Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що 08 лютого 1995 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року між ними розірвано. В шлюбі у них народилося троє дітей, двоє з яких на даний час є неповнолітніми - сини [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не дає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) батька дітей щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і проводити до досягнення дітьми повноліття. В поданій заяві позивач позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, розгляд справи здійснювати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 15 липня 2019 року. Дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони 08 лютого 1995 року зареєстрували шлюб, який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року розірвано. В шлюбі у них народилося троє дітей, двоє з яких на даний час є неповнолітніми: сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір`ю та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не дає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст. 1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ст. 182 СК України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З врахуванням обставин справи суд вважає, що відповідачу слід визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі однієї третини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та проводити стягнення до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved