Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради з вимогою визнати за собою, [PERSON], як спадкоємцем за правом представлення після померлої [INFO] року [PERSON], право власності на ? частини земельної ділянки площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський район, [ADDRESS], Садове товариство "Русанівець", цільове призначення: для ведення садівництва. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2014 року (суддя Савлук Т.В.) відкрите провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Садове товариство "Русанівець" про визнання права власності на спадкове майно. В той же час, на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2014 року (суддя Яровенко Н.О.) відкрите провадження у цивільній справі №755/27052/14-ц за позовом [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Садове товариство "Русанівець" про визнання права власності на спадкове майно. Виходячи з предмету позову, позивачем [PERSON] пред'явлено позов до Київської міської ради з вимогою визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом першої черги після померлого [INFO] року [PERSON], право власності на ? частину земельної ділянки площею 0, 0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський район, [ADDRESS], Садове товариство "Русанівець", цільове призначення: для ведення садівництва. 12 листопада 2014 року позивач [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про об'єднання в одне провадження дві судові справи за №755/27052/14-ц та №755/27045/14-ц, що перебувають в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва за його позовами до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Садове товариство "Русанівець" про визнання права власності на спадкове майно, оскільки ці позови є однорідними, сторонами у цих справах є одні й ті самі особи, однак їх окремий розгляд є неможливим. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року (суддя Савлук Т.В.) об'єднано в одне провадження позов [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Садове товариство "Русанівець" про визнання права власності на спадкове майно, та позов [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Садове товариство "Русанівець" про визнання права власності на спадкове майно, та присвоєно єдиний реєстраційний номер цивільної справи №755/27045/14-ц. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті батька відкрилась спадщина до складу якої, крім іншого майна, увійшла ? частина земельної ділянки, площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] яка належала померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. За відсутності заповіту, спадщину прийняли спадкоємці першої черги за законом: син [PERSON], позивач у справі, та мати - [PERSON], яка за життя подала заяву про прийняття спадщини, між спадкоємцями не виникало спору щодо розподілу спадкового майна, тому кожен із спадкоємців мав право отримати у спадок по ? частині земельної ділянки. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина до складу якої увійшла ? частина земельної ділянки, площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] яка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 24 травня 2001 року, та ? частина цієї ж земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті сина - [PERSON], який помер [INFO] року, яка прийнята за життя спадкоємцем [PERSON], однак не оформлена у встановленому законодавством порядку, єдиним спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] є її онук - [PERSON], позивач по справі. Позивач, як потенційний спадкоємець, в межах визначеного законодавством строку подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що є предметом спадкування, оскільки батько та бабуся позивача, за життя отримавши у спадок земельну ділянку, не здійснили державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, що унеможливлює вирішити питання про отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у встановленому законодавством порядку, чим порушують права позивача, як потенційного спадкоємця, оформити своє право на спадщину, а відновлення порушених прав позивача можливе лише в судовому порядку шляхом звернення з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, яка входить до складу спадкового майна. Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, відповідач подав до суду письмові пояснення по суті предмету спору, просили прийняти законне та обґрунтоване рішення за наявними в матеріалах справи доказами разом з клопотанням про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника. (а.с.50-51 т.1) Представник третьої особи - Головного управління юстиції у місті Києві, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, третя особа подала до суду письмові пояснення по суті предмету спору, просила розглядати справу за відсутності представника третьої особи, за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. (а.с.181-183 т.1, а.с.57-59 т.2) Представник третьої особи - Садового товариства "Русанівець", в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору третя особа не скористалась. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом реєстрації смерті в м. Києві 21 січня 2008 року (актовий запис №1584). (а.с.11 т.2) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить нерухоме майно, а саме: ? частина земельної ділянки площею 0, 0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський район, [ADDRESS], Садове товариство "Русанівець", цільове призначення: для ведення садівництва, яка належала померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 24 травня 2001 року за реєстровим №4с-575. (а.с.85 т.2) Потенційними спадкоємцями першої черги за законом майна спадкодавця [PERSON] були: мати - [PERSON], та син - [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 18 березня 2008 року [PERSON] звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняти спадкового майна, яке залишилося після смерті батька -[PERSON], який помер [INFO] року. (а.