Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання спільної з відповідачем неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2013 року, але, оскільки сімейне життя не склалося, на даний час вони проживають окремо. Неповнолітня донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому домовленості щодо утримання як дитини, так і її в період догляду за дитиною до виконання їй трьох років між ними не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально утримувати як її, так і спільну дитину, хоч зобов'язаний робити це за законом. Оскільки у зв'язку з народженням дитини вона на даний час здійснює за нею догляд і не має змоги працювати, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1102 гривні 00 копійок щомісячно до повноліття дитини, що відповідатиме встановленому відповідно до законодавства прожитковому мінімуму для дитини віком до 6 років для забезпечення її життєдіяльності, який і повинен забезпечити дитині саме відповідач, так як на даний час вона позбавлена можливості утримувати дитину, оскільки не працює, не має самостійного доходу, так як доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років і сама потребує матеріальної допомоги, яку також їй повинен надавати відповідач у твердій грошовій сумі у розмірі 650 гривень 50 копійок щомісячно до досягнення дитиною трьох років, що також за розміром буде відповідати ? частині встановленого прожиткового мінімуму на працездатну особу. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи(а.с.25,27,29), у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву (а.с.16), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.26,28,30), у судове засіданні не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не надав і заперечень щодо позову та доказів, які їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Статтями 180-182 СК України передбачено, що батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а згідно ст.184 цього Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини в період догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка народилась у позивачки в період шлюбу з відповідачем, який зареєстровано 20 квітня 2013 року згідно актового запису №302 по Красногвадійському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.5). Як на період звернення позивачки з позовом до суду, так і на день розгляду справи судом сторони однією сім'єю не проживають та не ведуть спільне господарство, а неповнолітня дитина згідно довідок Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області знаходиться на утриманні позивачки (а.с.7), яка в зв'язку з народженням дитини не працює та не навчається. Відповідач, який не має постійного заробітку (доходу), про що свідчить ненадання ним суду будь-яких доказів про місце роботи та розмір доходу (заробітку), після фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини в період догляду за дитиною до виконання останній трьох років в добровільному порядку не надає, в зв'язку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку, оскільки права та обов'язки кожного з батьків щодо виховання та утримання неповнолітньої дитини є рівними за законом, але після припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами не досягнуто домовленості щодо участі відповідача як в утриманні дитини, так і в утриманні позивачки до досягнення дитиною трьох років, а в добровільному порядку відповідач такої допомоги не надає. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою, і має матеріальну можливість працювати, отримувати дохід та сплачувати аліменти, вік та стан здоров'я як дитини, так і платника аліментів. Крім цього, судом враховується обмежена можливість утримувати дитину позивачкою в зв'язку з доглядом за дитиною до трьох років, внаслідок чого вона сама потребує матеріальної допомоги, в той же час враховує, що у зв'язку з народженням дитини нею отримується передбачена діючим законодавством державна допомога. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.ст.81,84,182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно дитини і дружини, так і відносно відповідача, а також розміру витрат позивачки на утримання дитини суду не надано. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дитини у розмірі 516 гривень 00 копійок щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, що за розміром буде відповідати ? частині встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років. Крім цього, суд приходить до висновку, що підлягають частковому задоволенню і позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, у зв'язку з чим з нього також необхідно стягнути аліменти і на утримання дружини у розмірі 609 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, що відповідатиме за розміром ? частині встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки позивачка не працює в зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідно не має самостійних прибутків, крім державної допомоги у зв'язку з народженням дитини, а в задоволені решти позову необхідно відмовити. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від сплати цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial