Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

17 грудня 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач не виконав взятих на себе договірних зобов'язань. В судовому засіданні позивач, від імені якого на підставі довіреності юридичної особи діє Потапов В.Е., підтримав заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких послався на обставини, викладені у заяві, та зазначив, що 02 грудня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 0,00 грн. (з подальшим його збільшенням до 5 000 грн.) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування грошима у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладені кредитного договору від 02 грудня 2007 року [PERSON] ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Правилами користування платіжною карткою. Між тим, відповідач належним чином не виконав зобов'язання за вказаним договором, тому станом на 31 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у загальній сумі 16 574,61 грн., яка складається з: 3 680,67 грн. - заборгованості за кредитом; 11 628,48 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 765,46 грн. (процентна складова). Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, Банк просить суд стягнути з [PERSON] зазначену у позові заборгованість за кредитним договором у сумі 16 574,61 грн. та судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 229,40 грн. Відповідач [PERSON], який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, повторно в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою представника позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Згідно Довідки АА № 241170 21 липня 2009 року, наведеною Головним управлінням статистики у Дніпропетровській області Державного комітету статистики, Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи А01 № 054809 від 17.07.2009 року, Банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, виданою Національним Банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, має право здійснювати банківські операції, передбачені ч.3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 02 грудня 2007 року юридична особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (кредитор) і громадянин України [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір № GOXRRХ01308513, за умовами якого відповідач отримав в Банку кредит у розмірі 0,00 грн. (з подальшим його збільшенням до 5 000 грн.) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування грошима у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 02 червня 2008 року. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначений кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, тому на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Наявними у справі доказами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] грошові кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, що 02 грудня 2007 року підтверджено підписом відповідача у заяві. Згідно довідки-розрахунку ПАТ комерційний банк "Приватбанк" заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком станом на 31 жовтня 2013 року становить: 3 680,67 грн. - заборгованість за кредитом; 11 628,48 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штраф: 500 грн. (фіксована частина) та 765,46 грн. (процентна складова), а у загальному розмірі - 16 574,61 грн. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору з своєчасного повернення суми кредиту та сплату процентів за користування ними, унаслідок чого утворилась заборгованість у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Суд визнає правильним представлений публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" розрахунок періоду і суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Частиною першою статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання зобов'язання відповідно до частини 1 статті 546 та статті 549 ЦК України забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сплата встановленої договором або законом неустойки, як визначено в пункті 3 частини 1 статті 611 ЦК України, є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, що відповідач вживав належних заходів для виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталися з його вини. В частині першій статті 625 ЦК України наголошується, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягають задоволенню в установленому судом розмірі. У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем документально підтверджені відповідним платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 229,40 грн., який підлягає стягненню з відповідач на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved