Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача від сплати йому страхової компенсаційної виплати за тілесне ушкодження пасажира, встановленої рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року за позовом [PERSON] до ТОВ "Авіакомпанії" Південна авіалінії" , за участю третьої яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ПАТ " Страхова компанія " Гута-Україна" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок авіакатастрофи в розмірі 1 378 792 грн., та стягнення вказаних коштів. В обґрунтування позову посилався на те, що 13 лютого 2013 року він в якості пасажира перебував на борту повітряного судна Ан-24РВ, який виконував чартерний рейс OTL-8971/72 по перевезенню футбольних вболівальників за маршрутом Одеса-Донецьк-Одеса. При посадці в аеропорту м. Донецьк літак потрапив в авіакатастрофу, внаслідок чого позивач зазнав тілесних ушкоджень. Авіакомпанією Південні авіалінії у вигляді ТОВ, яка виконувала вказаний чартерний рейс, та відповідачем, ПрАТ СК Гута-Україна, 19.12.2012 року був укладений Договір № 11-107-04-01/13 обовязкового страхування відповідальності експлуатанта ПС\\повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами, за багаж та ручну поклажу за умовами якого позивач як пасажир був застрахований. В договорі страхування зазначено, що для того, щоб у Страховика (відповідач) була підстава для виплати Страхувальнику (третя особа) відповідних грошових коштів Страхувальник має надати рішення суду, що набрало чинності, про обовязок сплатити усі суми, які є законною компенсацією шкоди. Позивач, на виконання умов договору страхування звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Авіакомпанії Південні авіалінії у вигляді ТОВ, за участю третьої особи ПрАТ СК Гута-Україна. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2014 року та ухвалою ВССУ від 17 грудня 2014 року на користь [PERSON] з авіаперевізника Авіакомпанії Південні авіалінії у вигляді ТОВ стягнуто 1 378 792 грн. страхової компенсаційної виплати. Після отримання рішення позивач звернувся до Авіакомпанії Південні авіалінії з вимогою надати рішення суду та усі необхідні документи в страхову компанію з метою виплати йому грошових коштів. 12 серпня 2014 року Авіакомпанія Південні авіалінії надіслала на адресу відповідача лист та усі інші необхідні документи для виплати грошових коштів позивачу. Позивачем також була направлена заява від 29.07.2014 року до відповідача з вимогою сплатити кошти. Однак, листами від 28.12.2014 року та 16.10.2014 року відповідач відмовив у виплаті грошових коштів взагалі. Вважаючи, що така відмова відповідача від сплати належної йому страхової компенсації порушує його права та законні інтереси та порушує умови Договору страхування від 19.12.2012 року, який укладений й на його користь, позивач просить суд визнати таку відмову відповідача неправомірною та стягнути з відповідача компенсаційну страхову виплату, встановлену вказаним рішенням суду. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі й не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності. Втім, суд вважає за обовязкове присутність сторони відповідача під час вирішення цього спору у судовому засіданні. Таким чином, зважаючи на відсутність сторони відповідача у судовому засіданні без повідомлення поважних на те причини, оцінюючи його поведінку в цілому й запобігаючи порушенню прав усіх учасників цього спору, зволіканню в розгляді справи, суд, у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив розглянути справу за відсутності сторони відповідача, що не зявилась, у порядку заочного розгляду справи. Інші учасники справи у судове засідання не зявилися, сповіщались в установлений законом порядку, про поважні причини такої неявки суд не повідомили. Неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду цього спору по суті й постановлення, за згоди сторони позивача, заочного рішення по справі. Справа розглядалась неодноразово Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 2013 року позивач, користуючись послугами пасажирських авіаперевезень ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії», здійснював переліт літаком АН-24РВ UR-WRA, чартерний рейс OTL № 8971 за маршрутом Одеса-Донецьк-Одеса. Приблизно о 18 год. 09 хв., того ж дня, в міжнародному аеропорту ім. Прокоф'єва, м. Донецьк під час заходу на посадку повітряне судно зазнало катастрофи та було повністю зруйноване. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок зазначеної авіакатастрофи позивач отримав тілесні ушкодження. Відповідно до ст. 117 Повітряного кодексу України в Україні здійснюється обов'язкове авіаційне страхування цивільної авіації. Обов'язкове авіаційне страхування цивільної авіації здійснюється страховиками-резидентами, які отримали в установленому порядку ліцензію на здійснення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації. Порядок і правила здійснення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» авіаційне страхування цивільної авіації є одним із видів обов'язкового страхування в Україні. Згідно із ч. 3 ст. 118 Повітряного кодексу України авіаперевізник зобов'язаний страхувати свою відповідальність за шкоду, заподіяну пасажирам, багажу, вантажу і пошті. Крім того, статтею 50 Монреальської конвенції (Україна прийняла Закон «Про приєднання України до Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень» від 17.12.2008 №685-VI, датою набрання чинності Конвенції для України визначене 06.05.2009 згідно ноти ІКАО від 10.03.09 та статті 53 параграфу 7 Конвенції) встановлену вимогу про обов`язкове страхування, відповідно до якої авіаперевізники повинні представляти докази наявності договорів страхування, що гарантують отримання компенсації, без необхідності тривалого судового процесу. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 100 Повітряного кодексу України, авіаперевізник несе відповідальність за втрату або шкоду, заподіяну під час перевезення пасажирів, багажу, вантажу та пошти відповідно до вимог і правил, передбачених міжнародними договорами України, законодавством України, в тому числі авіаційними правилами України, розмір якої має бути однаковим для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Тобто, основною метою даного виду обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності авіаперевізника є забезпечення відшкодування пасажиру або його спадкоємцю, передбачену законодавством компенсацію за загибель або тілесне ушкодження пасажира згідно договору страхування. Частиною 1 гл. 4 розділу XХVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом інфраструктури України № 735 від 30.11.2012, передбачено розмір компенсації у випадку загибелі або тілесного ушкодження пасажирів сумою в 113100 СПЗ для кожного пасажира, якщо подія, яка стала причиною загибелі або ушкодження, відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира. Відповідальність ТОВ авіакомпанії «Південні авіалінії», як експлуатанта повітряного судна АН-24РВ UR-WRA застрахована відповідачем - ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» відповідно до умов договору обов`язкового страхування відповідальності експлуатанта ПС/повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами № 11-107-04-01/13 від 19.12.2012, який був чинним на момент авіакатастрофи. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договором №11-107-04-01/13 від 19.12.2012 страхова сума юридичної відповідальності повітряного перевізника перед пасажирами за шкоду життю, здоров'ю, втрату чи пошкодження багажу пасажира, визначена в межах 190280,00 доларів США перед одним пасажиром. Пунктом 3.1 Договору страхування встановлено, що предметом страхування визначені майнові інтереси застрахованих осіб, які виникають внаслідок зобов'язань відшкодувати шкоду в порядку, встановленому законодавством, третім особам та пасажирам (їх спадкоємцям), пов'язану з експлуатацією повітряного судна. Згідно із ст. 5 секції II Договору страхування відповідальність перед пасажиром вважається застрахованою за наявності у пасажира авіаквитка з моменту його реєстрації та внесення до поіменного списку перевізника до моменту, коли він (пасажир) залишив перон аеропорту під наглядом уповноваженої особи повітряного перевізника. Згідно п. 1 Секції ІІ Договору страхування при настанні страхових випадків, страховик відшкодовує за застраховану особу (страхувальника) усі суми, які є компенсацією за випадкову шкоду життю та здоров'ю пасажирів застрахованого повітряного судна. Разом з тим, пунктом 3.3 статті 3 вищезазначеного договору страхування, передбачено що страхова сума юридичної відповідальності повітряного перевізника за випадкову шкоду життю і здоров`ю (включаючи смерть) пасажира не перевищує 190280,00 доларів США. Відповідно до умов Договору страхування № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року, для того, щоб у Страховика (відповідача по справі) була підстава для виплати Страхувальнику (третя особа по справі) відповідних грошових коштів Страхувальник має надати рішення суду, що набрало чинності, про обовязок сплатити усі суми, які є законною компенсацією шкоди (аркуш договору 8, п.п.2.1, п. 2, Секції II договору). Тобто, для того, що б відповідач мав підставу для виплати грошових коштів для відшкодування позивачу шкоди, останній повинен був отримати рішення суду про стягнення таких коштів з авіакомпанії, яка, в свою чергу, повинна була надати таке рішення відповідачу для виконання. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2014 року та ухвалою ВССУ від 17 грудня 2014 року на користь [PERSON] з авіаперевізника Авіакомпанії Південні авіалінії у вигляді ТОВ стягнуто 1 378 792 грн. страхової компенсаційної виплати. Після отримання рішення позивач звернувся до Авіакомпанії Південні авіалінії у вигляді ТОВ з вимогою надати рішення суду та усі необхідні документи відповідачу з метою виплати грошових коштів. 12 серпня 2014 року Авіакомпанія Південні авіалінії у вигляді ТОВ надіслала на адресу відповідача лист та усі інші необхідні документи для виплати грошових коштів позивачу. Позивачем також була направлена заява від 29.07.2014 року до відповідача з вимогою сплатити кошти. Однак, листами від 28.12.2014 року та 16.10.2014 року відповідач відмовив у виплаті грошових коштів взагалі. Крім того, в матеріалах справи міститься Повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування за Договором страхування № 01-06/214 від 16.10.2014 року направлене ПрАТ СК Гута-Україна на адресу ТОВ Авіакомпанія Південні авіалінії. З тексту вказаного повідомлення вбачається, що відповідач не вважає авіакатастрофу, яка сталася 13 лютого 2013 року страховим випадком, посилаючись на наявні порушення умов договору страхування з боку ТОВ Авіакомпанія Південні авіалінії, які були встановлені Остаточним звітом за результатами розслідування катастрофи. Однак суд не приймає таке обґрунтування відмови від сплати страхової компенсаційної виплати та вважає її прийнятою з порушенням норм діючого законодавства з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 4 ст. 119 Повітряного кодексу України будь-яке адміністративне, службове, прокурорське, судове розслідування, спрямоване на встановлення вини або відповідальності, повинне проводитися окремо від технічного розслідування авіаційних подій, серйозних інцидентів, інцидентів, надзвичайних подій та пошкоджень повітряних суден на землі. Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 119 Повітряного кодексу України звіт та матеріали технічного розслідування не можуть використовуватися адміністративними, службовими, прокурорськими, судовими органами, страховиками для встановлення вини або відповідальності. Згідно п. 6 «Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1535 від 12.10.2012 передбачено, що термін розслідування страховиком страхового випадку не повинен перевищувати 30 діб після отримання заяви страхувальника про страхове відшкодування (страхову виплату). Якщо обставини розслідування потребують надання додаткової інформації державними органами та іншими підприємствами, установами, організаціями, страховик може продовжити термін розслідування ще на 60 діб. Термін обґрунтованого письмового повідомлення про відмову в страховому відшкодуванні (страховій виплаті) - 15 діб після закінчення розслідування страхового випадку. Будь-яких доказів самостійного розслідування з боку відповідача вказаної авіакатастрофи матеріали справи не містять. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок ? подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно пп. а п. 2 Секції II договору Страхувальник визнає страховим випадком виникнення у Застрахованої особи (за рішенням суду, господарського суду, що набрало чинності або відповідно до іншої процедури врегулювання позову, на яку дав письмову згоду Страхувальник) зобовязання сплатити усі суми, які є законною компенсацією шкоди (включаючи судові витрати, які Застраховані особи повинні будуть сплатити за рішенням суду) у відношенні випадкової шкоди життю і здоровю (включаючи смерть), які зазнали пасажири. Таким чином відмова ПрАТ СК Гута-Україна від виплати страхової компенсаційної виплати позивачу, яка встановлена рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.02.2015 року є неправомірною, оскільки зі змісту самого Договору страхування вбачається, що страховий випадок це виникнення у ТОВ Авіакомпанія Південні авіалінії обовязок сплатити позивачу на підставі рішення суду усі суми, які є законною компенсацією шкоди у відношенні випадкової шкоди здоровю, які зазнав позивач як пасажир. Правовідносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства ч. 2 ст. 999 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України Про страхування для здійснення обов'язкового страхування Кабінет Міністрів України, якщо інше не визначено законом, встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови ліцензування обов'язкового страхування, розміри страхових сум та максимальні розміри страхових тарифів або методику актуарних розрахунків. Відповідальність авіаперевізника за шкоду заподіяну пасажирам, багажу визначають «Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу», затверджених наказом інфраструктури України № 735 від 30.11.2012, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 28.12.2012 за № 2219/22531. Саме спеціальним законодавством, а саме Конвенцією для уніфікації деяких правил перевезень (Монреальською конвенцією), п. 11 ч. 1 ст. 100 Повітряного кодексу України та Главою 4 Розділ XХVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу передбачено, що: «Перевізник не може виключити чи обмежити свою відповідальність за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, за умов, зазначених у главі 1 цього розділу, сумою у розмірі 113100 СПЗ для кожного пасажира». Сама ж відповідальність авіаперевізника обовязково страхується ч.1 ст. 117, ч. 3 ст. 118 Повітряного кодексу України. При цьому суд бере до уваги позицію законодавця, який назвав Главу 4 Розділу XХVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, яка встановлює розмір саме «Компенсація у випадку загибелі або тілесного ушкодження пасажирів», та умови самого договору страхування, в п. 1 Секції ІІ якого передбачено, що при настанні страхових випадків, страховик відшкодовує за застраховану особу (страхувальника) усі суми, які є компенсацією за випадкову шкоду життю та здоров'ю пасажирів застрахованого повітряного судна. Крім того, якщо звернутися до п. 14 Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування\~\~цивільної авіації, то чітко вбачається, що законодавець під збитками розуміє не прямі збитки, а, в тому числі, усі рішення суду, за якими з авіаперевізника стягнуті грошові кошти на користь пасажирів або спадкоємців. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести страхову виплату при настанні страхового випадку. За положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Перевіряючи обраний позивачем спосіб захисту прав та законних інтересів суд враховує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом враховано, що оскільки авіаційне страхування є обовязковим і не потребує укладення відповідного договору страхової компанії з пасажиром, то, відповідно необхідно й розмежовувати відповідальність авіаперевізника, який несе відповідальність згідно з умовами договору обов'язкового страхування, вимог Закону, та пасажирів, відповідальність перед якими презюмується за приписами п. 9 «Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації». Жодних з дій, передбачених ст. 20 Конвенції для уніфікації деяких правил міжнародних повітряних перевезень (Монреальська конвенція 1999 року), ст. 991 ЦК України та п. 7 Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, які визначені як підстави відмови від здійснення страхового відшкодування, позивачем не здійснювалось. За таких обставин, враховуючи наведене, зважаючи на те, що за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року на користь позивача стягнута саме страхова виплата, суд дійшов висновку про те, що відмова відповідача від сплати страхової компенсації є неправомірною, порушує умови договору страхування від 19.12.2012 року та, як наслідок, позов підлягає задоволенню. Щодо належності особи відповідача в цій справі за оголошеними позовними вимогами. В оцінці обґрунтованості вимог саме до обраного позивачами відповідача суд має врахувати наступні обставини: згідно з постановою Господарського суду Одеської області від 13 лютого 2015 року (справа № 916/2691/14) Авіакомпанію «Південні авіалінії» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. З врахуванням цих та інших встановлених судом обставин суд не повідомлено та не надано відповідних доказів того, що було виконане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року у справі за позовною заявою [PERSON] до Авіакомпанії «Південні авіалінії» у вигляді товариства з обмежено відповідальністю, третя особа на стороні відповідача «Страхова компанія «Гута - Україна», про відшкодування шкоди, завданої здоровю внаслідок авіакатастрофи. В оцінці правових відносин між цими сторонами суд зобовязаний врахувати й висновки, яких дійшов Вищий спеціалізований суд України в рішенні від 9 грудня 2015 року у справі №6-31842ск15 та рішенні від 08.06.2016 року у справі № 6-36665ск15 у справах за позовами інших пасажирів та спадкоємців загиблих зазначеного рейсу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гута-Україна » з однорідними з цією справою вимогами, зокрема, суд має враховувати, що судом касаційної інстанції встановлено обґрунтованість вимог пасажирів саме до страхової компанії з вимогами про виплату належного їм страхового відшкодування. Додатково суд має врахувати, що під час вирішення цієї справи для суду є обовязковою Правова Позиція у справі 6-2808цс15, згідно з якою право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Водночас, аналізуючи вказану Правову Позицію в системному звязку із спеціальними нормами права, які регулюють взаємовідносини між пасажирами авіаперельотів, авіакомпанією та страховою компанією, суд приходить до висновку про те, що право постраждалого із зверненням до суду до страхової компанії про стягнення страхових виплат виникає не в момент авіакатастрофи, а з моменту встановлення винності авіакомпанії, зокрема після набрання чинності рішення суду про стягнення на користь постраждалих з авіакомпанії усіх збитків, що узгоджується як з умовами вказаного договору страхування (аркуш договору 8, п.п.2.1, п. 2, Секції II, пп. а п. 2 Секції II договору), так і п. 14 Порядку і правилами проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затвердженого\~\~постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2002 р. № 1535. Таким чином, оцінивши усі зібрані по справі докази у своїй сукупності, піддавши їх аналізові, судом не виявлено обставин, які б свідчили про можливість у позивача здійснити подвійне стягнення суми збитків й суми страхового відшкодування, оскільки це повторне звернення позивача до суду зумовлене саме невиконанням обов`язків страхової компанії забезпечити страхову виплату на користь постраждалих осіб. Разом з тим суд має наголосити, що такі висновки носять виключно заочний характер, а тому можуть бути переглянуті за умови подання відповідачем нових доказів, що матимуть істотне значення для висновків суду, спрямованих на спростування правової позиції позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за можливе стягнути з підприємства-відповідача судовий збір у розмірі 7250,0 гривень.

Outcome: approved