Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 22 серпня 2007 року між ВАТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - Печерського відділення № 3715 і відповідачкою було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2246. Згідно умов договору, позивач зобов'язався надати відповідачці грошові кошти в сумі 35 000 дол. США, а відповідачка зобов'язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування ним в розмірі 12,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. 30 травня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено Додатковий договір 1 до Договору відновлювальної кредитної лінії № 2246 від 22 серпня 2007 року, яким Сторони домовилися про збільшення ліміту кредиту. Свої обов'язки позивач виконав своєчасно і сумлінно - банк надав, а відповідач отримала грошові кошти, всього 49 489, 64 дол. США. Проте, Позичальник свої зобов'язання, щодо повернення Кредиту, сплати процентів за вказаним Кредитним договором належним чином не виконує, чим порушує п. 1.1, 1.7., 4.З.1., 4.3.2. кредитного договору. 22.08.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 4947, де п. 1.1. договору передбачено, що, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, Іпотекодавець передає в іпотеку, а Іпотекодержатель (Позивач) цим приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, предмет іпотеки, який належить на праві власності Іпотекодавцю. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно, а саме: садовий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0, 0460 гектарів, що знаходиться на території [ADDRESS] Оскільки відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання по договору за нею утворилась заборгованість в розмірі 23 826,17 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 530 756,03 грн. Неналежне виконання відповідачкою своїх зобов'язань по договору та наявна у неї заборгованість змусили позивача просити суд винести рішення, яким задовольнити позовні вимоги та звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, шляхом реалізації вказаного предмету іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача вимогу позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо наявності у відповідачки заборгованості за кредитним договором, однак просив не задовольняти позовні вимоги банку, посилаючись на те, що він веде переговори з банком - позивачем щодо можливості реструктуризації боргу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України" в особі філії - Печерського відділення № 3715 - позивачем і відповідачкою [PERSON] було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 2246. Згідно п.1.1. Кредитного договору позивач зобов'язався надати позичальнику - відповідачу грошові кошти в сумі 35 000 дол. США, а позичальник зобов'язався отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Згідно п. 1.7. кредитного договору, позичальник зобов'язався щомісячно до 25 числа платіжного місяця здійснювати платежі в валюті наданого кредиту готівкою до каси банку на рахунок в Банку по: · погашенню Кредиту, після закінчення періоду надання кредиту (до 22 серпня 2008 року згідно п. 1.4. Кредитного договору) згідно наступного графіку - щомісячно з вересня 2008 року по січень 2016 року включно рівними частинами в сумі по 389 дол. США, а останній платіж в сумі 379 лол. США - не пізніше дати остаточного погашення кредиту, що визначена Кредитним договором. · сплаті процентів, які нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом щомісячно, починаючи з місяця в якому видано перший транш, а останній платіж не пізніше дати остаточного погашення Кредиту, що визначена Кредитним договором. Згідно п. 1.6. Кредитного договору, дата остаточного погашення кредиту не пізніше 22 лютого 2016 року. 30 травня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено Додатковий договір 1 до Договору відновлювальної кредитної лінії № 2246 від 22 серпня 2007 року, яким сторони домовилися про збільшення ліміту кредиту та пункти 1.1, 1.3 та 1.6. Договору відновлювальної кредитної лінії було викладено в новій редакції, а саме Сторони погодили суму ліміту кредиту і визначили його в розмірі 49 505(сорок дев'ять тисяч п'ятсот п'ять) доларів США; змінено графік погашення кредиту в частині розміру погашення обов'язкової суми. 26 лютого 2010 року між Банком та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 2 до Договору відновлювальної кредитної лінії № 2246 від 22 серпня 2007 року, яким Сторони прийшли до згоди щодо реструктуризації простроченої заборгованості по кредиту та зміни графіку погашення кредиту шляхом перерахування сплати прострочених платежів рівномірними частинами на весь термін кредитування, що залишився, та зменшення розміру щомісячних платежів, що мають сплачуватися з лютого 2010 року по січень 2011 року в межах строку кредитування. Таким чином, п. 1.7. Договору відновлювальної кредитної лінії було викладено у наступній редакції, а саме, позичальник зобов'язується щомісячно до 25 числа платіжного місяця здійснювати платежі в валюті наданого кредиту готівкою до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок в Банку по: · погашенню кредиту в сумі 6 088, 61 дол. США - до січня 2010 року включно; · погашення кредиту в сумі 276, 00 дол. США - щомісячно з лютого 2010 року по січень 2011 року включно; · погашення кредиту в сумі по 658, 00 дол. США - щомісячно з лютого 2011 року по січень 2016 року включно, а останній платіж в сумі 624, 39 дол. США - не пізніше дати остаточного погашення Кредиту. · сплаті процентів, які нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з серпня 2007 року, а останній платіж не пізніше дати остаточного погашення кредиту. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що відповідачка отримала від позивача кредит на суму 49 489, 64 дол.США., однак відповідачка свої обов'язки по погашенню заборгованості виконувала не належним чином, в зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість, яка станом на 22.04.2015 р. становить 23 826 (двадцять три тисячі вісімсот двадцять шість) доларів США 17 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.04.2015 р. складає 530 756, 03 грн., що складається із: · 7 204 доларів США 39 центів - загальна сума не простроченого кредиту (основного боргу); · 10 527 доларів США 63 центи - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); · 3 943 доларів США 77 центи - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; Відповідно до п. 4.З.1., 4.3.5. Кредитного договору. Відповідач зобов'язався відповідати перед Банком по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього Договору, всіма власними коштами та майном та належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання. Пункт 4.2.2. Кредитного договору визначає, що при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом та/або процентами Позивач набуває право вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.3.3. визначено обов'язок відповідача - позичальника у випадку порушення умов кредитного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій. Відповідно до пункту 5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом і комісійної винагороди позичальник зобов'язався сплатити на користь позивача пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. В зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, загальний розмір пені станом на 22.04.2015р. становить 2 150,38 доларів США, виходячи із розрахунку (1 568,78 доларів США нарахованої пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом + 581,60 доларів США нарахованої пені по кредиту за несвоєчасне його погашення). Згідно п. 3.1. Кредитного договору виконання позичальником зобов'язання за цим Договором забезпечено нотаріально посвідченим Іпотечним договором на Предмет іпотеки, а саме 22.08.2007 року між Банком (Іпотекодержателем) та [PERSON] (надалі - Іпотекодавець та/або Відповідач) було укладено Іпотечний договір № 4947 (надалі - Іпотечний договір), де п. 1.1. Договору передбачено, що, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, Іпотекодавець передає в іпотеку, а Іпотекодержатель (Позивач) цим приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, предмет іпотеки, який належить на праві власності Іпотекодавцю. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно, а саме: садовий будинок [ADDRESS]. Садовий будинок загальною площею 62, 60 кв. м., житлова площа 30, 80 кв. м., зазначений на плані літерою «А» та має наступні споруди: сарай - під літерою «Б», вбиральня - під літерою «В», душова під літерою «Г», спорудження - № 1 -№ 3 № 1 та земельна ділянка площею 0, 0460 гектарів, що знаходиться на території [ADDRESS] Цільове призначення - ведення садівництва. Право власності на предмет іпотеки підтверджується свідоцтвом про право власності, серія [NUMBER], видане Головним управлінням игтлового забезпечення, виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна ївсністрація) 08 вересня 2004 року на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 31 серпня 2004 року № 1580-С/ГК, зареєстроване в Київському міському бюро гянічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 14 вересня 2004 в реєстрову книгу № 27-38 за № 6153 та державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 156497, що виданий Київською міською радою 28 грудня 1999 на підставі Рішення Київської міської ради № 90-8/191 від 1" грудня 1998 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №90-2-01827. Пунктом 3.1.3. Іпотечного Договору передбачено, що Іпотекодержатель набуває право ернення стягнення не Предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором та/або Іпотечним договором, в тому числі невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше 2 місяців. Згідно п. 6.2. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки будь-яким способом не забороненим законодавством, в тому числі на підставі рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п.6.6. цього Договору. Пунктом 6.4.1. Іпотечного договору передбачено, що кошти виручені від продажу предмету іпотеки направляються у першу чергу на погашення зобов'язання. У п 6.1. Іпотечного договору зазначено, що Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу, зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим Договором та/або у випадку невиконання Боржником своїх обов'язків передбачених Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться недійсною. При цьому, у разі порушення Зобов'язання та/або умов цього Договору та прийняття Ьютекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель з- оов'язаний надіслати Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про його виконання протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель справі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення частини другої цього пункту не є перешкодою для реалізації права Іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на ліовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а .за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимоРҐІцо звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. У п. 4.2.2. Кредитного договору, що підписаний сторонами, зазначено, що при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказані положення договору відповідають вимогам ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, згідно якої, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, а згідно ст. 572 цього кодексу в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частина 1 статті 589 ЦК України передбачає, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, і відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ч.2 ст.589 ЦК України). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.590 ЦК України). Закон України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 p. передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Ст. 35 Закону регламентує право іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. З ЗУ «Про іпотеку» взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Статтею 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Із вищевказаними нормами ЗУ «Про іпотеку» узгоджуються положення п.п. 3.1.3., 4.2., 6.1. іпотечного договору, згідно яких, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.2. іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь - яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6. цього договору. Зазначене положення іпотечного договору кореспондується із вимогами ч.3 ст.ЗЗ ЗУ «Про іпотеку». Пункт 6.6. Іпотечного договору встановлює, що за цим Договором Іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу, та/або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань на підставі цього Договору або укладеного договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством. За рішенням суду звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за правилами ст.39 ЗУ «Про іпотеку», згідно з якою суд у своєму рішенні може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку». Статтею 38 ЗУ "Про іпотеку" встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу, здійснивши продаж предмета іпотеки будь-який особі-покупцеві шляхом укладення договору купівлі-продажу від імені іпотекодержателя (AT «Ощадбанк»), Звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися будь-яким з способів не заборонених законодавством на вибір іпотекодержателя, тобто на вибір AT «Ощадбанк», зокрема здійснення за рішенням суду продажу предмета іпотеки будь-який особі-покупцеві, шляхом укладення договору купівлі-продажу від імені іпотекодержателя в рахунок виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором у порядку, передбаченому ст.38 ЗУ «Про іпотеку». Враховуючи вищевикладене, а саме неналежне виконання позичальником [PERSON] умов Договору відновлювальної кредитної лінії від 22.07.2007 р. № 2246 щодо повернення кредитних коштів в строк визначений договором та наявність простроченої заборгованості по кредиту та нарахованих процентах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі виклаДёного, відповідно до ст. 525, 526, 527, 533, 548, 549, 550, 551, 572, ч.І ст. 575. 589, 590, 599, 625, 629, 1054 ЦКУкраїни; ст. 1, 2, 3, 7, 11, 12, 33, 35, 36, 38, 39 ЗУ "Про іпотеку"; ЗУ "Про заставу"; ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved