Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка, [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку зі смертю чоловіка. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивачка зазначає, що переносить душевні страждання та переживання, в зв'язку зі смертю чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] вказує, що її чоловік всю свою трудову діяльність з 1969 по 2004 р.р. пропрацював за різними професіями серед яких: водій автомашин БелАЗ-540 по вивозу гірничої маси з кар'єру, слюсар по ремонту автомобілів 5 розряду на Публічному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», яке є відповідачем по справі. В наслідок дії шкідливих факторів що мали місце на роботі її чоловіка та не були усунуті відповідачем, рішенням ВТЕК 21.06.1995 року її чоловікові первинно було встановлено 30% втрати професійної працездатності та ІІІ гр.. інвалідності через професійне захворювання - вібраційна хвороба с вегетативно - сенсорною полінейропатією І ст. , що підтверджується випискою із Акту огляду у ВТЕК серії 2-58 ВГ № 045149 від 21.06.1995 р. В результаті розслідування зазначеного професійного захворювання, комісія дійшла висновку, що причиною його виникнення стала тривала робота (більш ніж 20 років) у шкідливих умовах праці, а саме у 2-4 різи перевищення встановлених показників по загальній вібрації. Таким чином Актом № б/н від 16.05.1995 р. встановлено вину відповідача у настанні професійного захворювання, тому вважає, що винним в смерті чоловіка є ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», оскільки, саме працюючи на підприємстві - відповідача він захворів, отримав професійне захворювання та втратив первинно 30% професійної працездатності, що в результаті і призвело до його смерті. У зв'язку з цим, вона звернулась до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача ПАТ " Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат " 250 000,00грн., а також стягнути з відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - на її користь 250 000,00 грн. За клопотанням позивача, до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області моральної шкоди ухвалою суду залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], підтримала заявлені позовні вимоги в частині, що стосується стягнення з відповідача ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", при цьому посилалася на обставини, вказані в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Зазначала, що у зв'язку зі смертю чоловіка позивачка перебуває у пригніченому стані, оскільки постійно переносить нервові потрясіння та душевні страждання, у неї виникли негативні зміни в житті, викликані смертю рідної людини. У віці 58 років вона стала самотньою жінкою, позбавленою чоловічого піклування. Представник відповідача - ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» позов не визнав та заперечував проти його задоволення у повному обсязі, оскільки вважає його не обґрунтованим, оскільки до позову не надано доказів проходження померлим оглядів ЛТЕК після встановлення первинної втрати працездатності у 1995 році. Зазначає, що влаштовуючись на роботу чоловік позивачки був ознайомлений з умовами праці водія автомашин БелАЗ-540 по вивозу гірничої маси з кар'єру, йому було відомо про можливі негативні наслідки для його здоров'я, більш того, з медичних документів вбачається, що чоловік позивачки хворів не тільки на вібраційну хворобу, тому допускає, що її моральні страждання можуть бути пов'язаними з іншими хворобами на які страждав її чоловік. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що 17.10.1969 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 17, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «[PERSON]» . Як вбачається з виписки із акта огляду ЛТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 21.06.1995 року серії 2-58 ВГ № 045149 [PERSON] первинно встановлено втрату професійної працездатності 30 % та ІІІ гр.. інвалідності - з 19.06.1995 р. Відповідно до пункту 15 Акту № б/н розслідування хронічного професійного захворювання від 16.05.1995р., причина професійного захворювання [PERSON]: тривала робота, 20 років в умовах впливу вібрації, показники якої перевищували припустимі показники в 2-4 рази. Як вбачається з виписок з амбулаторних карт хворого [PERSON], останній неодноразово перебував на амбулаторному лікуванні, стаціонарному лікуванні. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2010 р., [PERSON] помер[INFO]., що зареєстровано Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану та зроблено відповідний запис № 144. Відповідно до довідки серії ДНА-03 № 000360 у [PERSON] встановлений причинний зв'язок смерті з профзахворюванням від 16.05.1995р. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" дія цього Закону поширюється на осіб які працюють в умовах трудового договору (контракту) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, а тому цей закон не регулює правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, завданої його загибеллю в результаті професійного захворювання, отриманого на виробництві, і такі відносини регулюються ст.ст.1167,1168 ЦК України. Згідно з прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України від 16 січня 2003 року цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, тобто до моменту смерті [PERSON] Пунктом 4 цих положень передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, законодавство покладає відповідальність саме на підприємство відповідача. Представник відповідача, на підставі ст. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивача та на обґрунтування своїх заперечень. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю, тобто моральна шкода. Така шкода, з урахуванням положень ст. 1167 ЦК України, відшкодовується роботодавцем, тобто Відповідачем у справі. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] переносить душевні страждання та переживання, в зв'язку з втратою чоловіка. Винним в смерті [PERSON] є підприємство - відповідач ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", так як встановлений факт взаємозв'язку професійного захворювання зі смертю. При вказаних обставинах суд вважає, що внаслідок смерті чоловіка у позивача порушено звичайний для неї спосіб життя, втрата близької людини, вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для неї опорою, надією, моральною підтримкою, вона змушена переносити нервові потрясіння та душевні страждання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ " Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат " позивачці моральної шкоди, в зв'язку зі смертю чоловіка, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок між отриманим професійним захворюванням в 1995 році та смертю чоловіка [INFO]. Саме працюючи на підприємстві - відповідача ПАТ " Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат " [PERSON]- померлий чоловік позивачки, отримав профзахворювання, що призвело до смерті, відповідно рішення обласної МСЕК встановлений зв'язок. Доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову у зв'язку з тим, що він знав про шкідливі чинники, які мали місце на його роботі - суд не приймає, з огляду на те, що чинне законодавство визначає обов'язок саме роботодавця забезпечити працівника належними умовами праці. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, характер та об'єм її душевних, психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, вину підприємства - відповідача в завданні шкоди; наслідки викликані заподіяною шкодою - смерть найбільш близької людини; перенесені позивачем і по теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю чоловіка. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на її користь 80 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживала протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial