Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Медичний центр «Агапіт» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.03.2015 року, він [PERSON], у звязку з погіршенням стану його здоровя, звернувся до Приватного підприємства «Медичний центр «Агапіт» з метою проведення медичного огляду, необхідних діагностичних обстежень та проведення відповідних аналізів. Але, в реєстратурі ПП «Медичний центр «Агапіт», директором [PERSON], з мотивів особистої неприязні до нього та членів його родини, йому було відмовлено в надані медичних послуг. Також заборонено і іншим працівникам ПП «Медичний центр «Агапіт», надавати медичну допомогу йому та навіть членам його родини. Вважав, що такими діями відповідача йому завдано моральної шкоди. Просив стягнути з відповідача на його користь 20,000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому неправомірними діями, директора [PERSON], під час виконання ним своїх трудових (посадових) обовязків. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідач на його користь в рахунок компенсації, спричиненої йому моральної шкоди, в сумі 1 грн. завданої йому неправомірними діями, директора [PERSON], під час виконання ним своїх трудових (посадових) обовязків та зобовязати відповідача публічно вибачитись перед ним за протиправну відмову його працівників надані йому медичних послуг, шляхом розміщення такого вибачення в місцевому друкованому засобі масової інформації ПрАТ «ТКМ «Всесвіт». Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та недоведеність позову. Суд, дослідивши матеріали справи,\~ вислухавши пояснення представників сторін, давши оцінку наявним доказам, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно\~ ст. 3 ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 11 ЦПК України уд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України . Відповідно до ст. 212 ЦПК України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до діючого законодавства (ст. ст. 1209, 1166 ЦК України).підставами відповідальності за завдану шкоду є: наявність шкоди, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою. В силу ст.16 Закону України\~ \~ «Про захист прав споживачів» шкода, завдана життю, здоров»ю або майну споживача дефектною продукцією або продукцією неналежної якості, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Право вимагати відшкодування завданої шкоди визнається за кожним потерпілим споживачем незалежно від того, чи перебував він у договірних відносинах з виробником, виконавцем, продавцем. При цьому, на споживача покладається обов»язок довести: наявність шкоди, наявність дефекту в продукції, наявність причинно-наслідкового зв»язку між шкодою та дефектом. Згідно ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Позивачем [PERSON] не подано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність шкоди його здоров'ю, а також причинний зв'язок між такою шкодою та винними діями відповідача. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо відмови йому відповідачем у не наданні медичних послуг які могли б слугувати достатньою підставою для покладення на нього обов'язку відшкодування шкоди, оскільки самостійно не вказують на спричинення саме такими діями шкоди здоров'ю позивача. Наданий позивачем на підтвердження позовних вимог диск, суд оцінює критично, оскільки відповідно до відео яке міститься на даному диску не можливо встановити осіб між якими відбувається діалог, а ні дату інциденту, а інші докази на підтвердження позовних вимог суду не подано. Більш того обставини викладені позивачем в позовній заяві спростовуються наданим стороною відповідача [PERSON] №000009 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 06.08.2015 року. Частиною 1 ст. 23 ЦК України ередбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~ моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Якщо звернутись до пункту 2 зазначеної постанови, то прямо видно, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема,\~ коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень. П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Роз'яснити, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію" , ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; - при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під час розгляду справи позивачем не подано належних і допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також наявності вини відповідача у їх спричиненні, в судовому засіданні відповідні вимоги належно не обґрунтовані позивачем. Щодо позовної вимоги позивача в частині зобовязання відповідача публічно вибачитись перед ним за протиправну відмову його працівників надані йому медичних послуг, шляхом розміщення такого вибачення в місцевому друкованому засобі масової інформації ПрАТ «ТКМ «Всесвіт», то суд вважає її безпідставною, необґрунтованою та не доведеною. Суд вважає, що наявними у матеріалах справи доказами не доведені вимоги позивача та наявність причинного зв'язку між діяннями відповідача і шкодою здоров'ю позивача, крім того, позивачем не доведено, що з вини відповідача не надані йому медичні послуги. Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed