Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (далі по тексту - відповідач) про визнання одностороннього правочину недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 січня 2015 року позивач уклала з відповідачем догові р № [NUMBER]/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів "Універсальний" в рамках договору щодо банківського обслуговування (далі по тексту - договір). Умови банківського обслуговування фізичних осіб у відповідача є невід'ємною частиною договору На момент підписання договору діяла редакція умов від 27.12.2013 року, затверджена Наказом Голови правління АТ «Сбербанк Росії» № 37 від 16.01.2012 року. З 22.01.2015 року по 23.01.2015 року відповідачем було здійснено операції з купівлі товарів і послуг за допомогою платіжної системи PayPal з використанням картки № [NUMBER], що на умовах договору є поточним рахунком позивача, на загальну суму разом з комісією PayPal , яка склала 26 798,09 доларів США, гривневий еквівалент - 441 726,13 гривень, які списав відповідач. 24 січня 2015 року та 26 січня 2015 року відповідачем було здійснено остаточне списання коштів з рахунку позивача у розмірі 556 7003, 90 грн. Різниця між фактичною вартістю покупок і списаною з рахунку відповідачем сумою за вказаний період становить 114 977,77 гривень. Для з'ясування причин виникнення зазначеної різниці та фактичною вартістю покупок і списаною з рахунку відповідачем, позивач звернулась до відповідача з листом від 28.01.2015 року з приводу надання роз'яснень. 03 березня 2015 року відповідач листом від 1960/7/32-3 надав відповідь, в якій вказав, що заборгованість виникла внаслідок зміни умов, які вступили в силу 20.01.2015 року щодо процедури списання засобів за картковим рахунком при проведенні операцій за межами України і обрав валюту транзакції - гривня, банк здійснює списання з карткового рахунку суму коштів у розмірі та у валюті платіжної системи (у доларах США або Євро), за комерційним курсом купівлі-продажу для операцій з платіжними картками у відповідних валютах, встановленим банком на день списання з карткового рахунку відповідної суми операції. Комерційний кус купівлі - продажу іноземних валют для операцій з платіжними картками встановлюється банком щоденно. Пізніше у березні 2015 року, позивач отримала повідомлення-вимогу відповідача від 19.03.2015 року за вих.. 2590/26-2. У вказаному повідомленні - вимозі відображалась інформація про розмір несанкціонованого овердрафту у сумі 72036, 05 грн. та розмір процентів, нарахованих на суму несанкціонованого овердрафту - 4 466, 17 грн. Таким чином, позивач дізналась, що внаслідок застосованої відповідачем системи DCC та договірного списання у неї виникла заборгованість за договором. Позивач зазначає, що застосування відповідачем до операцій купівлі-продажу системи DCC, яка введена в дію новими Умовами у відповідності з п. 4.24.8 та п.4.24.10 розділу ІІ редакції Умов, які діяли на момент укладання Договору, суперечить ст.п.14.10 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», оскільки про введення нових Умов та тарифів позивача не було ознайомлено за 30 днів, а повідомлено лише за 8 днів. Вважає, що відповідач винив односторонній правочин, яким змінив умови в односторонньому порядку без погодження з позивачем, без дотримання письмової форми та застосував їх, що суперечить вимогам закону. Враховуючи викладене позивач просила визнати односторонній правочин щодо змін умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» від 27.12.2013 року, затверджених наказом голови правління АТ «Сбербанк Росії» № 37 від 16.01.2012 року на умови банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» в редакції від 20.01.2015 року та їх застосування у відносинах між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанк Росії» недійсним, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. В поданих запереченнях зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір [NUMBER]/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Універсальний» в рамках договору щодо банківського обслуговування. Згідно п.1 договору встановлено, що відповідач надає позивачу комплекс послуг Умови банківського обслуговування фізичних осіб є його невід'ємною частиною. Позивач своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з текстом вказаних Умов. Таким чином позивач взяла на себе зобов'язання , передбачені відповідними підрозділами, пунктами, підпунктами цих умов. Відповідно до п.4.4.11 розділу І Умов позивач (клієнт) зобов'язалась вчасно (не рідше одного разу на тиждень) ознайомлюватись з законодавством та інформацією банка, яка розмішується на інформаційних стендах в операційному та касовому залах банку, а таж повідомленнями, направленим банком клієнту за допомогою інших джерел передачі банком інформації, передбачених умовами та договором. В результаті проведених позивачем операцій з 22.01.2015 по 23.01.2015 по оплаті товару та послуг через систему PayPay в національній валюті України банком було списано з рахунку 24.01.2015 та 26.01.2015 грошові кошти в сумі 556 703,90 грн., що є еквівалентом проведених операцій за комерційним курсом. Дані умови операцій та порядок застосування комерційного курсу передбачені в новій редакції Умов обслуговування, які затверджені наказом голови правління АТ «Сбербанк Росії» від 31.12.2014 №596 та введені в дію 20.01.2015 року та офіційно оприлюднено на сайті банку 12.01.2017, тобто не менш ніж за 7 днів до введення їх в дію. Таким чином списання коштів з рахунку позивача вчинено на підставі нових Умов правомірно, оскільки внесення змін відбулось у повній відповідності з Договором та Умовами, які є обов'язкові для позивача. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» було укладено договір [NUMBER]/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Універсальний» в рамках договору щодо банківського обслуговування. (а.с.15-46). Відповідно до п.1. договору Умови є невід'ємною частиною цього договору та розміщаються на сайті банку. Згідно з п.2.1 договору на підставі заяви про відкриття та обслуговування рахунків в рамках пакету продуктів та послуг, банк відкриває клієнту поточний (мультивалютний) рахунок [NUMBER] та здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта на умовах, передбачених цим договором та Умовами. У відповідності до п.3.1. договору на підставі заяви банк відкриває на ім'я клієнта картковий рахунок [NUMBER], випускає та надає клієнту картку і ПІН-конверт до неї, а також забезпечує проведення розрахунків за операціями з використанням картки. Банк надає клієнту послугу «SMS-інформування» на номер мобільного телефону та/або послугу отримання щомісячної виписки по картковому рахунку на адресу електронної пошти, що зазначається клієнтом у заяві (п.3.4. договору). Відповідно до п. 8 договору передбачено, що укладаючи цей договір, сторони приймають на себе всі обов'язки та набувають всіх прав, передбаченими Умовами, з якими клієнт попередньо ознайомився та зобов'язується виконувати. Згідно ст.1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Таким чином Договір від 06.01.2015 та Умови обслуговування банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», які є невід'ємною частиною договору та з якими позивач була ознайомлена - є обов'язковими для сторін даних правовідносин. 22.01.2015 року та 23.01.2015 року позивач здійснила операції з купівлі-продажу товарів та послуг за допомогою платіжної системи PayPay з використанням платіжної картки на суму 26 798,09 доларів США. Даний факт не оспорюється сторонами та підтверджено банківськими виписками по рахунку. В результаті проведених операцій з рахунку позивачки 24.01.2015 та 26.01.2015 були списані грошові кошти на загальну суму 556 703,90 грн. еквівалент здійснених операцій у валюті рахунку за комерційним курсом купівлі-продажу для операцій з платіжними картками у відповідних валютах, встановлених банком на день списання відповідної суми з карткового рахунку (Dynamic Currency Conversion - це надання торговцем держателю, тобто фізичній особі, яка на законних підставах використовує картку для ініціювання переказу коштів з карткового рахунку або здійснює інші операції із використанням картки, можливості вибору валюти операції (зокрема гривні), при здійсненні операції за межами України). Наказом голови правління АТ «Сбербанк Росії» від 31.12.2014 року № 596 були затверджені зміни до Умов банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Сбербанк Росії», у якій були змінені підрозділ 1 розділу І та підрозділ 4 розділу II Умов. Нова редакція діє з 20.01.2015 року. Нову редакцію Умов було розміщено на офіційному сайті банку 12.01.2015 року. Отже, списання коштів з рахунку позивачки відбулось з застосуванням Нової редакції Умов. Згідно п.4.4.11 розділу І Умов) позивач (клієнт) зобов'язалась вчасно (не рідше одного разу на тиждень) ознайомлюватись з законодавством та інформацією банка, яка розмішується на інформаційних стендах в операційному та касовому залах банку. В п.2.3. Умов вказано, що вони набирають чинності з дати, визначеної на першій сторінці за умови, що вони були розміщені (оприлюднені) на сайті банку не пізніше семи днів до дати їх введення. Оприлюднення змін до Умов на сайті банку або на інформаційному стенді в приміщенні банку вважається моментом ознайомлення клієнта з текстом таких змін. Аналогічні положення містить і п.9.2. розділу І Умов банківського обслуговування та п.4.24.8 розділу ІІ Умов банківського обслуговування, зокрема зміни до Умов або нова редакція Умов обслуговування підлягає оприлюдненню (за вибором банку) на інформаційних стендах в операційному та касовому залах банку, на Сайті банку або у щомісячних виписках за картковим рахунком не пізніше 30 календарних днів до запропонованої дати внесення відповідних змін до Тарифів по картковому рахунку та не пізніше 7 календарних днів до запропонованої дати внесення відповідних змін до Договору або Умов. При цьому клієнт приймає на себе обов'язок самостійно відстежувати наявність/відсутність пропозицій банку про зміну умов договору та/або тарифів по карткових рахунках в операційному/касовому залі та/або на сайті банку в мережі Інтернет (п. 4.24.9 Умов). Тобто позивач була ознайомлена з новою редакцією Умов обслуговування та порядком застосуванням послуги Dynamic Currency Conversion - права вибору валюти та списання її з карткового рахунку за комерційним курсом. Згідно п.4.24.10 розділу ІІ Умов банківського обслуговування у разі, якщо клієнт до дати набуття чинності відповідними змінами не повідомить банк про розірвання договору пропозиція про таку зміну умов договору та/або тарифів по картковому рахунку вважається прийнятою клієнтом, а договір/тарифи відповідно змінені за згодою сторін з дати зазначеної у пропозиції банку. Даним правом (правом на розірвання договору) [PERSON] не скористалась, отже застосування банком нових Умов, які введені в дію не раніше 7 календарних днів до дати здійснення позивачем вказаних операцій з застосуванням платіжної картки є правомірним. Крім того, за умовами ч.1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій саме формі, що й договір, що змінився, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Як вбачається за змістом вимог п. 9.2 підрозділу 9 розділу 1 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», у редакції на час підписання договору із позивачем 06.01.2015 року, то банк має право вносити зміни до Умов шляхом оприлюднення відповідних змін на сайті банку не пізніше 7 календарних днів до дати набуття чинності відповідними змінами. Як свідчить підпис позивача у відповідному договорі, то він свідомо погодився із ним та його умовами, в тому числі із вищевикладеними вимогами Умов до договору. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Суд критично оцінює позицію позивача щодо незаконності змін умов договору, з огляду на наступне. Так, згідно п.14.10 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. Зміни до правил використання електронного платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору. Судом встановлено, що сторони за взаємною згодою визначили спосіб повідомлення клієнта про зміни Умов банківського обслуговування. Вказані положення відповідають нормам ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а тому не суперечать йому. Також, судом враховується, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.05.2016, залишеним буз змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2017, в позові [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" про визнання недійсним пунктів умов банківського обслуговування, визнання незаконних дій і бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії було відмовлено. Так, суд першої інстанції не знайшов підстав для визнання протиправними дій банка (відповідача у даній справі) щодо застосування до операцій, проведених по рахунку [PERSON] 22.01.2015 року по 23.01.2015, комерційного курсу купівлі-продажу відповідних валют, встановленого банком на 24.01.2015 та 26.01.2015, та списання з рахунку позивача 556 703,90 гривень. Відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2017 року судом встановлено, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що Умови не суперечать вимогам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Оскільки цей Закон регулює порядок внесення змін до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу. Окрім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року у задоволенні позову [PERSON] Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" про визнання пунктів 4.24.8 та 4.24.10 підрозділу 4, розділу ІІ редакції Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» від 27.12.2013 року, затверджених наказом Голови Правління АТ «Сбербанк Росії» №37 від 16.01.2012 року. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної в Постанові від 06.07.2016 у справі № 6-1199цс16, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що зміни Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк» від 27.12.2013 року, затверджених наказом голови правління АТ «Сбербанк Росії» № 37 від 16.01.2012 року на умови банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» в редакції від 20.01.2015 року та їх застосування у відносинах між позивачем та відповідачем є одностороннім правочином, оскільки при підписанні даного договору позивач ознайомилась та погодилась з його умовами та прийняла на себе обов'язки та набула всіх прав, передбачених Умовами та зобов'язалась їх виконувати. Таким чином, вимоги за даним позовом є недоведеними та не обґрунтованими. У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі наведенного,

Outcome: dismissed