Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

В липні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 09.08.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 106625 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області. Дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Спільне проживання позивачки з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на життя. З серпня 2014 року разом не проживають і шлюбних відносин не підтримують, відповідач покинув родину та став проживати з іншою жінкою. З часу припинення подружніх відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Примирення між ними бути не може і збереження сім'ї неможливе. Строк для примирення їм надавати непотрібно. Питання майнового характеру між ними не поставало. Позивач також зазначила, що на теперішній час її матеріальне становище є вкрай важким, вона не працює та немає доходу. В результаті чого утримувати сина стає все складніше. Для створення нормального фізичного та психологічного розвитку дитини позивачці необхідні кошти які відповідач згідно Закону може надавати дитині. Враховуючи той факт що вирішити мирним шляхом питання участі відповідача у матеріальному забезпеченні сина не представляється можливим, у неї виникла необхідність звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини У позивачки та чоловіка це перший шлюб, про стягнення з відповідача по іншим виконавчим документам їй нічого не відомо . Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і продовжувати до досягнення дитини повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, на примирення не погоджується, на стягненні аліментів наполягає. У судові засідання відповідач не зявлявся, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, доказів, що підтверджують поважність причин неявки до суду не надав (а.с. 13,17). Суд вважає справу необхідно розглядати у заочному порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Ц ПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони 09.08.2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 051870 (а.с. 6). [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 106625 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 7). В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з серпня 2014 року. З'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їх інтересам. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка скористувалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав. \~\~\~\~\~\~\~\~ Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте сторони не мають наміру зберегти шлюб. Суд вважає, що надання сторонам строку для примирення не дасть позитивних результатів, шлюб між сторонами носить формальний характер, разом вони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, моральним засадам суспільства, що мають істотне значення. Спорів з приводу місця проживання дитини та поділу майна сторони не мають. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Outcome: approved