Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивачі звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Десята київська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину квартири, в якому просять суд: визнати за [PERSON] [INFO] право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] [INFO] право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Позивачі є спадкоємцями за законом. В подальшому позивачі звернулися до Десятої київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що не зареєстровано право власності на спірну квартиру та були відсутні правовстановлюючі документи. Представник позивачів в судове засідання не з"явилася. Причини неявки суду не повідомила, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак через канцелярію суду надав свої письмові заперечення в яких просив проводити розгляд справи без його участі та відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав свої пояснення в яких просив проводити розгляд справи без його участі та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Представник третьої особи Десятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилася, через канцелярію суду надала заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Як встановлено в судовому засіданні, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с. 16). [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с. 17). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 911 (а.с. 8). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] Відповідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], як на частку у спільному майні подружжя (а.с. 9-10). Даним рішення суду встановлено, що також підтверджується матеріалами справи, що квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] на підставі ордеру на жиле приміщення від 16 травня 1975 року на нього та членів його родини: дружину [PERSON] та сина [PERSON]. Згідно довідки ЖБК «Урожай» від 29.05.2012 року, [PERSON] був членом кооперативу і сума пайового внеску за квартиру ним була повністю сплачена 30 грудня 1989 року. Отже, відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS], а згідно ст. 22 КпШС України вона є спільним майном [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2016 року у справі № 755/16997/14-ц, визнано право власності в порядку спадкування за [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON]. Дане рашення Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2016 року - було залишено без змін.(а.с. 12-15). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За повідомленням Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 07.06.2012 року, станом на 05.06.2012 року за даними бюро квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована (а.с. 11).. За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачі звернулися до Десятої київської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], після смерті свого батька [INFO] [PERSON]. Постановою Державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] від 08 листопада 2016 року про відмову у вчинені нотаріальних дій, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно померлого. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що спадкоємицями після смерті [INFO] [PERSON] є його діти - [PERSON], [PERSON] до [PERSON], які прийняли спадщину після смерті свого батька, тому на кожного з трьох спадкоємців припадає по 1/6 частини спірної квартири. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Десята київська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину квартири - підлягають задоволенню. Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до вимог п. 5 ст..19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень є рішення суду що набрало законної сили. Виходячи з положень статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене, а також на те, що підстав для усунення спадкоємців від спадкування, передбачених ст. 1224 ЦК України не встановлено, суд приходить до висновку про доведену обґрунтованість позову та вбачає його таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачів в сумі по 551 грн. 21 коп. кожному

Outcome: approved