Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що Новоукраїнське житлово-комунальне підприємство є комунальним підприємством, власником якого є територіальна громада міста, від імені і в інтересах якої виступає Новоукраїнська міська рада. 3 червня 2013 року начальник Новоукраїнського житлово-комунального підприємства [PERSON] своїм наказом № 122-К звільнив з роботи майстра підприємства [PERSON] за п. 3 ст. 40 КЗпП України. 26 вересня 2013 року рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області дії начальника ЖКП [PERSON] визнано незаконними. [PERSON] поновлено на посаді майстра ЖКП та стягнено з Новоукраїнського ЖКП середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв"язку з незаконним звільненням 8058 грн. 40 коп., середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки 1510 грн. 95 коп., 500 грн.00 коп компенсації за заподіяну моральну шкоду та 100 грн. 69 коп судового збору, а всього 10170 грн. 04 коп. Оскільки начальник Новоукраїнського житлово-комунального підприємства [PERSON] завдав своїми діями підприємству шкоду у розмірі 10170 грн. 04 коп., позивач просить стягнути вказану суму з відповідача. В ході розгляду справи представник позивача подав суду уточнену позовну заяву та просив стягнути з відповідача на користь Новоукраїнського житлово-комунального підприємства завдану незаконним звільненням [PERSON] шкоду, у зв»язку з оплатою їй часу вимушеного прогулу, в зв»язку із її незаконним звільненням в сумі 8058 грн. 40 коп. Зазначені кошти фактично сплачені підприємством на користь [PERSON] Так, відповідно до платіжних доручень ЖКП від 07.10.2013 року,були сплачені суми на користь [PERSON] в розмірі 1478 грн., 587 грн., а всього 2065 грн. та, відповідно до розрахунку ВДВС Новоукраїнського РУЮ в Кіровоградській області за виконавчим листом № 396/1840/13 від 07.10.2013 року, виданого Новоукраїнським районним судом, з депозитного рахунку боржника Новоукраїнського ЖКП на користь [PERSON] було перераховано суму в розмірі 5993 грн. 40 коп., а всього [PERSON] була перерахована сума в розмірі 8058 грн. 40 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Одночасно пояснив, що рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2013 року про визнання наказів про звільнення [PERSON] незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку є чинним. Відповідачем не оскаржувалось, а тому уточнені позовні вимоги із врахуванням ухвал судів вищих інстанцій є законними і обґрунтованими. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав в повному обсязі та суду пояснив, що він вважає рішення суду про визнання наказів про звільнення [PERSON], поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку незаконним. Він діяв правильно в інтересах підприємства. Разом з тим, зазначене рішення не оскаржував, останнє набрало законної сили, однак, воно не є підставою для задоволення даного позову. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач по справі [PERSON], перебуваючи на посаді начальника Новоукраїнського житлово-комунального підприємства, 3 червня 2013 року своїм наказом № 122-К звільнив з роботи майстра підприємства [PERSON] за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2013 року, наказ начальника ЖКП № 122-К визнано незаконним, [PERSON] поновлено на посаді майстра ЖКП, стягнено з Новоукраїнського ЖКП середній заробіток за час вимушеного прогулу, у зв"язку з незаконним звільненням 8058 грн. 40 коп., середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки 1510 грн.95 коп., 500 грн. 00 коп компенсації за заподіяну моральну шкоду та 100 грн. 69 коп. судового збору, а всього суму в розмірі - 10170 грн. 04 коп. (а.с. 9-11). Зазначене рішення суду набрало законної сили, відповідачем [PERSON] не оскаржувалось. Виходячи з наведеного, вбачається, що своїми діями відповідач по справі, перебуваючи на посаді начальника Новоукраїнського ЖКП, завдав Новоукраїнському ЖКП шкоду в розмірі 10170 грн. 04 коп. Згідно Статуту Новоукраїнського ЖКП, Новоукраїнське житлово-комунальне підприємство є комунальним підприємством, власником якого є територіальна громада міста, від імені і в інтересах якої виступає Новоукраїнська міська рада, керівництво підприємством здійснює начальник підприємства, який призначається на посаду та звільняється з посади розпорядженням міського голови із затвердженням на сесії міської ради (а.с.13-15) В матеріалах справи наявний контракт від 29.12.2012 року, укладений між Новоукраїнською міською радою в особі голови Коріного О.О. та [PERSON], з якого вбачається, що до обов"язків керівника ЖКП ( п.2) належить: організовувати збереження та ефективне використання майна, прибутку Підприємства та комунального майна, що передано в користування підприємства; керівник зобов"язаний забезпечити високоефефктивну і стабільну роботу підприємства та забезпечення його фінансового стану, отримання та зростання прибутку, рентабельність виробництва, соціально-економічний розвиток (а.с.39-41). В п. 4 наведеного контракту зазначено, що керівник несе особисту відповідальність за діяльність підприємства. У випадку невиконання чи неналежного виконання обов"язків, передбачених контрактом, він несе відповідальність згідно з законодавством України. Спори між сторонами контракту вирішуються у порядку, встановленому законодавством. Як встановлено в судовому засіданні з Новоукраїнського житлово-комунального підприємства було стягнуто на користь [PERSON] кошти присуджені рішенням Новоукраїнського районного суду від 26.09.2013 року, зокрема, середній заробіток за час вимушеного прогулу, в зв»язку із незаконним звільненням в сумі 8058 грн. 40 коп. Так, відповідно до платіжних доручень Новоукраїнського ЖКП від 07.10.2013 року, [PERSON] було сплачено суми в розмірі 1478,00 грн. та 587,00 грн., а всього сумув розмірі - 2065 грн. (а.с. 6). Крім того, відповідно до розрахунку ВДВС Новоукраїнського РУЮ в Кіровоградській області, за виконавчим листом № 396/1840/13 від 07.10.2013 року, виданого Новоукраїнським районним судом, з депозитного рахунку боржника Новоукраїнського ЖКП на користь [PERSON] було перераховано суму в розмірі 5993 грн. 40 коп. (а.с. 30). Відповідно до уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача фактично виплачені кошти [PERSON], а саме: середній заробіток за час вимушеного прогулу, в зв»язку із незаконним звільненням в сумі 8058 грн. 40 коп. Згідно із п. 8 ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведені працівника на іншу роботу. Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності територіальних громад, будуються на засадах підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 42 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", до повноважень сільського, селищного, міського голови відносяться призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що перебувають у комунальній власності територіальних громад, а також звернення до суду з метою захисту інтересів територіальної громади. Згідно із ч. 4 ст. 136 КЗпП України, стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу або за заявою прокурора. Відповідно до ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов»язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв»язку з оплатою працівнику часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов»язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. У п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (в подальшому зі змінами), при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст.. 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов»язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв»язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допушенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до п. 8 ст. 134 та ст.. 237 КЗпП України, відшкодуванню з винної особи підлягає шкода, заподіяна підприємству, установі, організації у зв»язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Неправомірність дій відповідача (винність) повністю підтверджується рішенням Новоукраїнського районного суду від 26.09.2013 року, яке набрало законної сили (а.с.9-11). Посилання відповідача про необхідність відмови в задоволенні даного позову, оскільки рішення Новоукраїнського районного суду від 26.09.2013 року є незаконним, судом до уваги не приймаються, оскільки зазначене рішення суду відповідчем не оскаржувалось, останнє набрало законної сили та, в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, має приюдиційне значення та встановлює вину відповідача у незаконному звільненні [PERSON] Відповідно до правил ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що уточнені вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь Новоукраїнського ЖКП шкоди, заподіяної, в зв»язку із незаконним звільненням [PERSON], в сумі 8058 грн. 40 коп. є обґрунтованими та законними, в зв»язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп., сплату якого судом було відстрочено згідно ухвали суду від 31.12.2013 року.

Outcome: approved