Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] 28.12.2019 звернулися до суду із зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвона Планет, в якому просять: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур», код ЄДРПОУ 34191244, на користь [PERSON] , вартість, сплачену по договору №75221723 від 12.09.2019 у сумі 49720 (сорок дев`ять тисяч сімсот двадцять) грн., суми моральної шкоди у сумі 20000 (двадцять тияч) грн., суми пені та штрафу 1223 (одна тисяча двісті двадцять три) грн. 24 коп. та витрати на правничу допомогу за договором №872 від 17.10.2019 у сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур», код ЄДРПОУ 34191244, на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , моральну шкоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвона Планет», код ЄДРПОУ 39067413, на користь [PERSON] , РНОКПП № [NUMBER] , суму моральної шкоди у сумі 20000 (двадцять тисяч) грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвона Планет», код ЄДРПОУ 39067413, на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , моральну шкоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвона Планет» про захист прав споживача, стягнення коштів за невиконання договору про надання туристичних послуг, позивачі [PERSON] , [PERSON] посилаються на наступне. Так, 12.09.2019 [PERSON] (позивач-1) уклав договір №75221723 на туристичне обслуговування з ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» (відповідач-1), від імені та за дорученням якого, на підставі агентського договору №379 А/14 від 14.04.2014 діяло ТОВ «Алвона Пленет» (відповідач-2), з метою придбання туристичних послуг (туристичного продукту), а саме туристичної подорожі [PERSON] та [PERSON] до Єгипту, Шарм-Ель-Шейх, з 12.10.2019 по 19.10.2019. На підставі п.3.1. вказаного договору вартість туристичних послуг становить 49720 (сорок дев`ять тисяч сімсот двадцять) грн. Після підписання договору з відповідачем-2, в підтвердження бронювання туристичної подорожі ним надано електронний лист про підтвердження заявки на бронювання подорожі відповідачем-1 від 12.09.2019 №75221723. На підставі цього підтвердження ТОВ «Алвона Пленет» надано [PERSON] рахунок №Т-00111 від 12.09.2019 для оплати. 12.09.2019 відповідно до п.5.2.1. Договору позивачем-1 згідно платіжного доручення №17489643 сплачено на вказаний у договорі (рахунку №Т-00111) розрахунковий рахунок № [NUMBER] кошти у сумі 49720 (сорок дев`ять тисяч сімсот двадцять) грн., чим виконано умови Договору та вимоги відповідача-1, необхідні для сформування, підтвердження та бронювання туристичного продукту. 02.10.2019 (за 10 днів до туру) [PERSON] звернувся до ТОВ «Алвона Пленет», яке діє від імені ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», за необхідними документами для туристичної поїздки до Єгипту, але усі засоби зв`язку останнього були недоступні. 08.10.2019 (за 4 дні до туру) позивач-1 звернувся до відповідача-1 за необхідними документами для туристичної поїздки до Єгипту, але останній пояснив, що у зв`язку із невиконанням договірних обов`язків відповідачем-2 Договір анульовано та туристична подорож скасовується. 08.10.2019 [PERSON] листом (вх.№1847/19) звернувся до ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» з письмовою вимогою виконання умов Договору, надання роз`яснень чи повернення сплачених позивачем коштів. Станом на 12.10.2019 ТОВ «Туристична компанія «Анекс тур» не надано інформації щодо виконання Договору. 28.10.2019 відповідач-1 надав відповідь №249/19 на запит позивача-1 від 08.10.2019, в якій вказав, що для позивачів ним було заброньовано проживання в готелі «Sunrise Montemare Resort 5*****» з 12.10.2019 по 19.10.2019, харчування, трансфер, страхування, авіаквитки Київ-Шарм-Ель-Шейх-Київ вартістю 44410 грн. 49 коп. Однак, 25.09.2019 ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» анульовало бронювання №75221723 у зв`язку з несплатою та розірвало договір з ТОВ «Алвона Пленет». У свою чергу, позивачами всі вимоги договору виконані у повному обсязі. Відповідно до п.6.9. Договору №75221723 у випадку анулювання подорожі з вини Турагента Туристу повертається повна вартість сплачених останнім послуг протягом 14 днів. В п.10.2. цьогож Договору зазначено, що Турагент вправі відмовитись від виконання Договору тільки за умов повного відшкодування Туристу вартості сплаченого ним туру. Вищевказані вимоги відповідачами не виконані, кошти, сплачені [PERSON] не повернуті. У зв`язку з тим, що відповідачами у встановлений строк не надані послуги та не повернуті кошти за невиконання умов договору, відповідно до норм чинного законодавства позивач-1 обгрунтовує належність сплати йому пені в розмірі 412,74 грн., інфляційних втрат - 397,76 грн., процентів за користування чужими грошовими коштами за час прострочення на дату звернення - 412,74 грн. Крім того, ненаданням позивачам вчасно та в повному обсязі туристичних послуг, неповерненням в повному обсязі сплаченої суми за Договором, відповідачами останнім було завдано моральних страждань. Так, замість відпочинку, який планували весь рік, готувались до нього, [PERSON] і [PERSON] отримали стрес та моральні страждання, пов`язані з організацією подорожі та її відміною в останню мить. Позивачі вимушені були перейматися за кошти, які не були повернуті у встановлений Договором та Законом строк, та витратили немало зусиль, намагаючись добитись від відповідачів власних коштів, що мало не призвело до нервового зриву. Внаслідок таких переживань, у позивачів погіршився стан здоров`я, у [PERSON] загострився хронічний гастрит, а [PERSON] , 13.11.2019 був встановлений діагноз - гостра межреберна невралгія ліворуч, невротичний синдром. Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити з наведених вище підстав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 28.12.2019 зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 09.01.2020, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін в цивільній справі за позовом позовом [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвона Планет» про захист прав споживача, стягнення коштів за невиконання договору про надання туристичних послуг, та призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур», на користь [PERSON] , вартість, сплачену по договору №75221723 від 12.09.2019 у сумі 49720 (сорок дев`ять тисяч сімсот двадцять) грн., суми моральної шкоди у сумі 20000 (двадцять тияч) грн., суми пені та штрафу 1223 (одна тисяча двісті двадцять три) грн. 24 коп. та витрати на правничу допомогу за договором №872 від 17.10.2019; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур», на користь [PERSON] , моральну шкоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвона Планет» на користь [PERSON] , суму моральної шкоди у сумі 20000 (двадцять тисяч) грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвона Планет», на користь [PERSON] , моральну шкоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн., посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані письмові докази. Представник відповідача ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» погоджується повернути кошти, сплачені за надання туристичних послуг у сумі 49720 грн. Щодо задоволення інших заявлених позовних вимог заперечує, вказавши, що моральна шкода повинна бути виплачена ТОВ «Алвона Пленет», а вимога щодо суми відшкодування правничої допомоги, наданої представником є завищеною і необґрунтованою належними доказами. Відповідач ТОВ «Алвона Пленет» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивачів та представника відповідача, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 12.09.2019 [PERSON] уклав договір №75221723 на туристичне обслуговування з ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», від імені та за дорученням якого, на підставі агентського договору №379 А/14 від 14.04.2014 діяло ТОВ «Алвона Пленет», з метою придбання туристичних послуг (туристичного продукту), а саме туристичної подорожі [PERSON] та [PERSON] до Єгипту, Шарм-Ель-Шейх, з 12.10.2019 по 19.10.2019. На підставі п.3.1. вказаного договору вартість туристичних послуг становить 49720 (сорок дев`ять тисяч сімсот двадцять) грн. 12.09.2019 відповідно до п.5.2.1. Договору позивачем [PERSON] згідно платіжного доручення №17489643 сплачено на вказаний у договорі (рахунок № [NUMBER] ) розрахунковий рахунок № [NUMBER] кошти у сумі 49720 (сорок дев`ять тисяч сімсот двадцять) грн., чим виконано умови Договору необхідні для сформування, підтвердження та бронювання туристичного продукту. 08.10.2019 [PERSON] листом (вх.№1847/19) звернувся до ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» з письмовою вимогою виконання умов Договору, надання роз`яснень чи повернення сплачених позивачем коштів. 28.10.2019 ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» було надано відповідь №249/19, в якій вказав, що для позивачів ним було заброньовано проживання в готелі «Sunrise Montemare Resort 5*****» з 12.10.2019 по 19.10.2019, харчування, трансфер, страхування, авіаквитки Київ-Шарм-Ель-Шейх-Київ вартістю 44410 грн. 49 коп. Однак, 25.09.2019 ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» анульовало бронювання №75221723 у зв`язку з несплатою та розірвало договір з ТОВ «Алвона Пленет». Відповідно до п.6.9. Договору №75221723 у випадку анулювання подорожі з вини Турагента Туристу повертається повна вартість сплачених останнім послуг протягом 14 днів. В п.10.3. цього ж Договору зазначено, що Турагент вправі відмовитись від виконання Договору тільки за умов повного відшкодування Туристу вартості сплаченого ним туру. Вищевказані вимоги відповідачами не виконані, кошти, сплачені [PERSON] не повернуті. Згідно ст. 20 Закону України «Про туризм» (надалі Закон N 324/95-ВР) - за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобовязується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобовязується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону N324/95-ВР порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Також ст.33 Закону N324/95-ВР установлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив, законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону N324/95-ВР за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно із ч. 14 ст. 20 Закону N324/95-ВР права і обовязки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором, і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом. Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, ч.1 ст.295 ГК України, передбачено, що комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє. Відповідно до частин 1, 2 ст. 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобовязується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обовязки сторін, умови, і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. 11.04.2014 року між ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур», в подальшому "Туроператор" та ТОВ«Алвона Планет», в подальшому "Турагент" укладено договір № 379А/14, відповідно до умов якого Турагент зобов'язується за виногороду надати послуги Туроператору з реалізації Турпродукту шляхом укладення Договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем Туроператора. а також здійснювати фактичні дії, визначені договором. За змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої, другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15 вересня 1995 року «Про туризм», частини четвертої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів», статей 610, 611, частини п`ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Таким чином, ТОВ «Алвона Планет»(турагент) діяв від імені туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» на підставі агентського договору. Відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор, яким у цій справі є ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур». Правовідносини, які виникли між відповідачем та третіми особами, не можуть впливати на права позивача, який належно виконав умови договору. Спір між туроператором та турагентом може бути вирішений в іншому провадженні. Зазначена позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 750/9028/15-ц. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що саме туроператор несе відповідальність за невиконаннчя умов Договору. Наведені обставини вказують, що вимога про стягнення з ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» вартості подорожі, сплаченої по договору №75221723 від 12.09.2019 у сумі 49720 грн. підлягає задоволенню. Встановлено, що вартість подорожі, наразі, не компенсовано ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур». В судовому засіданні цей факт сторонами не заперечувався, доказів на його спростування сторонами в суді надано не було. Частиною 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно із ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відтак, позовна вимога щодо стягнення із ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» на користь позивача [PERSON] пені, відсотків за користування грошовими коштами та інфляційні втрати в сумі 1223 грн. 24 коп. є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Частковому задоволенню підлягає вимога про відшкодування моральної шкоди [PERSON] та [PERSON] . Так, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 вказаної статі визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У відповідності з вимогами ч. 3 цієї ж статті, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частиною 2 ст. 33 Закону України "Про туризм" визначено, що заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правої відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, а також характер немайнових втрат (їх тривалість), яких зазнали позивачі у зв`язку з порушенням їх права, зокрема у зв`язку з вчасним неповерненням грошових коштів позивачі не здійснили подорож під час запланованої відпустки, витратили немало зусиль, намагаючись добитись від відповідачів власних коштів та вимушені були звернутись до суду за захистом своїх прав. Порушення прав позивачів триває понад 1 рік. Отже, врахувавши обставини справи та обґрунтованість підстав відшкодування моральної шкоди, виходячи з підстав розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку, що розмір заподіяної моральної шкоди позивачам слід визначити у сум 5000 грн. кожному. У клопотанні представника позивачів [PERSON] від 07.10.2020 про долучення доказів щодо судових витрат, зазначено, що розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу складає 21560 грн., які підтверджуються детальним описом робіт виконаних ним за договором про надання правової допомоги №872 від 17.10.2019 між «АБ Адвокатський кабінет Дмитра Макучкіна » та [PERSON] . З опису послуг, долученого до заяви представником позивача, вбачається, що позивачу в межах зазначеної цивільної справи надавалися наступні юридичні послуги: вивчення судової практики, підготування правової позиції, підготування цивільного позову, адвокатський запит в ТОВ «ТК «Анекс Тур», адвокатський запит в банківську установу щодо банківської гарантії, участь у судових засіданнях. Однак, з платіжного доручення №19385316 від 21.10.2019 вбачається, що позивачем було перераховано суму в розмірі 8240 грн. АБ «Адвокатський каб. Дмитра Макунчіка». У частині третій статті 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У пункті 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17». При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, стороною позивача надано платіжне доручення, яке підтверджує факт сплати 8240 грн. адвокату, належних та допустимих доказів, зокрема, відповідної квитанції, які б підтверджували факт сплати суми 21560 грн адвокату суду не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., як такі, що в цій частині є співвмірними та виправданими, виходячи з предмету позову, обсягу виконаної роботи представником позивача з метою підготовки справи до судового розгляду, часу, необхідного для підготовки такого обсягу документів. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення понесених судових витрат підлягають частковому задоволенню. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial