Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 15 780, 60 грн. - матеріальної шкоди, 1000 грн. - вартість проведення звіту про оцінку автотранспортного засобу, 20000 - моральної шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 30 серпня 2013 року за участю автомобіля ВАЗ 21103 д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності позивачу та автомобіля"Черрі", д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], а також просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та судовий збір у розмірі 437,50 грн.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений через СМС-повідомлення, причини неявки суду не повідомив. За даних обставин суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2013 року о 21 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем "Черрі", д.н.з. [NUMBER] по автодорозі Р-06 45 км. в напрямку м. Ульяновка на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг, виконуючи обгін, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21103 д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За постановою Апеляційного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Звітом про оцінку автотранспортного засобу № 158 від 24.09.2014 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки ВАЗ 21102 реєстраційний номер [NUMBER] в результаті ДТП станом на 18.07.2014 року складає 15 278,69 грн. (а.с. № 19-32). Відповідно до договору № 158 від 18.07.2014 року вартість експертної оцінки майна складає 1000 грн., що також підтверджується квитанцією ВААВ № 552690 (а.с. № 17,18). Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що розмір відшкодування матеріальних збитків відповідно квитанцій, акту здачі-прийняття робіт та калькуляції вартості відновлювального ремонту складає 15 780,60 грн.. Проте, суд не може погодитись з такою позицією представника позивача, оскільки розмір матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений звітом про оцінку автотранспортного засобу, що виконаний суб'єктом оціночної діяльності - [PERSON], а проведений відновлювальний ремонт на більшу суму ніж зазначено у звіті може свідчити про те, що позивач на власний розсуд вирішив провести заміну будь-якої деталі дорожчої вартості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимоги до відповідача з приводу відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, тому з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 16 278, 68 грн., що складає вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка визначена на підставі звіту про оцінку автотранспортного засобу - 15 278,69 грн., а також витрати на виконання експертної оцінки майна - 1000 грн.. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз'яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. На думку суду, позивачем не надано доказів спричиненої йому моральної шкоди, яку він оцінив у 20000 грн.. Як зазначено у позовній заяві, так і заявлено у судовому засіданні представником позивача, розмір відшкодування моральної шкоди обґрунтовується тим, що позивач є учасником бойових дій, на власні очі бачив наїзд автомобіля, що негативно вплинуло на нього, а також тим, що він вдарився головою, а в 1985 році він був прооперований. Проте, ані позивачем, ані його представником суду не надані медичні документи щодо негативного впливу на стан здоров'я позивача внаслідок ДТП. Окрім того, операція, яку переніс позивач у 1985 році, а також той факт, що він є учасником бойових дій, не може мати причинного зв'язку із ДТП, що трапилось 30 серпня 2013 року. Разом з тим, суд вважає, що з часу ДТП та до проведення відновлювальних робіт автомобіля ВАЗ 21103 д.н.з. [NUMBER], позивач був позбавлений можливості використовувати власний автомобіль, що є негативним впливом у звичний розклад його життя, а тому вважає, що об'єктивним та достатнім розміром відшкодування моральної шкоди є 1000 гривень. Позивач ставить вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги трьома договорами про надання правової допомоги (№ 11 від 20 серпня 2014 року, № 18 від 17 жовтня 2014 року, № 18 від 27 листопада 2013 року), укладених з адвокатом [PERSON]. Проте, суд вважає, що відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень згідно договору № 18 від 17 жовтня 2014 року, оскільки саме цей договір є підтвердженням участі адвоката [PERSON] у розгляді даної цивільної справи. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 172,87 грн. Враховуючи вище наведене та

Outcome: partial