Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які він сплачує на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 01 червня 2013 року, та на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що за рішенням Красноградського районного суду від 01.06.2013 року, з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. 09.10.2017 року рішенням Красноградського районного суду з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2017 року. Таким чином, на момент звернення до суду з [PERSON] , проводиться стягнення у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, які він не має можливості сплачувати. Позивач 17.05.2019 року одружився з [PERSON] , яка має на своєму утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і зараз не працює. Дружина та її син перебувають потребують його матеріальної допомоги, внаслідок чого його витрати зросли. З цих підстав він просить зменшити розмір стягуваних з нього на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку ( доходу) , але не менші 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно та на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку ( доходу) , але не менші 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Позивач позовні вимоги підтримав, про що направив до суду письмову заяву. Цивільну справу просив розглянути без його участі і задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до суду не прибули, в письмових заявах позовні вимоги не визнали. У передбачений законом строк подали відзив, в якому вказали, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підтверджені доказами. В задоволенні позову просили відмовити. Суд, дослідивши заяви сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 01.06.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на корисить [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 16.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09.10.2017 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з вимогами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Законів України "Про державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 грудня 2019 року - 1779 грн;, а для дітей з 6 до 18 років з 1 грудня 2019 - 2218 грн. На час розгляду цивільної справи мінімальна зарплата в Україні складає 4173 грн, згідно довідки про доходи № 09-01-3900 від 06.11.2019 [PERSON] в жовтні 2019 року було нараховано 9592,22 грн., сплачені аліменти - 3860,88 грн. Позивач отримав 5731,34 грн, вказані кошти можуть дозволити забезпечити лише мінімальні потреби позивача та його родини, внаслідок зміни його сімейного стану. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а крім того ст.182, ст.183, ст.184 СК України . Вкзана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. Суд приймає до уваги норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, зміну сімейного стану позивача та виникнення у нього обов`язку матеріально підтримувати дружину, наявності у нього стабільного доходу, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дітей, дійшов висновку про те, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання синів у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу). Встановлені судами обставини дають можливість [PERSON] належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме: сплачувати аліменти на утримання синаів до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, та на які посилався позивач. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи з того, що згідно статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд вважає, що задоволення позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів з 1/4 частки на 1/6 частки доходів на кожну дитину буде відповідати зазначеним принципам справедливості та відповідати інтересам дітей.

Outcome: approved