Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 21 березня 2008 року між АКіБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за №11319196000, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування споживчий кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 50 000,0 доларів США із сплатою річних відсотків в розмірі 13.9% з кінцевим терміном повернення заборгованості до 20.03.2019 року. 03 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсибабанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11193385000 в сумі 35 140,0 доларів США,котрі позичальник зобов»язалась повернути не пізніше 02.08.2014 року згідно із графіком та сплатити за користування кредитом проценти в сумі 13% річних. 21 березня 2008 року ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] уклали договір споживчого кредиту №11319262000 згідно умов якого позичальнику надано кредит в сумі 150 000,0 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 20.03.2019 року із сплатою відсотків в розмірі 13,9 % річних.. 22 квітня 2005 року з позичальником [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №155-040-/04-2005-МК відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 50 000 доларів США, котрі вона зобов»язалась повернути не пізніше 10.04.2012 року із сплатою процентів в розмірі 13,0 % річних. 14 березня 2006 року між АКіБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено наступний договір кредиту за №0103-140306-М в сумі 60 000 доларів США строком до 14.03.2013 року із сплатою відсотків за користування ним у розмірі 1,0% річних. 22 вересня 2006 року ПАТ «Укрсиббанк» надав [PERSON] черговий споживчий кредит за №11045535000 в іноземній валюті в сумі 65 000 доларів США строком до 21.09.2017 року та сплатити проценти за користування кредитом в сумі 65 000 доларів США із сплатою процентів за користування ним в розмірі 12,3 % річних. Також 06 серпня 2008 року між АКіБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту на суму 5000 доларів США на строк до 05.08.2015 року. 06 серпня 2008 року між АКіБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту за №11380610003 згідно з умовами якого надано кредит у сумі 195 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 05.08.2015 року . Станом на 17.03.2014 року заборгованість [PERSON] за означеними кредитними договорами становить 393 853,39 доларів США, що за курсом НБУ становить 3 781 268.18 грн., заборгованість [PERSON] станом на 25.02.2014 року становить 261 218,7 доларів США, що еквівалентно 2 360 816, 27 грн. Умовами кредитних договорів, передбачено, що виконання зобов»язань третьої особи забезпечуються заставою нерухомого майна, зокрема квартирою №25 що по вулиці Майборського, 12 у м. Хмельницькому, що належить на підставі договору дарування [PERSON] Просить звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав просить їх задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 20 травня 2011 року між ПАТ "Укрсиббанк" та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки згідно умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно - трикімнатна квартира загальною площею 56,0 кв.м. ринковою вартістю 311 026,0 грн., що належить іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 25.07.2010 року, посвідченого Оксанюк А.А., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі №7012 та зареєстровано в Реєстрі прав власності на об»єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 31056496. Цим договором іпотеки забезпечується виконання зобов»язань за кредитними договорами, зокрема: кредитним договором №1 про надання споживчого кредиту №11380610000 від 06.08.2008 року на суму 195 000 доларів США та кредитним договором №2 про надання споживчого кредиту за №111380621000 від 06.08.2008 року на 5 000 доларів США, укладених із [PERSON] Кредитними договорами укладеними із [PERSON] за №2 від 22.04.2005 року за №10701803000, кредитним договором №4 від 14.03.2006 року за №10701888000, договором про надання споживчого кредиту №5 від 22.09.2006 року за №11045535000 на суму 65 000 доларів США, кредитним договором про надання споживчого кредиту №6 від 21.03.2008 року на суму 50 000 доларів США, кредитний договір №7 за №11319262000 від 21.03.2008 року на суму 150 000 доларів США та договір про надання споживчого кредиту і заставу транспортного засобу №11193385000 від 03.08.2007 року на суму 35 140 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Проте, 07 червня 2014 року набув чинності ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; Зважаючи на те, що згідно до умов кредитних договорів кредитні кошти надавались в іноземній валюті на споживчі цілі, а отже, з урахуванням положень наведеного вище Закону не може бути примусово звернуте стягнення на майно (квартиру), яка є предметом іпотеки. Як вбачається з довідки будиноуправління №2 КЕВ м. Хмельницького за №1343 від 02.12.2014 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за вище вказаною адресою як власник, тобто ця квартира, яка є предметом іпотеки, використовується як місце його постійного проживання. Доказів того, що у відповідача у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно позивач суду не надав, а суд відповідно таких не встановив. Загальна площа вказаної квартири становить 56,0 кв.м., і не перевищує 140 кв. метрів Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Даючи аналіз зазначеним правовим нормам, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed