Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення суми банківського вкладу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 липня 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» - відповідачем по справі було укладено договір №002-07977-210714 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США. За умовами вказаного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №26354112034018. Сума вкладу складає 4530,00 доларів США і залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок №26354112034018 та по 26.07.2015р. Відповідно до п. 1.11. договору банківського вкладу Вкладник має право достроково припинити дію договору, письмово повідомивши банк за 3 банківські дні до очікуваної дати повернення вкладу. Також 18 лютого 2015 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір №003-07977-180215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США. За умовами вказаного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №26303113013119. Сума вкладу складає 27681,00 долар США і залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок №26303113013119 та по 20.03.2015р. Згідно з виписками по особовим рахункам, сформованим станом на 16.03.2015р. Запорізьким відділенням №5 ПАТ «Дельта Банк», на депозитному рахунку №26354112034018 відкритому на ім'я 4530,10 доларів США, а на депозитному рахунку № 26303113013119 на суму 27681 дол. США. [PERSON] неодноразово звертався до ПАТ «Дельта Банк» із заявами щодо повернення вкладів, які знаходяться на його депозитних рахунках (копії заяв додаються), чим засвідчив свій намір припинити дію договорів, але його звернення залишались без відповіді та фактично в поверненні коштів йому було відмовлено. Тому, позивач [PERSON] просить суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» вказану суму заборгованості. В судовому засіданні позивач [PERSON] . підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд письмові заперечення представника відповідача до уваги не приймати, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що між позивачем та відповідачем були укладені наступні договори банківського вкладу (депозиту), які є предметом позову: 1) № 002-07977-210714 від 21.07.2014 року: сума вкладу 4 530,00 доларів США зі строком повернення 26.07.2015 року; 2) № 003-07977-180215 від 18.02.2015 року: сума вкладу 27 681,00 гривень зі строком повернення 20.03.2015 року . Договором було погоджено, що Вклад та нараховані відсотки виплачуються Вкладнику по закінченню строку розміщення Вкладу, зазначеного в п.1.3. цього Договору або в інший термін дострокового припинення дії цього Договору у випадках, передбачених цим Договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів № 26209700346508, відкритий на ім'я Вкладника (Позивача) (п.п. 1.9., 1.10. Договору). Як зазначає позивач, він неодноразово звертався до відповідача із усними та письмовими заявами щодо повернення коштів, які находяться на його рахунку, які залишились без задоволення. Виходячи з положень п. 1.10., 1.11., 1.13. Договору, про бажання достроково припинити дію договору вкладник має подати відповідну письмову заяву до банку. Як зазначено в п.1.1 Договору, всі визначення в ньому вживаються у значенні, встановленому Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», що затверджені [PERSON] Директорів Банку, надалі за текстом - «Правила», які оприлюднюються шляхом їх розміщення на інформаційних стендах Банку в приміщеннях Банку та на офіційному сайті. Крім того, п.2.2 Договору встановлено, що з підписанням цього Договору Вкладник засвідчує, що в ознайомлений з Правилами та погоджується вважати їх обов'язковими для застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору. Підпис Вкладника на цьому примірнику Договору є письмовим підтвердженням того, що Вкладник в день укладання цього Договору отримав свій примірник Договору, а також один примірник діючих Правил Банку (п. 2.3 Договору). П 5.24.5. Вкладник має право достроково розірвати Договір банківського вкладу (депозиту) на умовах, викладених у відповідному Договорі. Відповідно до п. 20.8. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 № 492. «Для дострокового розірвання дії договору банківського вкладу або повернення частини вкладу за бажанням вкладника - фізичної особи вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви. У заяві, яка складається за довільною формою, вкладник - фізична особа, зокрема, має зазначити номер і дату укладання договору банківського вкладу, суму вкладу або його частину. а також зазначити дату, коли банк зобов'язанні повернути кошти вкладнику. Таку заяву вкладник - фізична особа подає до банку у двох примірниках не пізніше ніж за два робочих дні до дати отримання коштів, зазначеної в заяві. Один примірник заяви з відміткою банку про отримання повертається вкладнику - фізичній особі. Другий примірник заяви після повернення коштів вкладнику зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку. Банк реєструє заяви клієнтів - фізичних осіб на дострокове розірвання договору банківського вкладу або повернення частини вкладу в порядку, визначеному внутрішніми положеннями банку». Оскільки, угодою з відповідачем передбачена певна процедура дострокового припинення дії депозитного договору, яка передбачає особисте написання стандартного пакету документів, то посилання позивачем на направлення заяв про повернення вкладу, не могло бути розцінене відповідачем як підстава для дострокового припинення дії діючих договорів. Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. [PERSON] виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51 з 03 березня 2015 року у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно, строк якої продовжено до 02 вересня 2015 року включно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ст. 1060 ч.ч. 1, 2 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому правовідносини регулюються також Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та враховуючи, що в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, то наслідком цього є спеціальний порядок повернення коштів вкладникам. Відповідно до ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. [PERSON] виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 було затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, яке розроблено відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і визначає порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду. Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Положеннями ч.І та ч.2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч.І та ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 8 розділу 1 Положення №14 вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до п. 1 ч,5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. За умовами п.1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися віл певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Отже, позивач, якщо він має майнову вимогу до банку, є кредитором банку, отже щодо нього застосовуються правовідносин приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься в Ухвалі ВССУ від 01.04.2015 року по справі № 6-48186св14, а також в ухвалі ВССУ від 03.12.2014 по справі № 6- 38548св14. Оскільки строк дії Договору № 003-07977-180215 закінчився 20.03.2015 року, тобто вже під час запровадження (з 03.03.2015р.) в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, то виконання банком позовної вимоги обмежуються положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції чинній на час виникнення спору. Виплати гарантованої суми за договорами банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився на час запровадження тимчасової адміністрації та за договорами банківського рахунку розпочались 11 червня 2015 року через ПАТ «КБ «Приватбанк». Позивача включено до списку вкладників II Траншу, виплати по якому розпочаті з 06.07.2015 року, на суму 105 495,01 грн., які були виплачені 09.07.2015 року, що підтверджується витягом з списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики ФГВФО. Крім того, позивачу 12.06.2015 року було здійснено виплати на загальну суму 94 504,99 гривень за договорами № 006-07978-070814, № 001-07984-090413, № 002-07984-090413. Таким чином, загальна сума виплат, що була здійснена Позивачу під час дії тимчасової адміністрації дорівнює 200 000,00 гривень та є граничною на даний момент. Що стосується позовних вимог щодо Договору № 002-07977-210714 від 21.07.2014 року, укладеного на строк по 26.07.2015 року, то, оскільки позивач вже отримав граничний розмір відшкодування коштів за вкладами - сума, що перевищує зазначений розмір буде відшкодована після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та прийняття рішення про ліквідацію банку в порядку черговості, передбаченої ст.52 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», або, у випадку продовження роботи банку, самим АТ «Дельта Банк». Зважаючи на вищевикладене, представник відповідача просить суд, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, прийнявши до уваги заяву позивача та письмові заперечення представника відповідача проти позову, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 липня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір №002-07977-210714 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США. (а.с.11). За умовами вказаного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №26354112034018. Сума вкладу складає 4530,00 доларів США і залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок №26354112034018 та по 26.07.2015р. Відповідно до п. 1.11. договору банківського вкладу Вкладник має право достроково припинити дію договору, письмово повідомивши банк за 3 банківські дні до очікуваної дати повернення вкладу. Також 18 лютого 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір №003-07977-180215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США (а.с..12). За умовами вказаного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №26303113013119. Сума вкладу складає 27681,00 долар США і залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок №26303113013119 та по 20.03.2015р. Згідно з виписками по особовим рахункам, сформованим станом на 20.07.2015 р. Запорізьким відділенням №5 ПАТ «Дельта Банк», на депозитному рахунку №26354112034018 відкритому на ім'я позивача знаходиться 4530,10 доларів США, а на депозитному рахунку № 26303113013119 на суму 23792 дол. США. . [PERSON] неодноразово звертався до ПАТ «Дельта Банк» із заявами щодо повернення вкладів, які знаходяться на його депозитних рахунках (копії заяв додаються), чим засвідчив свій намір припинити дію договорів (а.с..15-18). Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобовязаний докласти максимум зусиль для усунення конфлікту інтересів працівників банку та клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Статтею 633 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. До відносин банку та клієнта банку за поточним рахунком, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору про обслуговування банківського рахунку. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського внеску незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Банківський платіжний інструмент - засіб, що містить реквізити, які ідентифікують його емітента, платіжну систему, в якій він використовується, та, як правило, держателя цього банківського платіжного інструмента. За допомогою банківських платіжних інструментів формуються відповідні документи за операціями, що здійснені з використанням банківських платіжних інструментів, на підставі яких проводиться переказ грошей або надаються інші послуги держателям банківських платіжних інструментів. Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від\~\~ його\~\~ виду банк\~\~\~\~зобов'язаний\~\~\~\~ видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника,\~\~ крім вкладів,\~\~ зроблених юридичними особами\~\~ на\~\~ інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. Як вбачається із п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб належить до банківських послуг. Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року №516\~\~ передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У відповідності до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. За таких обставин суд приходить до висновку про поширення на відносини між сторонами положень Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладу на вимогу вкладника, а також свого обов'язку із виплати процентів на вклад загальна сума заборгованості ПАТ «Дельта Банк» перед [PERSON] складає на депозитному рахунку №26354112034018 4530,10 доларів США, а на депозитному рахунку № 26303113013119 на суму 23792 дол. США., тобто 121678,48 грн.+ 638016,65 грн.= 759695,13. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. \~\~\~\~ Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року)". \~\~\~\~ Згідно зі ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав". \~\~\~\~ Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. \~\~\~\~ Таке порушення виявилося в наступному: у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~\~\~\~ Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. \~\~\~\~ Проте, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув Аналізуючи зазначені норми матеріального права, заяву позивача, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення суми вкладу згідно умов договорів №002-07977-210714 та №003-07977-180215 в загальному розмірі 759695,13. грн., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Враховуючи зазначене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 3654.00 грн. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. Так, в даному випадку представник відповідача обґрунтовує свої заперечення тим, що на підставі рішення №51 від 02 березня 2015 року, прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), в ПАТ «Дельта Банк» (далі - [PERSON]) з 03 березня 2015 року діє тимчасова адміністрація. Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України про систему гарантування вкладів фізичних осіб, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. А відповідно до п.2 цієї статті, також забороняється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти та майно банку. Виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Крім того, відповідно до п.З ч.5 ст.36 цього Закону, під час дії тимчасової адміністрації забороняється здійснення нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Аналізуючи зазначені позивачем підстави та надані суду докази, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1 Закону України "Про систему\~\~гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. [PERSON] виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 було затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення № 14), яке розроблено відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і визначає порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду. Положенням ч.1 та ч.2 ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: 1) веде реєстр учасників Фонду; 2) акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; 3) інвестує кошти Фонду в державні цінні папери України; 31) здійснює випуск облігацій у порядку та за напрямами розміщення, визначеними цим Законом, і видачу фінансових векселів у випадках, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік; 4) здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; 6) бере участь в інспекційних перевірках проблемних банків за пропозицією Національного банку України; 7) застосовує до банків та їх керівників відповідно фінансові санкції і накладає адміністративні штрафи; 8) здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку; 9) здійснює перевірки банків відповідно до цього Закону; 10) надає фінансову підтримку банку відповідно до цього Закону; 11) здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам; 12) надає цільову позику банку для виплат вкладникам банку відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, а також фінансування витрат для оплати роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті 36, пунктів 7 і 8 частини другої статті 37 та частини четвертої статті 47 цього Закону, що здійснюються протягом дії тимчасової адміністрації; 13) здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону; 14) вивчає та аналізує тенденції розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками Фонду. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Частиною 2 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та п. 8 розділу 1 Положення №14 вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. [PERSON] виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 з 03 березня 2015 року у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Відповідно до ч. 5. ст.36. Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.\~\~ Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Виходячи з наведеного, під час дії тимчасової адміністрації вкладники Публічному акціонерного товариства "Дельта Банк» можуть отримати свої кошти за договором банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився та за договорами банківського рахунку.

Outcome: partial