с.61 (зворот) т.2) На підставі заяви [PERSON], Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №547 щодо майна [PERSON], який помер [INFO] року, яка в ксерокопії долучена до матеріалів справи. (а.с.61-102 т.2) 15 липня 2008 року [PERSON] звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті сина - [PERSON], який помер [INFO] року. (а.с.68 т.2) Відповідно до положень частини першої статті 1278 Цивільного кодексу України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Як передбачено у частині першій та другій статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. 11 вересня 2013 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Леонтьевою В.О. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на підставі якої відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки, площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. (а.с.102 т.2) Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві 21 грудня 2009 року (актовий запис №22799). (а.с.11 т.1) 12 березня 2010 року [PERSON] звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті бабусі - [PERSON], яка померла [INFO] року. (а.с.70 т.1) На підставі заяви [PERSON], Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №343/10 щодо майна [PERSON], яка померла [INFO] року, яка в ксерокопії долучена до матеріалів справи. (а.с.66-178 т.1) 22 серпня 2013 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на підставі якої відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини земельної ділянки, площею 644 кв.м, яка розташована в місті Києві, у [ADDRESS], ? з якої належала [PERSON], яка померла [INFO] року, ? частина належала [PERSON], який помер [INFO] року, спадкоємицею якого була його мати [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, а саме Державних актів на право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації на ім'я [PERSON] та [PERSON]. ( а.с.176 т.1) Відповідно до положень частини першої статі 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Спадкування за правом спадкової трансмісії, в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК), застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними наступні обставини, що [INFO] року помер [PERSON], потенційними спадкоємцями першої черги за законом майна спадкодавця були: син - [PERSON], та мати - [PERSON], які у встановленому порядку заявили про намір прийняти спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, до загального обсягу спадкового майна входила 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] яка належала померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 24 травня 2001 року за реєстровим №4с-575, тому виходячи із рівності часток у спадщині кожному із спадкоємців по закону, при розподілі спадщини, належало успадкувати по ? частині земельної ділянки, площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина до складу якої увійшла ? частина земельної ділянки, площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] яка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 24 травня 2001 року за реєстровим №4с-575, та ? частина цієї ж земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті сина - [PERSON], який помер [INFO] року, яка прийнята за життя спадкоємцем [PERSON], однак не оформлена у встановленому законодавством порядку. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Як передбачено у п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р.№20/5 (яка діяла на час відкриття спадщини та оформлення спадкової справи) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно положень п.1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Відповідно до п.п. 10 п. 27, п. 29 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року, передбачено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат та технічний паспорт на такий об'єкт. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Оцінюючи наявні у справі докази, з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає доведеним той факт, що позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом майна спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року, отримав у спадок ? частину земельної ділянки площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський район, [ADDRESS], Садове товариство "Русанівець", також, будучи спадкоємцем за правом представлення майна спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, отримав право на спадкування ? частини земельної ділянки площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський район, [ADDRESS], Садове товариство "Русанівець", однак у встановленому порядку не отримав свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що слугувало підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, на підставі п.4.20 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п.4 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В той же час обставин, які б вказували, що спадкодавці за життя набули або володіли нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Садове товариство "Русанівець" про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд визнає за [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський район, [ADDRESS], Садове товариство "Русанівець", та задовольняє позов [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Садове товариство "Русанівець" про визнання права власності на спадкове майно, ухвалюючи рішення визнає за [PERSON], як спадкоємцем за правом представлення майна спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на ? частини земельної ділянки площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський район, [ADDRESS], Садове товариство "Русанівець". На підставі викладеного та

Outcome: approved