від 24.06. 2004 року № 1875-IV Згідно з приписами ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права, обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За п.1 ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданих представником позивача в судове засідання ( а.с.5) сума заборгованості у сумі 3 026 гривні 88 коп зазначена на кінець грудня 2013 року, а як встановлено в судовому засідання , остання утворилася за період з квітня 2004 року по листопад 2010 року по 38-80 гривень, відповідно до п.п. 2.2.12 Договору про участь у витратах на утримання будинку та при будинкової території від 19 березня 2002 року ( а.с. 6-8) для поліпшення комфортного мешкання та проведення комплексу робіт, направлених на підтримання у належному стані конструкцій, та систем інженерного обладнання будинку і при будинкової території, збереження експлуатаційних якостей, не пов'язаних із зміною основних техніко-економічних показників співвласники квартири зобов'язуються сплачувати за ці додаткові послуги по 0,50 грн. за 1 кв. метр загальної площі квартири. З пояснень представника відповідача [PERSON] . встановлено, що його довіритель не сплачувала вартість вказаних послуг в зв'язку з безпідставним, необґрунтованим нарахуванням та всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема, вартість послуг з підтримання у належному стані конструкцій, та систем інженерного обладнання будинку і при будинкової території, збереження експлуатаційних якостей, не пов'язаних із зміною основних техніко-економічних показників, включено до вартості послуги з утримання будинку і при будинкової території, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №560 та вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року №529, яка скасувала та замінила постанову № 560. З оглянутих у судовому засіданні банківськими квитанціями про сплату вартості послуг за житлово-комунальні послуги, відповідачами завжди оплачувалась вартість послуг з утримання будинку і при будинкової території ( експлуатаційні витрати), отже позивач фактично вимагає повторної оплати вже оплачених послуг. Разом з тим, згідно зі ст. 14 ч.2 Закону України "Про житлово- комунальні послуги", ціни і тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Однак позивач нарахував вартість "додаткових послуг" за тарифом 0,50 грн. за 1 кв.м. без відповідного затвердження цього тарифу Київською міською державною адміністрацією, тим самим порушивши як вимоги ст. 14 Закону України " Про житлово-комунальні послуги" так і вимоги ст. 7 Закону України " Про ціни і ціноутворення". Проте, термін дії Договору ( а.с.6-8) закінчився 19 березня 2005 року . Відповідно до п. 5.10 Договору термін дії Договору складає три роки з дня його підписання, тобто 19 березня 2002 року. Пунктом 5.11 цього ж Договору передбачено, що дія Договору автоматично продовжується на наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до закінчення його дії. Однак, як встановлено в судовому засіданні, за один місяць до закінчення дії Договору відповідачкою було направлено до ТОВ "РАДА" письмову заяву про перегляд умов Договору, зокрема щодо безпідставної сплати нею так званих "додаткових послуг для забезпечення безпечного та комфортного мешкання співвласників", яка була отримана позивачем . Таким чином, відповідачкою належним чином було виконано вимоги п.5.11 Договору щодо свого волевиявлення про перегляд умов Договору, а тому автоматичного продовження терміну дії Договору не відбулося, а визначений Договором термін його дії закінчився 19 березня 2005 року. Жодного іншого договору між відповідачкою та позивачем не укладено, вказаний факт не спростовується представником позивача. Проте, всупереч закінчення терміну дії Договору ТОВ "РАДА" продовжувало нараховувати плату за додаткові послуги за договором до листопада 2010 року включно, а з грудня 2010 року таких нарахувань не відбувалось, що підтвердив і сам представник позивача Коршун О.А. в судовому засіданні 27.10. 2014 року. Разом з тим, згідно положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що заявлений до стягнення борг утворився в період часу з квітня 2004 року по листопад 2010 року, а позов було пред'явлено 14.08.2014 р., тобто після закінчення строку позовної давності, та зважаючи на те, що стороною відповідачів було заявлено клопотання про застосування позовної давності до спірних правовідносин, суд вбачає підстави для відмови задоволенні такого позову.

Outcome: dismissed