Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

11.10.2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою поданою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , яким просить визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього певні обвязки. В обґрунтування заяви зазначила, що з [PERSON] певний час спілкувалась, але потім зрозуміла, що спілкування з ним починається в грубій формі, психологічним насиллям. В подальшому він став здійснювати переслідування. 29.08.2021 року було видано терміновий заборонний обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , строком на 10 днів. Але не зважаючи на це, кривдник все одно продовжує своє психологічне знущання, з погрозами фізичної розправи, яке виражається у постійних телефонних дзвінках. Подібна поведінка [PERSON] негативно впливає на здоров`я, працездатність заявниці, емоційний стан дітей. Вважає, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства кривдником щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, а тому є всі передбачені підстави для видачі обмежувального припису. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] та його представник надали заперечення проти заяви та просили у її задоволені відмовити так як, заявниця не належить до осіб, які мають права звертатися з відповідною заявою, а також не надано належних доказів, які б обґрунтовували заявлені вимоги. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При розгляді справи судом встановлено, що зі слів заявника вона познайомилась з [PERSON] та на протязі тривалого часу спілкувалась з ним. Однак, коли вона виявила бажання припинити спілкування, останній всіляко намагався застосувати до неї психологічний тиск, щоб вона не робила цього. 29.08.2021 року інспектором САП Фастівського РУП ГУНП в Київській області Шпитко І.О. виданий терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 242082 відносно як зазначено [PERSON] (разом з тим не заперечується факт складання припису саме відносно [PERSON] ), а саме скоєння ним домашнього насильства, а саме сталкінг - переслідування жертви в реальному житті і онлайн та нав`язливо вимагає її уваги відносно постраждалої особи [PERSON] . У тимчасовому заборонному приписі стосовно кривдника були визначені наступні заходи: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 16.00 години 29.08.2021 до 16.00 години 09.09.2021 року. 04.10.2021 року інспектором САП Фастівського РУП ГУНП в Київській області Шпитко І.О. виданий терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 242084 відносно [PERSON] у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства, а саме сталкінг - переслідування жертви в реальному житті і онлайн та нав`язливо вимагає її уваги відносно постраждалої особи [PERSON] . У тимчасовому заборонному приписі стосовно кривдника були визначені наступні заходи: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 13.50 години 04.10.2021 до 13.50 години 14.10.2021 року. Дані приписи не оскаржувалися. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов"язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов"язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців. Представник [PERSON] в своїх запереченнях зазначає, що заявник не є особою яка має право звернутися з даними вимогами, однак як зазначено в ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право на звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису мають в тому числі постраждала особа або її представник. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час підтримували стосунки, [PERSON] , пропонував [PERSON] вийти за нього заміж, разом з тим, при не погодженні на подальше спілкування [PERSON] , розпочав вчиняти відносно останьої психологічне насильство, що виражається у постійному втручанні в її особисте життя, заявник неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відносно неї з боку кривдника, ри цьому [PERSON] та його представником вказані факти не спростовані, в судовому засіданні [PERSON] , викладені факти заявника не заперечувалися, та підтвердженні письмовими матеріалами та показами свідка, а отже, доводи заявниці щодо наявності психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо неї знайшли своє підтвердження при розгляді справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] . В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved