Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

20.10.2014 року ПАТ «Банк «Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Форум» [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 145\~411,54 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідачі порушують умови кредитного договору від 24.09.2008 № 08/08/02/16-ENfvW, укладеного між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Форум») та [PERSON], та не виконують свої зобовязання щодо своєчасного та повного погашення кредитної заборгованості. В добровільному порядку боржник [PERSON] та його поручитель [PERSON] суму заборгованості не сплачують. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. 13.01.2016 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з зустрічною позовною заявою про визнання недійсним кредитного договору № 08/08/02/16-ENfvW від 24 вересня 2008 року про надання споживчого кредиту. 12.02.2016 року [PERSON] надав суду уточнену зустрічну позовну заяву про визнання недійсним кредитного договору № 08/08/02/16-ENfvW від 24 вересня 2008 року про надання споживчого кредиту, в якій просить визнати недійсним кредитний договір № 08/08/02/16-ENfvW від 24 вересня 2008 року з моменту укладення, мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний договір містить суперечливі та дискримінаційні по відношенню до позичальника умови, у договорі не визначено його ціни, відповідачем не була проведена переддоговірна робота з позичальником. Спірний кредитний договір був підписаний ним під впливом обману з боку банку, сторонами фактично не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, оскільки узгоджені у договорі розміри відсоткової ставки за кредитом, ціни договору та розмір фактичного дорожчання кредиту у кінці періоду кредитування не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам. Якби на момент укладення договору позивачу було відомо, що розмір відсоткової ставки за кредитом, ціна договору та розмір фактичного здорожчання кредиту в кінці періоду кредитування не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам та є більшими, він би відмовився від його укладення. Частина 3 ст. 203 ЦК України визначає, що волевиявлення учасника правочину повинно відповідати його внутрішній волі. Проте, умови кредитування, які реально встановлені, не відповідають зазначеним вимогам. Волевиявлення позивача на укладення договору на умовах, з яких сторони формально дійшли згоди згідно наявних у справі письмових документів (Кредитний договір) не відповідає фактично встановленим істотним умовам договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами визначеного кредитного договору, зокрема, є відсоткова ставка та ціна договору. Однак, реальна відсоткова ставка за договором не відповідає визначеній у Договорі. Під час укладення кредитного договору відповідач (банк) приховав від позивача повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту для здійснення позичальником свідомого вибору схеми кредитування та вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів в оману позивача щодо реальної відсоткової ставки, абсолютного значення здорожчання кредиту та кінцевої загальної суми кредиту, яку позивач сплатив би відповідачу, проводячи оплату встановленими у договорі розмірами щомісячних платежів у визначеній у договорі кількості таких платежів. Оскільки всі вказані розбіжності у розрахунках здійснені виключно на користь відповідача, підписання оскаржуваного кредитного договору було здійснено позивачем під впливом обману з боку відповідача. Мотивом обману, в даному випадку, було отримання відповідачем прихованого додаткового прибутку. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 06 листопада 2009 року правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Факт приховування важливої інформації перед підписанням договору та невідповідність встановленим між сторонами у договорі умовам до фактично встановлених з метою отримання прихованого прибутку, в даному випадку і є умислом в діях відповідача. Згідно ч. 1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Оскільки умови договору та графіку погашення кредиту не узгоджуються один з одним, а ціна договору та розмір фактичного здорожчання кредиту в кінці періоду кредитування не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам. Відповідно до ст. 1 Закону «Про захист прав споживачів»: споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Частина 12. ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», встановлює, що якщо після укладення договору стане очевидним, що послуги, зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про надання послуг без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому ч. 12. ст. 10 Закону. Відповідно до ст. 15 Закону «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право визнати договір недійсним і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними, тобто виходячи з вищевикладеного це є достатньою підставою для визнання договорів недійсними. Проте . як вбачається з матеріалів справи, Банк не попередив позивача, що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість), явно не задовольнятимуть інтереси і вимоги позивача, також Банк не попередив і про те. що вартість кредиту може істотно зрости, ніж це очікувалось під час укладення договору. Також позивачу не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання позивачем продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме стійкої вартості оплати за кредит. 17.03.2016 року [PERSON] надав суду уточнену зустрічну позовну заяву про визнання недійсним кредитного договору № 08/08/02/16-ENfvW від 24 вересня 2008 року про надання споживчого кредиту, аналогічну уточненій зустрічній позовній заяві від 12.02.2016 року. До судового засідання представник публічного акціонерного товариства Банк "Форум" не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні свого позову. [PERSON] до судового засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надала заперечення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову ПАТ «Банк «Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Форум» [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо солідарного стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, а оскільки банком відповідно до умов кредитного договору змінений строк виконання основного зобовязання, то відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителів могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання цього строку. Таким чином банк мав право звернутися до суду з вимогою до поручителя протягом шести місяців з дні настання строку виконання основного зобовязання (до грудня 2013 року). Натомість позивач звернувся з позовом після закінчення перебігу шести місячного терміну. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства Банк "Форум" підлягають задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічної позовної заяви потрібно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між АКБ «Форум» правонаступником якого з 19.04.2010 року є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08/08/02/16-ENfvW від 24 вересня 2008 року, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 11 лютого 2009 року, додаткового договору № 2 від 27 вересня 2010 року, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 34\~400,00 дол. США на придбання однокімнатної квартири зі сплатою 10 процентів річних за користування кредитними коштами, строком по 23 вересня 2016 року. Надання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки № 57471 від 24 вересня 2008 року. Згідно п. 2.3. Кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 359,00 дол. США. П. 2.5. кредитного договору встановлює, що проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником згідно п. 2.7. цього договору. Несплата позичальником процентів в терміни встановлені п. 2.7. цього договору дати, є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення банком стягнення на заставлене майно та майно, яке передано в іпотеку. П. 2.7. кредитного договору передбачає, що проценти за користування кредитним коштами позичальник сплачує самостійно, щомісячно не раніше 1-го та не пізніше 15-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитним коштами. Згідно п. 3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитним коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх обовязків за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобовязань за договорами, які є забезпеченням виконання зобовязань. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 1050 Цивільного кодексу України зазначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно статей 525, 526, 530, 610 ЦК України, зобовязання, які взяли сторони на себе при укладанні договору, повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. ПАТ «Банк Форум» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме - надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Позичальник не виконав своїх зобовязань по поверненню кредиту та сплаті процентів у зазначені в кредитному договорі терміни, що є порушенням умов кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банком укладено договір поруки з [PERSON] договір поруки № 6-08/08/02/16-ENfvW від 24 вересня 2008 року. Договором поруки встановлений обсяг відповідальності поручителя перед кредитором - у повному обсязі. Згідно п. 2.1. договору поруки поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення позичальником своїх зобов'язань перед кредитором погасити, заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту 34 400,00 дол. США (тридцять чотири тисячі чотириста доларів США 00 центів), нараховані відсотки по кредиту, відсотки по простроченій позиції (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. Пунктом 2.2. договору поруки встановлено, що поручитель зобовязується відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном. Відповідно до вимог ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо. Ст. 554 Цивільного кодексу передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 2.3. Договору поруки, передбачено, що банк зобовязується письмово повідомити поручителя про невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. 03 червня 2014 року, банк, на виконання пункту 2.3 договору поруки, направив [PERSON] вимогу (вих. № 874-1/2600 від 30.05.2014 року), в якій її як поручителя повідомлено про невиконання позичальником умов кредитного договору та вимагається повернення кредитних коштів, сплата процентів за користування кредитними коштами з нарахуванням штрафу та пені. Зазначену вимогу поручитель не виконав, та не сплатив суму заборгованості за кредитним договором до теперішнього часу. Так, станом на 04 липня 2014 року заборгованість за кредитним договором № 08/08/02/16- ENfvW від 24 вересня 2008 року складає: - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 2 134,97 дол. США. що згідно офіційного курсу НБУ (11,841109 грн. за 1 дол. СІЛА) станом на 04.07.2014 року еквівалентно 25\~280,41 грн.; - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 9 629,00 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ (11,841109 грн. за 1 дол. США) станом на 04.07.2014 еквівалентно 114\~018,04 грн.; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 301,12 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ (11,841109 грн. за 1 дол. США) станом на 04.07.2014 року еквівалентно 3\~565,59 грн.; - поточна заборгованість за нарахованими процентами - 107,83 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ (11,841109 грн. за 1 дол. США) станом на 04.07.2014 року еквівалентно 1 276,83 грн.; - сума пені - 107,31 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ (11,841109 грн. за 1 дол. США) станом на 04.07.2014 року еквівалентно 1\~270,67 грн. Всього загальний розмір заборгованості за Кредитним договором № 08/08/02/16-ENfvW від 24 вересня 2008 року станом на 04.07.2014 року в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 145\~411,54 грн. (сто сорок пять тисяч чотириста одинадцять гривень 54 копійки). Станом на 28 липня 2014 року зазначена заборгованість Відповідачами не погашена. Таким чином, відповідачами порушено вимоги ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений договором строк. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1454,11 грн. (по 727,06 грн. з кожного). Стосовно зустрічної позовної заяви [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Банк "Форум" про визнання недійсним кредитного договору № 08/08/02/16-ENfvW від 24 вересня 2008 року про надання споживчого кредиту, суд встановив наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України [PERSON] повинен довести ті обставини на які він посилається як на підставу для задоволення своїх вимог але всупереч цьому [PERSON] жодним чином не доводить та не обґрунтовує наведених ним тверджень. [PERSON] зазначає, що він не погоджується з сумою нарахованої заборгованості, але знову ж таки не наводить жодних доказів і обґрунтування даного твердження. [PERSON] не надано відповідних розрахунків, не зазначено в чому саме розрахунок здійснений банком не відповідає умовам договору (яким саме умовам, пунктам). Крім того, протягом усього часу розгляду справи, [PERSON] не надав належних доказів (розрахунків, виписок, квитанцій) та не заявляв жодних клопотань про їх витребування. Не може бути підставою для скасування кредитного договору кредиту і посилання [PERSON] на порушення банком Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, звернення [PERSON] з відповідною заявою зумовлено утрудненнями щодо повернення наданого кредиту, оскільки при укладанні договору між сторонами не виникло будь-яких розбіжностей щодо його умов, а не невідповідністю умов кредитного договору вимогам чинного законодавства. [PERSON] також не враховано, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Крім того, ст. 627 ЦК України встановлює, що: «Відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавств, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості». Тобто сторони вільні у визначенні умов договору, його змісту. Зміст договору становлять умови що погоджені сторонами. Погодження сторонами всіх умов договору, згода на його укладення виражається в підписанні договору сторонами. Пункт 7.7. кредитного договору «Умови кредитування відповідно до п.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» Позичальником отримано до укладення цього договору» міститься до підписів сторін, тобто позичальник [PERSON], підписуючи кредитний договір погодився з тим, що банком повністю виконано умови кредитування викладені в п.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», тобто ним як позичальником отримано всю необхідну інформацію та документи. Крім того, Закон України «Про захист прав споживачів» містить не тільки права, а і обовязки споживача. Так, наприклад у п.3 ст. 4 «Обовязки споживача» зазначено, що споживач в тому числі зобовязаний: « - перед початком експлуатації товару уважно ознайомитись з правилами експлуатації, а за необхідності отримання додаткових розяснень умов та правил використання товарів звернутись до продавця (виробника, виконавця) чи іншої особи…» Крім того, пунктом 3.4.2 кредитного договору передбачено право [PERSON] «Протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі позичальнику примірника укладеного договору». Вказану можливість також передбачено ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Таким чином, [PERSON] мав повну можливість ознайомитись, осмислити та провести детальний аналіз кредитного договору, як до укладення Кредитного договору так і протягом 14 календарних днів після його укладення. Правом на відкликання згоди на укладення кредитного договору [PERSON] не скористався, грошові кошти не повернув. Отже, враховуючи те, що [PERSON] підписано Кредитний договір та отримано кредитні кошти і протягом 14 днів він не відкликав свою згоду на укладення Кредитного договору, то він повністю згоден з умовами Кредитного договору. Крім того, [PERSON] не вказано, яким чином та щодо чого (якої обставини або факту) його було введено в оману. Також, [PERSON] не вказує на конкретні порушення та факти які їх підтверджують, а лише проголошує їх. Волевиявлення [PERSON] було спрямоване на отримання кредиту саме на тих умовах, які викладені в Кредитному договорі, що підтверджується заявкою [PERSON] про надання кредиту від 11.09.2008 року, яка написана ним власноруч і в якій ним зазначено, що він просить надати йому кредит саме на таких умовах. Остаточно волевиявлення [PERSON] на отримання кредиту на відповідних умовах було закріплено укладанням Кредитного договору № 08/08/02/16-ENfvW від 24 вересня 2008 року. Крім того, підтвердженням того, що [PERSON] повністю погодився з умовами Кредитного договору є, також, і те, що ним тривалий час здійснювалося погашення чергових платежів за Кредитним договором. Істотними умовами кредитного договору, що визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів. При тлумаченні змісту істотних умов кредитного договору слід користуватись нормами глави 71 ЦК України. Інші умови кредитного договору не можливо вважати істотними при укладенні кредитного договору, виходячи з наступного. В ЦК України законодавець прямо зазначає перелік істотних умов того чи іншого договору, зокрема, перелік істотних умов договорів наведений, наприклад, у статтях 695, 982, 1035 ЦК України. На кредитні відносини поширюються положення параграфа першого глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад». Закон прямо передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють відносини позики. Пунктом 7.2 Кредитного договору передбачено лише те, що: «Сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобовязуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння Сторонами його предмету та інших питань зазначених у цьому Договорі. Всі попередні заяви, домовленості чи угоди між Сторонами щодо умов цього Договору анулюються з моменту набрання чинності цим Договором в частині, що суперечить умовам цього договору. Умови кредитування відповідно до п. 2. ст. 11 «Про захист прав споживачів». Позичальником отримано до укладення цього договору...» Тобто, сторони підтверджують що вони узгодили істотні умови - предмет, суму, строк повернення, розмір процентів, у зв'язку з чим суд вважає необхідним відмовити [PERSON]Є у задоволенні його позовних вимог.

Outcome: approved