Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації від вартості частки квартири. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що з 19.10.2001 року він знаходиться в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Під час перебування у шлюбі відповідачем за договором купівлі-продажу було придбано квартиру [ADDRESS]., що є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач з 31 грудня 2002 року була зареєстрована у зазначеній квартирі та фактично продовжує проживати з дітьми в ній до даного часу. Позивач не має наміру користуватися вказаною квартирою та зберігати своє право власності на частку вказаної квартири. У зв'язку з цим позивач просив припинити його право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], та стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію від вартості 1/2 частки спірної квартири в розмірі 420739 грн., а також зобов'язати відповідача сплатити йому компенсацію протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили. У свою чергу відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що під час її із позивачем шлюбу ними були накопичені спільні грошові кошти, загальна сума яких складає - 46 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.03.2016 року, складає 1 207 040 грн. Вказані грошові кошти, здобуті в результаті спільної праці та спільними зусиллями подружжя. З метою належного збереження коштів та отримання банківських відсотків за користування грошима, в різні проміжки часу, кошти вносилися на депозитні рахунки, які відкривалися подружжям в фінансових установах України. В період з 31.07.2008 року по 28.11.2012 року подружжям були відкриті рахунки в наступних банківських установах: 31 липня 2008 року, подружжям був відкритий строковий банківський вклад (депозит) у ВАТ КВ «Надра» (на теперішній час АТ "КВ "Надра") на суму 9 000, 00 (Дев'ять тисяч доларів С11ІА 00 центів), що підтверджується договором № 555270 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках Пакету послуг ПП «Базовий+» № 1185776; 08 квітня 2010 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ "ІНДЕКС-БАНК", на суму 17 000, 00 (Сімнадцять тисяч доларів С11ІА 00 центів), що підтверджується договором № 1716651810/1 банківського вкладу фізичної особи «Строковий»; 20 травня 2010 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ КБ "ПриватБанк", на суму 1 150 ([PERSON] тисяча сто п'ятдесят Євро 00 Євро центів), що підтверджується договором № ЗАМРІМО 1000710566502 (Вклад «Стандарт» з щомісячної виплатою); 03 червня 2010 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ВАТ "ХОУМ [PERSON]", на суму 13 400 (Тринадцять тисяч чотириста доларів США 00 центів), що підтверджується договором № 2/140225 банківського вкладу «Максимальний»; 06 грудня 2010 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ВАТ "ХОУМ [PERSON]", на суму 15 321 (П'ятнадцять тисяч триста двадцять один доларів США 00 центів), що підтверджується договором № 2/151721 банківського вкладу «Максимальний»; 29 червня 2011 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ "Платинум Банк", на суму 16 035, 97 (Шістнадцять тисяч тридцять п'ять доларів США 97 центів), що підтверджується договором № 00030517 про розміщення вкладу «Класичний» (з виплатою процентів в кінці строку); 28 листопада 2012 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ КБ "ПриватБанк", на суму 23 000 (Двадцять три тисячі доларів США 00 центів), що підтверджується договором № 5АМОІ\\180000730964913 вклад «Універсальний»; 28 листопада 2012 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ КБ "ПриватБанк", на суму 23 000 (Двадцять три тисячі доларів США 00 центів), що підтверджується договором № 5АМОІ\\]8000073096486б вклад «Універсальний». На депозитні рахунки відкриті в ПАТ КБ "Приватбанк", за договорами про відкриття рахунку для вкладу "Універсальний" № 5АМОГ^80000730964866 та № 5АМОІ\\І80000730964913, подружжям 28.11.2012 року, було внесено загалом 46 000 доларів США. За рахунок накопичених заощаджень, подружжя мало намір придбати приватний будинок та земельну ділянку для наступного проживання однією сім'єю. 29 травня 2013 року, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не ставлячи позивачку до відома, зняв грошові кошти з депозитних рахунків відкритих подружжям. В подальшому, відповідач програв вказані кошти в гральному закладі. Таким чином, відповідач не отримуючи згоди позивачки, обернув кошти на свою користь. Тобто витрачаючи кошти не діяв в інтересах подружжя, чим порушив майнові права відповідачки. Крім того, за час шлюбу подружжя придбало гараж [ADDRESS]. Гараж складається із: гараж № 3 з погрібом, загальною площею 27,7 кв.м. Відповідач просила суд виділити у її власність 1/2 частину гаражу [ADDRESS] а також стягнути з позивача на її користь компенсацію 1/2 частини спільних грошових коштів подружжя в розмірі 603 520 гривень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечував у повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та її представники в судовому засіданні заперечували проти первісного позову в повному обсязі. Підтримали позовні вимоги за зустрічним позовом, просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові. Вислухавши пояснення представників сторін та відповідача, свідка [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги як позивача за первісним позовом, так і відповідача за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2001 року сторонами було укладено шлюб. За час шлюбу сторонами були придбані: 14 грудня 2001 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 8896, квартира [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачем [PERSON], та 25 листопада 2006 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 5452, гараж №3, що знаходиться за адресою [ADDRESS], право власності на який зареєстровано за позивачем [PERSON]. Згідно ст.60, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Виходячи з того, що вищевказане майно було придбано сторонами за час шлюбу, сторони визнали факт належності вказаного майна до спільної сумісної власності подружжя, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину гаражу №3 який заходиться [ADDRESS] підлягають задоволенню. Також підлягає поділу інша спільна сумісна власність подружжя, а саме за позивачем по справі підлягає визнанню право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Розглядаючи вимоги позивача [PERSON] щодо припинення права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та стягнення грошової компенсації від вартості відповідної частки спірної квартири у розмірі 420 739 гривень 00 копійок, суд не вбачає підстав для їх задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. Із врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Вказаний правовий висновок зробив Верховний Суд України при розгляді 13 січня 2016 року справи № 6 - 2925 цс 15. Проте, позивач на довів суду належними та допустимими доказами, зокрема, спроможність відповідача, як співвласника, виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за нею права власності на спільне майно та чи не становитиме це для неї надмірний тягар, оскільки попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду згідно вимог ст. 71 СК України не відбулося. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги відповідача за зустрічним позовом щодо стягнення з позивача ? частини спільних грошових коштів подружжя в розмірі 603520 грн., з огляду на наступне. Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в статті 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статті 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця. Вказаний правовий висновок зробив Верховний Суд України при розгляді 18 травня 2016 року справи № 6-1327цс 15. Проте, відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів тому, що грошові кошти на банківських рахунках, які були відкриті позивачем, набувались за рахунок спільної праці подружжя. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати сторін підлягають взаємозаліку. На підставі викладеного та

Outcome: partial