Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Чемеровецького районного суду з позовом до приватного підприємства "РЕФЕРТІ",\~ співвідповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСПЕРА-А.В." про визнання недійсним Договору про надання послуг із оформлення Договору до Програми "Доступний Кредит", про визнання недійсним Договору про участь у програмі "Доступний Кредит", про застосування наслідків недійсності правочинів та стягнення грошових коштів в якому просить визнати недійсним Договір №3764 від 16.01.2017 року про надання послуг із оформлення Договору та включення до Програми «Доступний Кредит» укладений між [PERSON] та ПП «Реферті»; визнати недійсним Договір №3764 про участь в Програмі «Доступний Кредит» від 16.01.2017 року укладений між [PERSON] та ТзОВ «Проспера-А.В.»; стягнути з ПП «Реферті» в його користь кошти в сумі 14000,00 грн., 4194,72 грн. збитків; В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.01.2017 року мiж ним та ПП «Реферті» був укладений договiр №3764, про надання послуг із оформлення договору та включення до програми «Доступний Кредит», щодо зобовязання здійснити дії, спрямовані на отримання позики на умовах даної програми, а саме, забезпечення оформлення Договору про участь в Програмі «Доступний Кредит» між ТОВ «Проспера-А.В.» та Замовником; надання інформаційно-консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі Замовника в Програмі «Доступний Кредит». Також, 16.01.2017 року мiж ним та ТОВ «Проспера-А.В.» був укладений договiр №3764, предметом якого є надання вiдповiдачем послуг, спрямованих на отримання безвідсоткової позики, зазначеної в Додатку №1 до Договору. У вiдповiдностi до умов договору позивачем було сплачено фінансове забезпечення згідно п. 2 Договору №1, яке здійснюється тільки через банківські установи, на користь Виконавця, є договірною, що визначається у відсотковому розмірі, а саме: 4 % від суми позики, зазначеної в Додатку №1 до Договору про участь в Програмі «Доступний Кредит» між ТОВ «Проспера-А.В.» та замовником і сплачується одноразово шляхом перерахування 100% попередньої оплати на банківський рахунок Виконавця одночасно із підписанням Сторонами Договору, в сумі 14000 грн.. Позивач вважає, що спірні договори містять несправедливі умови щодо встановлення жорстких обов'язків споживача, а положенням ст. 19 Закону «Про захист прав споживачів»\~заборонена нечесна підприємницька практика, яка вводить споживача в оману. Крім того, відповідач не має повноважень на здійснення господарської діяльності по наданню фінансових послуг, оскільки в нього відсутня ліцензія на надання фінансових послуг. А тому вважає, що під час укладення Договору №2 представник ТзОВ «Проспера-А.В.» ввів його в оману. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач ПП «Реферті» в судове засідання не зявився, про місце, дату та час слухання справи повідомлений належним чином в порядку передбаченому ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Співвідповідач ТзОВ «Проспера-А.В.» в судове засідання повторно не зявився, про місце, дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до\~ст.128 ЦПК України\~відповідач зареєстроване місце проживання якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 282 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії договору N 3764 про надання послуг із оформлення Договору та включення до Програми "Доступний Кредит" від 16.01.2017 року, укладеного між [PERSON] та ПП „Реферті", пунктами 1.1, 2.1 передбачено, що клієнт доручає, а компанія приймає на себе зобов'язання здійснити наступні дії, спрямовані на отримання позики, на умовах Програми "Доступний Кредит", а саме: забезпечити оформлення Договору про участь в Програмі "Доступний Кредит" між компанією та клієнтом; надавати інформаційно-консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі клієнта в Програмі "Доступний Кредит". Фінансове забезпечення - оплата послуг клієнтом, яка здійснюється тільки через банківські установи, на користь компанії є договірною, що визначається у відсотковому розмірі, а саме 4 % від суми позики, зазначеної в додатку N 1 до Договору про участь в програмі "Доступний Кредит" і сплачується одноразово шляхом перерахування 100 % попередньої оплати на банківський рахунок компанії одночасно із підписанням сторонами даного договору, що становить 14000 грн.. Як вбачається з копії договору N 3764 від 16.01.2017 року укладеного між ТОВ "Проспера-А.В." та [PERSON], пунктами 1.1-1.6 передбачено, що за цим Договором Товариство за згодою позичальника зобов'язується вчинити від його імені певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у Додатку N 1 до даного Договору, на підставі ст.1046, 1048 ЦК України\~та на умовах діяльності Програми "Доступний Кредит", надалі за текстом - Програма, що міститься з Додатку N 2 до даного Договору, який є невід'ємною частиною цього Договору, у тому числі: а) організовувати та проводити розподіл Фонду Позичальників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь Позичальника за рахунок Фонду Позичальників; б) надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені Сторонами у порядку та в строки, передбачені цим Договором та Додатками до нього. Безвідсоткова позика та строки розрахунків по даному Договору зазначаються у відповідних Додатках до нього, які є невід'ємними частинами даного Договору. Позичальник доручив Товариству використовувати суми платежів для формування Фонду Позичальників та його розподілу, а також здійснювати надання безвідсоткової позики на користь Позичальників Програми "Доступний Кредит". Усі платежі, передбачені Договором та Додатками до нього, сплачуються у грошовій одиниці України через банківські установи на розрахункові рахунки Товариства у безготівковій формі. Умовами даного Договору передбачено лише надання Позичальникам безвідсоткової позики за рахунок коштів Фонду Позичальників. Придбання будь-якого товару на користь Позичальника за рахунок Фонду Позичальників за умовами даного Договору неможливе. Визначення термінів, використаних у тексті даного Договору та Додатків до нього, викладені у Додатку N 2 до даного Договору, який підписується Сторонами одночасно з підписанням даного Договору. У додатку N 1 до цього договору визначено кількість щомісячних платежів, які має оплатити [PERSON] - 60, по 10383,33 грн. (60*10383,33 грн.= 622999,80 грн.), а сума позики - 350000 грн. Вищезгадані правочини від імені обох юридичних осіб підписані їхнім представником [PERSON]. Згідно копії квитанцій № NOLHW47846 від 16.01.2017 року [PERSON] сплатив відповідачу кошти в сумі 14000,00 грн.. Відповідно до ч. 1, 2ст. 215\~ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6ст. 203 цього\~Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За змістом\~ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1ст. 229 цього\~Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до\~статей 229 - 233 ЦК\~правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до п. 20 згаданої постанови Пленуму, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми\~статті 230 ЦК\~не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Згідно із ч. 2ст. 627\~ЦК України\~у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Пунктом 7 ч. 1ст. 15\~ЗУ "Про захист прав споживачів"\~передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Статтею 18 Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачем не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Статтею 19 названого Закону, зокрема, передбачено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно ціни або способу розрахунку ціни, потреби у послугах. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Враховуючи вище викладене та встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсними Договору N 3764 про надання послуг оформлення Договору та включення до Програми "Доступний кредит", укладеного 16.01.2017 року між [PERSON] та ПП „Реферті", та договору № 3764 про участь в програмі „Доступний кредит" укладений з ТОВ „Проспера-А.В." оскільки якщо його недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин) визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, суд вважає, що позивачем [PERSON], як споживачем, доведено, що умови Договорів, що укладені між [PERSON] та ПП „Реферті" і ТОВ „Проспера-А.В." щодо ціни є несправедливими, а нечесна підприємницька діяльність відповідача ввела споживача в оману та спонукала його дати згоду на здійснення правочину (Договору), на який в іншому випадку він би не погодився, проте погодився будучи введеним в оману щодо ціни договору та потреби у послугах, зазначених у п. 1.1 цього Договору. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивачем не надано суду розрахунку інфляційних та річних витрат, а тому позов в цій частині до задоволення не підлягає. Квитанція нотаріуса про оплату послуг за видачу довіренності, також не доводить заподіяних збитків, оскільки представництво позивача здійснював адвокат за договором. За таких обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Приватного Підприємства „Реферті" на користь [PERSON] 14 000 грн. на повернення сплачених позивачем коштів на рахунок відповідача. Інші доводи та вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та є безпідставними. Відповідно до ч. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при подачі позову до суду, звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судовий збір відповідно до 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави в сумі 542,31 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial