Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № MRA0G204005172 від 15.08.2007 року у розмірі 7780,40 доларів США, що за курсом 25,85 грн. за один долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.03.2020 року, складає 201123,34 грн., і яка складається з: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 2445,05 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1902,85 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 372,00 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 3060,50 доларів США та судових витрат у справі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому позивач просить суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3016,85 грн. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] 15.08.2007 року укладено кредитний договір № MRA0G204005172, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 3000,00 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 13.03.2020 року становить 7780,40 доларів США, і яка складається з: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 2445,05 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1902,85 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 372,00 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 3060,50 доларів США. Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.05.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач в судові засідання не з`явилась, причини неявки до суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно, шляхом направлення судових повісток, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала. Також, відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши позовну заяву та письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 15.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № MRA0G204005172, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредитні кошти, шляхом надання готівкою через касу Банку, на термін по 13.08.2027 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії, у розмірі 3000,00 доларів США на наступні цілі: придбання жилої нерухомості, а також 2700,00 доларів США, на оплату страхових платежів у випадках та згідно порядку , передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору . Періодом сплати вважати період з «07» по «12» число кожного місяця, а саме Позичальник повинен був надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 39,38 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка вбирає заборгованість за кредитом, відсотками, винагороди. Відповідно до п. 4.1 даного Договору, при порушенні Позичальником будь-якого\~ із зобов`язань, передбачених у п.п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не меншу 1 гривні за кожен день прострочки. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином. Натомість відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним Договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 13.03.2020 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 7780,40 доларів США, що еквівалентно 201123,34 грн. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Станом на 13.03.2020 року розмір заборгованості становить 7780,40 доларів США,\~ яка складається із: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 2445,05 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1902,85 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 372,00 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 3060,50 доларів США. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії у розмірі 372,00 доларів США, суд враховує відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц, а також правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачяться на користь споживача. Таким чином, оскільки комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією. При вирішенні питання щодо стягнення пені, суд приходить до наступних висновків. За розрахунком позивача сума пені була нарахована внаслідок невиплати щомісячної суми кредитного платежу та порушення строків виплати щомісячного платежу. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно даного Переліку місто Маріуполь є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Відносно строків дії вказаного розпорядження та проведення антитерористичної операції суд відзначає, що за пунктом 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014 затверджується перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Також у десятиденний строк після закінчення антитерористичної операції Кабінету Міністрів наказано прийняти остаточний перелік таких населених пунктів. З огляду на вказані положення нормативних актів на сьогоднішній день відсутні дані щодо дати остаточного закінчення антитерористичної операції для визначення кінцевого періоду дії Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року відносно заборони нарахування пені та/або штрафів за кредитними договорами, зокрема, на території м. Маріуполя. Отже, нарахування пені за період з 14 квітня 2014 року по теперішній час для боржників, які зареєстровані на території м. Маріуполя, не відповідає вимогам закону. З матеріалів справи вбачається, що місцем реєстрації відповідачки є місто Маріуполь. На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для нарахування відповідачці пені у розмірі за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 3060,50 доларів США у період дії заборони з огляду на місце проживання відповідачки та періоду нарахування цих сум, а тому вимоги позивача не ґрунтуються на законі та в цій частині вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням переліченого, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість частини позовних вимог відносно заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 2445,05 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1902,85 доларів США, а всього 4347,90 доларів США. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3016,85 грн., з урахування ціни позову у розмірі 201123,34 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, а саме стягнуто заборгованість у загальному розмірі 4347,90\~ доларів США, що еквівалентно за розрахунками позивача 112393,22 грн., стягненню з відповідача підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1685,82 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial