Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] міський центр зайнятості 18 жовтня 2017 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів у сумі 31918,38 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення". [PERSON] 23.08.2012 року звернувся до [PERSON] міського центру зайнятості в пошуках роботи. Статус безробітного [PERSON] було надано 30.08.2012 року на підставі власноручно підписаної цією особою заяви відповідно до ст. 43 ЗУ „Про зайнятість населення". У вказаній заяві [PERSON] підтвердив, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець та не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. За час перебування на обліку як безробітний [PERSON] отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення допомогу по безробіттю з 30.08.2012р. по 26.05.2013р. в сумі 31918,38 грн. При черговому зверненні у червні 2017 року до [PERSON] міського центру зайнятості в пошуках роботи, відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, [PERSON] міським центром зайнятості зясовано, що [PERSON] під час реєстрації 23.08.2012р. та набутті статусу безробітного 30.08.2012р. не повідомив службу зайнятості, що зареєстрований як фізична особа-підприємець з 07.06.2000р. Згідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 07.06.2000р. та припинена державна реєстрація підприємницької діяльності лише 07.08.2014р. Постановою [PERSON] окружного адміністративного суду від 30.05.2011р. припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON]. В результаті неповідомлення [PERSON] спеціалістів центру зайнятості про те, що він зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності йому незаконно було надано статус безробітного та безпідставно виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 30.08.2012р. по 26.05.2013р. в сумі 31918,38 грн. [PERSON] міським центром зайнятості 05.07.2017р. скеровано [PERSON] повідомлення про відшкодування коштів в сумі 31918,38 грн., яка залишена ним без задоволення. На підставі наведеного, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечили, дали пояснення аналогічні викладеним у письмовому запереченні на позов та доповнили, що відповідач дійсно 07.06.2000р. був зареєстрований як фізична особа-підприємець. За деякий час він прийняв рішення про припинення господарської діяльності і подав у Департамент економічної політики та ресурсів [PERSON] міської ради відповідну заяву разом з необхідними документами, в тому числі і довідкою про зняття з податкового обліку. Наказом Департаменту економічної політики та ресурсів [PERSON] міської ради від 20.06.2002р. за №223 р.л-з скасовано державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] На час звернення з заявою про надання статусу безробітного відповідач не був фізичною особою-підприємцем і господарської діяльності не здійснював. Про те, що в провадженні [PERSON] окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ДПІ у Залізничному районі м.Львова до [PERSON] про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця відповідачу відомо не було і участі у розгляді цієї справи він не приймав, а постанову суду від 30.05.2011р., якою припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON] він не оскаржував, так як його підприємницька діяльність була припинена ще в 2002р. і тому вважав, що ця постанова не впливає на його права. Просять в позові відмовити. , Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, 30.08.2012 року [PERSON] подав до [PERSON] міського центру зайнятості заяву щодо надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Закону України "Про зайнятість населення". В своїй заяві зазначив, що на час звернення він не має постійного або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, а також зазначив, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. На підставі поданої [PERSON] заяви, наказами [PERSON] міського центру зайнятості від 30.08.2012р. [PERSON] було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю відповідно до Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". За період з 30 серпня 2012 року по 26 травня 2013 року [PERSON] було виплачено допомогу по безробіттю в сумі 31918,38 грн. Згідно акту №28 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 04.07.2017р., в порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, [PERSON] міським центром зайнятості встановлено, що [PERSON], перебуваючи на обліку як безробітний з 30 серпня 2012 року по 26 травня 2013 року, був зареєстрований як фізична особа-підприємець, і припинив підприємницьку діяльність 07.08.2014р., що підтверджується даними Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Постановою [PERSON] окружного адміністративного суду від 30.05.2011р. припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON] та зобовязано фізичну особу-підприємця [PERSON] виконати постанову негайно. [PERSON] міським центром зайнятості 05.07.2017р. надіслано [PERSON] повідомленням з вимогою повернути незаконно отриману допомогу з безробіття за період з 30 серпня 2012 року по 26 травня 2013 року у сумі 31918,38 грн., що залишено ним без задоволення За змістом ч.1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 року № 5067-VI ,,Про зайнятість населення" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. Згідно ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законом, доходів. Статтею 4 Закону України ,,Про зайнятість населення" визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 та ч. 3 ст. 36 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Крім цього, на момент звернення [PERSON] до [PERSON] міського центру зайнятості діяв Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 року, яким визначено порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати\~\~для\~\~організації\~\~безробітними підприємницької діяльності. Так, відповідно до п.6.1 вищевказаного Порядку допомога по безробіттю призначається та виплачується з 8 дня після реєстрації особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Положенням п.6.2 визначено перелік документів, на підставі яких призначається допомога по безробіттю. Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Управлянням державної реєстрації юридичного департаменту [PERSON] міської ради 07.06.2000р. проведено державну реєстрацію фізичної особи підприємця [PERSON], а 07.08.2014р. державним реєстратором внесено запис про припинення державної реєстрації підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] Законом України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців набрав чинності 01.07.2004р. Державна реєстрація фізичної особи-підприємця [PERSON] та скасування державної реєстрація фізичної особи-підприємця [PERSON] проведено до набрання чинності Законом України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підтриємців. Відповідно до абз.1 ст.11 Закону України „Про підприємництво від 07.02.1991р., чиннного станом на 01.06.2002р., діяльність підприємця припиняється з власної ініціативи. Положенням про державну реєстрацію субєктів підприємницької діяльності, чинного станом на 01.06.2002р., визначено порядок державної реєстрації та перереєстрації суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, за винятком окремих видів суб'єктів підприємницької діяльності, для яких законами України встановлено спеціальні правила державної реєстрації, а також порядок скасування державної реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності. Згідно п.п.36, 37,38,39 даного Положення скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта підприємницької діяльності статусу юридичної особи і є підставою для виключення його з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи здійснюється шляхом виключення його з Реєстру суб'єктів підприємницької діяльності на підставі таких документів: особистої заяви підприємця-громадянина або рішення суду (господарського суду) у випадках, передбачених законодавством; довідки органу державної податкової служби про зняття з обліку; довідки установ банків про закриття рахунків; довідки органу внутрішніх справ про здачу печаток і штампів; оригіналу свідоцтва про державну реєстрацію. Орган державної реєстрації у 10-денний термін повідомляє відповідні органи державної податкової служби та державної статистики про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності. Реєстраційна справа суб'єкта підприємницької діяльності, державну реєстрацію якого скасовано, передається органом державної реєстрації до місцевої державної архівної установи в установленому порядку. З наказу №223р.с.з від 20.06.2002р. „Про скасування державної реєстрації субєктів підприємницької діяльності-фізичних осіб, виданого Департаментом економічної політики та ресурсів [PERSON] міської ради, належно завірену копію якого було оглянуто в судовому засіданні, вбачається, що відповідно до ст.8,11 Закону України „Про підприємництво та п.36 Положення про державну реєстрацію субєктів підприємницької діяльності, у звязку з припиненням підприємницької діяльності, на підставі поданих особисто заяв підприємців-громадян, скасовано державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] ( свідоцтво №3246 , реєстрації з 07.06.2000р.). Згідно з пуктом 2 наказу, даний слід довести до відома підприємців та Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова. Однак, при заповненні даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором було внесено запис про державну реєстрацію фізичної особи підприємця [PERSON], однак не було внесено запис про скасування 20.06.2002р. державної реєстрації фізичної особи-підприємця [PERSON], що на переконання суду не вказує на умисне невиконання відповідачем своїх обов'язків та зловживання ними для отримання допомоги по безробіттю Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON], на момент звернення 30.07.2012р. до [PERSON] міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, не був субєктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, так як 20.06.2002р було скасовано державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON], тобто подав [PERSON] міському центру зайнятості правдиві відомості, а відтак підпадав під визначення ,,безробітного, яке містить ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення». За наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] міського центру зайнятості про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 31918,38 грн. є безпідставним і до задоволення не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed