Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з підстав, викладених в заяві. Просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.03.2007 року в розмірі 18342,14 грн. станом на 08.03.2021 року, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.. Ухвалою від 15.04.2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 18.05.2021 року, а в подальшому відкладено до 16.06.2021 року. 16.06.2021 року представник позивача в судове засідання не з`явився, але відповідно до клопотання (а.с.68), просить суд справу розглянути без участі представника банку, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в призначений час 16.06.2021 року в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 80, 86-87). Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання з невідомих причин, не подала відзив та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом при вивченні матеріалів справи встановлено, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 12.03.2007 року (а.с.49) позивачем АТ КБ"ПриватБанк" відповідачу було відкрито картковий рахунок та згодом встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці (а.с.47). Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримувала кредитні картки, строк дії останньої з яких вересень місяць 2021 року, що підтверджується довідкою (а.с.48). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13000 грн. 00 коп., що також підтверджено відповідною довідкою (а.с.47). Відповідач зобов`язана була здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу кожного місяця в рахунок погашення заборгованості, у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Умови кредитування та користування банківськими послугами викладені в «Умовах та правилах надання банківських послуг» (а.с. 50-59). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п 3.2, 3.3 Договору на підставі якого Відповідач при укладанні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору - щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості. Також, відповідно до п. 2.1.1.2.12 Договору в редакції від 01.03.2019 року починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору, в зв`язку з чим, відповідно до наявного розрахунку заборгованості (а.с. 6-28), а також виписки за договором (а.с.29-46) станом на 08.03.2021 року виникла заборгованість в розмірі 18342,14 грн., з яких: - 15091,89 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 3250,25 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк"заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.03.2007 року у розмірі 18342,14 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп.. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд відповідно до частини 2 вказаної статті може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором Відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. За таких обставин, в силу умов Договору та ст.ст. 525-526, 1050 ЦК України, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором не надано. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 2270,00грн..

Outcome: approved