Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі - 8227,71 грн. та судові витрати у розмірі - 1762,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що між ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 15.01.2007, згідно якого,останньому було видано кредит у розмірі 14800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позивач свої зобов"язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, в порушення умов кредитного договору останній не виконував своїх зобов'язань по поверненню кредиту та відсотків за користування ним. [INFO] року [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість позивача перед банком за кредитним договором становить - 8227,71 грн.,з них: заборгованість за кредитом - 7799,02 грн, заборгованість за відсотками - 428,69 грн. Позивачем 12.10.2016 року була направлена претензія кредитора до Прилуцької міської державної нотаріальної контори. За повідомленням Прилуцької міської державної нотаріальної контори від 02.12.2016 за №3670/02-14, після смерті [INFO] [PERSON], заведена спадкова справа №472/2007. Спадкоємцями які прийняли спадщину є [PERSON] та [PERSON] 21.03.2018 до спадкоємиців було направлено лист-претензію про невиконані зобов'язання [PERSON] Але на даний час відповідачі не вчинили жодних дій для погашення заборгованості. З цих підстав позивачем і подано даний позов. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але при подачі позову просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного. 15.01.2007 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 15.01.2007, згідно якого,останньому було видано кредит у розмірі 14800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.8-14). [PERSON] погодився, що заява позичальника разом із Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом (а.с.8). Проте, в порушення умов кредитного договору [PERSON] своєчасно не повертав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" кредитні кошти, не сплачував відсотки за його користування та ухилявся від виконання зобов'язань по кредитному договору. Згідно ст.ст. 526,527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх обов'язків по договору кредиту кредитор має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту позичальником. Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 травня 2007 року (а.с.17). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, за кредитним договором №б/н від 15.01.2007, станом на дату смерті, як вказує позивач в позовній заяві, однак розрахунок надає станом на 10.03.2017 заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 8227,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7799,02 грн, заборгованість за відсотками - 428,69 грн. (а.с.4-7). Статтею 608 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивачем 12.10.2016 року була направлена претензія кредитора до Прилуцької міської державної нотаріальної контори (а.с.20). Згідно копії Повідомлення Прилуцької міської державної нотаріальної контори від 02.12.2016 за №3670/02-14, після смерті [INFO] [PERSON], заведена спадкова справа №472/2007. Спадкоємцями які прийняли спадщину є [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Частиною першою статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Як роз'яснено у п.32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року ( із подальшими змінами) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Отже, спадкоємці зобов'язані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за життя, однак лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності. У відповідності до копій Листа-претензії від 06.03.2018, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило [PERSON] та [PERSON] вимогу про погашення боргових зобов'язань [PERSON], на підставі норм ст.ст.1261, 1281-1282 ЦК України (а.с.22-23). Право вимоги у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Про коло спадкоємців позивач дізнався 02.12.2016 із листа Прилуцької міської державної нотаріальної контори, а відповідно до ст. 1281 ЦК України мав право заявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом шести місяців, проте звернувся лише 06.03.2018, а в суд - 31.05.2018. Відповідно до ч. 4 статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки вимоги до спадкоємциців [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк заявлено не було, кредитор позбавляється права вимоги відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено отримання [PERSON] та [PERSON] як спадкоємицями, що прийняли спадщину, вимоги кредитора за зобов'язаннями померлого[PERSON], оскільки в матеріалах позову міститься Реєстр згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів претензій до спадкоємців (а.с.24), проте відсутні жодні докази щодо отримання відповідачами відповідної вимоги та позивачем не надано докази наявності спадкового майна, за рахунок якого спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора, що в сукупності позбавляє позивача права вимоги до [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог ст.ст.1281, 1282 ЦК України. Дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що факти, наведені позивачем в обґрунтовування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed