Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFU0AU01140214 від 22.05.2006 року, посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит в розмірі 5 901 долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 10.05.2011 року. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями, яку банк просить суд стягнути з останнього. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, повідомив, що позовні вимоги виходять за межі строку позовної давності. Крім цього повідомив, що в квітні 2008 року він передав по акту свій автомобіль, який перебував в заставі ЗАТ КБ "ПриватБанк", позивачу на реалізацію, з метою погашення всього кредиту. 13.11.2008 року автомобіль гр. [PERSON] був придбаний [PERSON] за 23 107 грн., що станом на 13.11.2008 року становило 3 997,75 доларів США. Вказана сума була достатньою для покриття кредиту в повному обсязі. Оскільки, з 2008 року до гр. [PERSON] не поступало жодних вимог про сплату коштів, то відповідач був впевнений, що у нього перед позивачем зобов"язання виконані в повному обсязі. На підставі вищенаведеного просив в задоволенні позову відмовити. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи судом встановлено, що 22.05.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", назву якого змінено на ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № IFU0AU01140214, за яким банк надав позичальникові (відповідачу) шляхом перерахування на відкритий у ВАТ "Укрексімбанк" поточний рахунок [NUMBER] на строк до 10.05.2011 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії кредитні кошти в розмірі 5 901,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 7, 8). Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № IFU0AU01140214 від 22.05.2006 року (а.с.4, 5). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. У зв"язку із скрутним матеріальним становищем відповідач [PERSON] передав по акту свій автомобіль: ВАЗ, модель 21070, рік випуску 2006, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який перебував в заставі ЗАТ КБ "ПриватБанк", позивачу на реалізацію, з метою погашення всього кредиту. Відповідно до копії договору купівлі-продажу рухомого майна №20081113-43 від 13.11.2008 року ЗАТ КБ "ПриватБанк" продав, а покупець [PERSON] купила рухоме майно, перелік якого наведений в додатку №1, який є невід"ємною частиною цього договору (а.с.47). Згідно копії додатку №1 до договору купівлі-продажу рухомого майна №20081113-43 від 13.11.2008 року в переліку транспортних засобів, що відчужуються згідно п.п.1.3, 1.4 договору є і автомобіль: ВАЗ, модель 21070, рік випуску 2006, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], власник: [PERSON] (інн - [NUMBER], адреса: [ADDRESS]), вартість 23 107,02 грн. (а.с.48). На підтвердження виконання п.1.3 договору купівлі-продажу рухомого майна №20081113-43 купівлі-продажу рухомого майна від 13.11.2008 року було складено акт приймання-передачі рухомого майна до договору №20081113-43 купівлі-продажу рухомого майна від 13.11.2008 року (а.с.49). Вказаний договір купівлі-продажу рухомого майна №20081113-43 від 13.11.2008 року ніким не оспорювався та є дійсним. Позивачем станом на 04.09.2014 року проведено розрахунок заборгованості за договором № IFU0AU01140214 від 22.05.2006, відповідно до якого заборгованість відповідача [PERSON] за кредитними зобов'язаннями становить 29 116,57 доларів США, з яких: 3 643,75 доларів США - забергованість за кредитом; 7 798,09 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 306,80 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 17 367,93 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань договором (а.с.4, 5). Проте, в судовому засіданні представником позивача було надано суду виписку по рахунку [NUMBER] [PERSON] з 22.05.2006 року по 27.02.2015 року з якого вбачається, що 14.08.2013 року відповідачем було здійснено проплату в розмірі 1 313,65 доларів США та 30.08.2013 року позивачем відповідно до протоколу КК (6886937) було списано кредит - 3643,75 доларів США та вихідний залишок активів станом на 27.02.2015 року становить 0,00 доларів США (а.с.66-69). Однак, у вказаній виписці не відображена сума 23 107,02 грн., яка була отримана позивачем на погашення заборгованості по кредиту за реалізацію транспортного засобу відповідача згідно договору купівлі-продажу рухомого майна №20081113-43 від 13.11.2008 року. Як вбачається із позовних вимог та розрахунку заборгованості за договором № IFU0AU01140214 від 22.05.2006 року проведену позивачем станом на 04.09.2014 року заборгованість відповідача по кредиту становить 3 643,75 доларів США, однак, це суперечить виписці, також наданій представником позивача, по рахунку [NUMBER] [PERSON] з 22.05.2006 року по 27.02.2015 року, відповідно до якої з 30.08.2013 року у відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" немає жодних боргових зобов"язань. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, сторона у спорі може зробити заяву про застосування позовної давності, що і зроблено відповідачем [PERSON] у даній справі. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Судом встановлено, що 22.05.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", назву якого змінено на ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № IFU0AU01140214, за яким банк надав позичальникові (відповідачу) шляхом перерахування на відкритий у ВАТ "Укрексімбанк" поточний рахунок [NUMBER] на строк до 10.05.2011 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії кредитні кошти в розмірі 5 901,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 7, 8). Однак, позивач звернувся до суду з позовом тільки 16.10.2014 року після спливу строку позовної давності визначеної у три роки. Відповідачем з 2008 року року не проводилось жодних проплат по кредитному договору № IFU0AU01140214, тобто, строк позовної давності не переривався, а отже, позивачем пропущено строк звернення до суду. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 256-258, 526, 527, 611, 612, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed