Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси із позовом звернулась [PERSON] до ТОВ «Авентус Україна», в якому просить визнати недійсним Договір позики укладений між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», посилаючись на таке. Між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 3043572 від 12 жовтня 2020 року, відповідно до якого позивачем було отримано позику. Однак, ознайомившись зі змістом договору, укладений договір є недійсним, зважаючи на наступне: По-перше, ТОВ «Авентус Україна» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, позивачем не було підписано даний договір. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Частинами 2, 3 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії основні характеристики продукції; ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; інші умови поставки або виконання договору; мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; період прийняття пропозицій; порядок розірвання договору. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 по нього Закону у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Ч. 3. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: - найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; - тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); - суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; - тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни; - реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; - необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності). Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача; - порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); - попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; - порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; - порядок дострокового повернення кредиту; - у разі укладення договору про споживчий кредиту формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу. Відповідачем було проігноровано зазначену вимогу та не повідомлено письмово мені всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що мені, як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і я був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а Відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав мені відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено: правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 1 ст. 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Крім того, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами, можуть бузи визнані недійсними. Міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООІ1 від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів, серед яких визначено сприяння у боротьбі зі шкідливою діловою практикою підприємств, яка негативно відбивається на споживачах. Хартією захисту споживачів, ухваленою 25 сесією консультативної асамблеї Европейського союзу у 1973 році за№ 543, передбачено, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, оскільки споживачу під час укладення кредитного договору об`єктивно бракує знань для здійснення правильного вибору послуг із запропонованих на ринку та оцінки укладеного договору. По-друге: На рахунок підписання договору. Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1,4 ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину с недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. На підставі ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Однак, прийняття пропозиції від Відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик Відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію. Відповідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналог власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ЗУ «Про електронні довірчі послуги»: Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Кваліфікований електронний підпис мас гаку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, га має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Таким чином, оскільки порядок акцентування пропозиції Відповідачем не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», Договір про надання позики, укладений між мною та Відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідно до Постанови ВСУ від 12 жовтня 2016 року по справі № 916/16/16: «Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження укладення між сторонами змішаного договору (ст. 628 ПК України), який містить елементи як кредитного договору, так і договору банківського рахунку позивачем надано роздруківку електронної заяви ФОП ОСОБА 4 від 14.06.2011, відповідно до якої: "Банк за наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту на рахунку № [NUMBER] , про розмір ліміту Банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту і погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua і разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши цю заяву, Клієнт приєднується і погоджується із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.Privatbank,ua". Водночас, судами встановлено, що дана заява не містить підпису відповідача, натомість у заяві наявна відмітка про накладення клієнтом 14.06.2011 електронно-цифрового підпису у системі інтернет- клієнт-банкінгу Приват 24. Відповідно до ст. З Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо відповідає вимогам передбаченим статтею. Згідно із ст. 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; та інші передбачені статтею. Разом з тіш, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме ФОП ОСОБА 4 підписано електронним цифровим підписом заяву від 14.06.2011 про приєднання до умов, викладених в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. При цьому, відповідач заперечує факт підписання даної заяви. Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" не доведено факту укладення між сторонами договору банківського обслуговування, який є підставою позову від 14.06.2011, що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Водночас, правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», в той час як позивачем не доведено підстав користування відповідачем кредитними коштами банку». По-третє,\~відповідно ст.\~1047\~ЦК України,\~договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~сум підтвердження\~укладення договору\~позики та\~його умов\~може бути\~представлена розписка\~позичальника або\~інший документ,\~який посвідчує\~передання йому\~позикодавцем визначеної\~грошової суми\~визначеної кількості\~речей.\~Відповідно ч.\~1\~ст.\~1046\~ІДК України,\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~не власність\~другій стороні\~(позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознак позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або ж\~кількість речей\~того ж\~роду та\~такої ж\~якості.\~Відповідно Постанови\~ВСУ від\~08\~червня 2016\~року по\~справі №\~6-1103нс\~16:\~«Вирішуючи питання\~про усунення\~розбіжностей у\~застосуванні вказаних\~норм матеріального\~права,\~Судова пал\~цивільних справах\~Верховного Суду\~України виходить\~з такого.\~Позикові відносини\~регулюються положеннями\~глави 71\~ЦК України.\~Поняття договору\~позики визначено\~статтею 1046\~ЦК України,\~згідно з\~якою за\~цим договором\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~грошових коштів\~(суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості.\~За своїми\~ознаками договір\~позики є\~реальніш,\~оплатним або\~диспозитивно безоплатно одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики є укладеним з моменту передання гг або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640ІІК України, за якою відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення п дії. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміє припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть\~бути односторонніми\~та де\~багатосторонніми (договори).\~За змістом\~статті 205\~ЦК України\~сторони мають\~право обирати\~форму правочину,\~якщо інше\~встановлено законом.\~Правочин,\~для якого\~законом не\~встановлена обов`язкова\~письмова ф\~вважається вчиненим,\~якщо поведінка\~сторін засвідчує\~їхню волю\~до настання\~відповідних правових\~наслідків.\~За статтею\~208\~ЦК України\~у письмовій\~формі належить\~вчиняти,\~зокрема,\~правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мін: доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного міні доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визнання грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видавав боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій ф якщо він підписаний його стороною (сторонами)». По-четверте, що Договір № 3043572 від 12.10.2020 року про надання позик умовах фінансового кредиту укладений мною, [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», містить ознаки Кредит ного договору. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 11К України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 2 ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». По-п`яте, в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Для розуміння визначення поняття сукупної вартості кредиту слід звернутися до Постанови Правління Національного банку України № 168 від 08.06.2017 року «Про затвердження Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.» Відповідно до вище вказаної постанови: «Банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК = ЗРК + ЗВСК, де ЗВК - загальна вартість кредиту; ЗРК - загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. У разі відсутності інформації про вартість додаткових та супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання споживчого кредиту, для надання такої інформації враховуються вимоги законодавства про споживче кредитування щодо визначення вартості цих послуг відповідно до їх орієнтовної вартості». Однак працівниками ТОН «Авентус Україна», було проігноровано дані вимоги законодавства та не було надано розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим реально нарахований мені відсоток за користуванні кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. По-шосте, щодо нечесної підприємницької практики. Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено: правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 1 ст. 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Вимога про нарахування та сплату неустойки, яка с явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. третій ст. 509 та частинах першій, другій ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права та засіб розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, а не несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Такого ж висновку дійшов Конституційний Суд України в рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рн/2013 у справі № 1-12/13. Відповідачем було введено мене в оману на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та мені не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Позивачу було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що позивач погодився на укладання зазначених договорів. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як мені запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків, за кредитним договором, укладеним між позивачем та Відповідачем значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Згідно з ч. 3 ст. 549 пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проте звертаю Вашу увагу, що розмір нарахованої пені, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Згідно з п. 2, ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно з ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 216 ЇЖ України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно ч. 1 ст. 216 1ІК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у пазурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Аналогічний висновок вказаний в постанові Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідач ТОВ «Авентус Україна» надав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог стосовно визнання Договору №3043572 про надання споживчого кредиту від 12 жовтня 2020 року недійсним у повному обсязі, посилаючись на таке. Вся процедура укладення з Товариством Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - Правила) та проходить в онлайн-режимі. Так, перед укладенням Кредитного договору Товариство шляхом розміщення на власному Веб- сайті надало Клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені Правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. Разом з тим, серед іншого, саме на першій сторінці Веб-сайту Товариства міститься/містилась інформація про: - акційну/знижену процентну ставку. - стандартну процентну ставку; - про максимальний строк кредиту; - про максимальну суму кредиту; - умови пролонгації; - способи отримання кредиту, тощо. Окрім того, на першій сторінці веб-сайту Товариства міститься посилання на вкладку Обов`язкова інформація для клієнта», де міститься інформація про: Товариство, як надавача фінансової послуги: - найменування, місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти Товариства, адреса, за якою приймаються скарги Споживачів; - найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); - відомості про державну реєстрацію Товариства; - інформацію щодо включення Товариства до відповідного державного реєстру фінансових установ; - інформацію щодо наявності у Товариства, права на надання фінансової послуги; - контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності Товариства; Фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; Кредитний договір: - наявність у Клієнта права на відмову від Кредитного договору; - строк, протягом якого Клієнтом може бути використано право на відмову від Кредитного договору, а також інші умови використання права на відмову від Кредитного договору; - мінімальний строк дії Кредитного договору (якщо застосовується); - наявність у Клієнта права розірвати чи припинити Кредитний договір, права дострокового виконання Кредитного договору, а також наслідки таких дій; - порядок внесення змін та доповнень до Кредитного договору; - неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за Кредитним договором без письмової згоди Клієнта; Також, на першій сторінці веб-сайту Товариства міститься посилання на вкладку «Документи», де містяться Правила, примірні Кредитні договори, що укладаються з Товариством, а також архів документів, що містить редакції Правил, що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору. Так, перед подачею заявки на отримання кредиту, Клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами, Паспортом споживчого кредиту та відповідним примірним Кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих Правилах, при цьому, він повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. На веб-сайті Товариства не встановлено часові обмеження для ознайомлення з вищевказаною інформацією для прийняття клієнтом/клієнтами обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання кредиту та визначитись з його істотними умовами. Так, інформація, яка була/є необхідна Клієнту для прийняття ним обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання Кредиту, була/є розміщена Товариством на власному Веб-сайті та була/є повного, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення та містила/містить всі необхідні відомості, що передбачені вимогами чинного законодавства. Інакше кажучи, на веб-сайті Товариства містилась вся необхідна інформація для прийняття Клієнтом обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання Кредиту та визначитись з його істотними умовами. Сторони по справі надали заяви про слухання справи за їх відсутності, на своїх-з вимогах наполягали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Процедура укладення з Товариством Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - Правила) та проходить в онлайн-режимі. Перед укладенням Кредитного договору Товариство шляхом розміщення на власному Веб-сайті надало Клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені Правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. На першій сторінці Веб-сайту Товариства міститься/містилась інформація про: - акційну/знижену процентну ставку. - стандартну процентну ставку; - про максимальний строк кредиту; - про максимальну суму кредиту; - умови пролонгації; - способи отримання кредиту, тощо. Окрім того, на першій сторінці веб-сайту Товариства міститься посилання на вкладку Обов`язкова інформація для клієнта», де міститься інформація про: Товариство, як надавача фінансової послуги: - найменування, місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти Товариства, адреса, за якою приймаються скарги Споживачів; - найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); - відомості про державну реєстрацію Товариства; - інформацію щодо включення Товариства до відповідного державного реєстру фінансових установ; - інформацію щодо наявності у Товариства, права на надання фінансової послуги; - контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності Товариства; Фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; Кредитний договір: - наявність у Клієнта права на відмову від Кредитного договору; - строк, протягом якого Клієнтом може бути використано право на відмову від Кредитного договору, а також інші умови використання права на відмову від Кредитного договору; - мінімальний строк дії Кредитного договору (якщо застосовується); - наявність у Клієнта права розірвати чи припинити Кредитний договір, права дострокового виконання Кредитного договору, а також наслідки таких дій; - порядок внесення змін та доповнень до Кредитного договору; - неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за Кредитним договором без письмової згоди Клієнта; На першій сторінці веб-сайту Товариства міститься посилання на вкладку «Документи», де містяться Правила, примірні Кредитні договори, що укладаються з Товариством, а також архів документів, що містить редакції Правил, що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору. Перед подачею заявки на отримання кредиту, Клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами, Паспортом споживчого кредиту та відповідним примірним Кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих Правилах, при цьому, він повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. На веб-сайті Товариства не встановлено часові обмеження для ознайомлення з вищевказаною інформацією для прийняття клієнтом/клієнтами обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання кредиту та визначитись з його істотними умовами. Інформація, яка була/є необхідна Клієнту для прийняття ним обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання Кредиту, була/є розміщена Товариством на власному Веб-сайті та була/є повного, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення та містила/містить всі необхідні відомості, що передбачені вимогами чинного законодавства. Таким чином, на веб-сайті Товариства містилась вся необхідна інформація для прийняття Клієнтом обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання Кредиту та визначитись з його істотними умовами. 12 жовтня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і [PERSON] було укладено Договір №3043572 про надання споживчого кредиту, згідно якого ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було надано Позивачу кошти в розмірі 8000,00 гривень на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт Товариства або Мобільний додаток. Переказ коштів, здійснено 12.10.2020 року, шляхом перерахування на банківську картку Клієнта № [NUMBER] , відкриту в АТ «РАЙФАЗЗЕН БАНК АВАЛЬ», яку було вказано особисто Клієнтом в заяві на отримання Кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, підтверджується копією Інформаційної довідки, складеної у відповідності до вимог законодавства, та яка містить усі необхідні реквізити, а сам Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію НБУ на здійснення переказів грошевих коштів та внесений в Державний реєстр фінансових установ. Якщо Позивач не ознайомився належним чином з Правилами та умовами Кредитного договору для свідомого прийняття рішення, то у разі незгоди з умовами Кредитного договору. Позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», і, відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору. Натомість таких дій Позивач не вчинив. Згідно Кредитного договору, сторони погодили усі істотні умови договору , а також погодили орієнтовну загальну вартість кредиту на дату укладення Кредитного договору: -кредит видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором суму кредиту 8000,00 грн.; - Знижена процентна ставка 1,14 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. - Стандартна процента ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: - у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в пп. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; та - у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1- 4.6 цього Договору; та - у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Укладаючи цей Договір, Споживач підтверджує, що підставою для застосування зниженої процентної ставки, передбаченої цим Договором є отримання Споживачем від Товариства індивідуальної знижки на стандартну процентну ставку, відповідно до програми лояльності ТОВ «АВЕНТУС Україна» для споживачів сервісу «CreditPllus» (Офіційні правила розміщені на Веб-сайті). Таке зниження стандартної процентної ставки допускається за умови, що Споживачем будуть виконані умови для її застосування - повернений кредит у строк та в порядку, що передбачені цим Договором. У випадку невиконання Споживачем умов для застосування зниженої процентної ставки, користування кредитом для Споживача стає доступним виключно на стандартних умовах - за стандартною процентною ставкою. При цьому, Споживач погоджується, що застосування стандартної процентної ставки не є наслідком погіршення умов користування кредитом для Споживача (збільшенням процентної ставки), а є лише наслідком отримання Споживачем послуги фінансового кредиту на звичайних(стандартних) умовах, що доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: - за зниженою ставкою 10736,00 грн.; - за стандартною ставкою 12560,00 грн. Відповідач з метою виконання вимог чинного законодавства, та з метою інформування споживачів з розміром процентної ставки, що встановлена Відповідачем при наданні послуг з надання кредитів, оприлюднив на своєму веб-сайті зазначену інформацію. Дана інформація знаходиться на веб-сайті відповідача [INFO] \~в розділі «Про нас/Інформація/Обов`язкова інформація для клієнта». Що стосується дотримання вимог чинного законодавства при укладанні кредитного договору. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін. Кредитний договір було укладено в електронній формі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Отже враховуючи вимоги чинного законодавства, Кредитний договір було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі Кредитногз договору «Реквізити та підписи сторін» - «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М505118, 12.10.2020 09:43:30 / [PERSON] /». Крім того, згідно п. 9.6. Кредитного договору сторони погодили, що Кредитний договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ITC Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Враховуючи вимоги Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), укладення Кредитного договору з Позивачем відбулося в такому порядку: - 12.10.2020р. Позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті Товариства, вказавши особисті дані, банківську платіжну картку для перерахування кредитних коштів, строк та суму кредиту, - Товариство повідомило Клієнта про прийняття заявки на отримання кредиту шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті; - Після отримання заявки Товариство здійснило оцінку кредитоспроможності Клієнта та достовірності наданої Клієнтом інформації за допомогою багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень. - Після аналізу наявної інформації Товариство прийняло рішення про можливість укладання з Клієнтом кредитного договору, про яке повідомило Клієнта шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення (CMC-повідомлення на номер телефону клієнта). - В Особистому кабінеті Клієнт отримав для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та положення, що вимагаються чинним законодавством України, та пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови. - Клієнт мав можливість прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Кредитний договір або відмовитися від пропозиції. - Клієнт повідомив про готовність прийняти пропозицію (оферту), натиснувши відповідну клавішу (Погоджуюсь), у Особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало Клієнту засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду. В нашому випадку М505118. - Введенням одноразового ідентифікатора, що є його електронним підписом, Клієнт підтвердив, що ознайомився до укладення Кредитного договору з Паспортом споживчого кредиту, умовами Кредитного договору та підписав їх.). - Товариство після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило Клієнту його примірник Кредитного договору у формі електронного документу на електронну адресу. Отже, Договір доступний для перегляду та завантаження до підписання та після підписання. - Товариство повідомило Клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку (CMC-повідомленням на номер телефону). Отже, враховуючи викладене, та з урахуванням вимог ч. З ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, між Товариством та Клієнтом, був укладений Кредитний договір Кошти перераховувалися на банківську картку № [NUMBER] відкриту в ЛТ «РАЙФАЗЗЕН БАНК АВАЛЬ», яку Клієнт вказав при заповненні заявки на отримання кредиту. 12.10.2020 року при укладенні Кредитного договору Позивачем було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення Кредитного договору, а саме: - він самостійно для себе визначив необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з Правилами умовами Кредитного договору, - після чого проявив намір вступити з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в договірні відносини на умовах, визначених Правилами, - після узгодження розміру кредиту, строку та умов кредитування. Кредитний договір було підписано з Позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Грошові кошти того ж числа були переведені та зараховані на картковий рахунок Позивача, що підтверджується Інформаційною довідкою від платіжного провайдера ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». Що стосується не справедливих умов кредитного договору та встановлення непропорційно великої суми компенсації. Так, згідно зі статтями 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 525, 526 зазначеного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, ч. 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1048 ЦК України плата за Кредитним договором у вигляді процентів, нараховуються та сплачується до дня повернення кредиту. Так, згідно Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата - процентна ставка, яка становить: - Знижена процентна ставка 1,14 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. - Стандартна процента ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: - у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в пп. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; та і - у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1- 4.6 цього Договору; та - у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част. 1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Отже враховуючи вимоги Кредитного договору в зв`язку з невиконанням Позивачем умов Кредитного договору нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою з першого дня укладення Кредитного договору. Як вбачається з вищезазначених умов Кредитного договору, сторони визначили, що нарахування процентів на прострочену заборгованість за кредитом здійснюється на підставі ст.1048 ЦК України. Це означає, що сторонами з урахуванням принципу свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) досягнута домовленість, що на прострочену суму кредиту нараховуються проценти «як плата за користування кредитними коштам». Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з даної статті проценти є платою за користування кредитним кошами, яка сплачується до дня повернення позики або в іншому порядку встановленому договором. З тлумачення вказаної статті вбачається, що і після прострочення позики, проценти повинні бути сплаченні за час прострочення до дня фактичного повернення позики, саме в порядку даної статті, оскільки зазначене в даній статті словосполучення «до дня повернення позики» жодним чином не вказує, що цим днем повинна бути дата повернення позики, зазначена в договорі. Цим днем може вважатися і дата фактичного повернення позики, якщо інше не зазначено в договорі. Нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснюється на підставі п.1.5. Кредитного договору та згідно з вимогами чинного законодавства. Відповідача не можна позбавити права на отримання належних йому процентів за користування кредитом, нарахованих на підставі положень Кредитного договору. Встановлення в Кредитному договорі плати (процентів) за користування кредитними коштами не є компенсацією в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи викладене, посилання Позивача на непропорційно велику суму компенсації за Кредитним договором спростовується вищезазначеним. Укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили порядок нарахування процентів в період строку кредиту, в період пролонгації та в період прострочення (п. 1.5 Кредитного договору). Крім того, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Згідно до ч. ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч. 2 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів»). Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами передбачений у ч. З ст. 18 Закону ч. 2 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» не є вичерпним. Зокрема, до несправедливих умов відносяться умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5). Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. З ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договірних зв`язків та не містить імперативної норми, яка б позбавляла кредитодавця права на неустойку за порушення позичальником зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 7.4 Кредитного договору у випадку прострочення повернення суми кредиту, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф. Штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь- якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення Споживачем зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Споживачем за цим Договором, і становить: 4000,00 грн. Отже, дана умова договору не встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків від суми отриманого кредиту, як це передбачено Законом України «Про споживче кредитування») у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Її наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Дані умови Кредитного договору в повній мірі відповідають вимогам законодавства, що діють у теперішній час. Тобто відсутні протиріччя законодавству у випадку наявності в договорі про споживчий кредит умови, що передбачає забезпечення виконання зобов`язання у вигляді штрафу. Відповідач зазначає, що враховуючи норми Закону, у Відповідача дійсно відсутні підстави для нарахування Позивачу вказаного штрафу у період з 01.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину (з врахуванням змін в чинне законодавство, внесеними згідно із Законом № 591-IX від 13.05.2020р.-). Ст. 7 Кредитного договору відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про споживче кредитування». За викладених обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Авентус Україна» про визнання недійсним договору позики відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed