Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом Приватного підприємства «Трансгазінвест», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Промінвест», в якому просила визнати недійсним договір позики №1709135 від 21 квітня 2017 року, укладений між нею та Приватним підприємством "Трансгазінвест", визнати недійсними договір добровільного страхування від нещасного випадку №1572-117 від 21 квітня 2017 року, та договір добровільного страхування від нещасного випадку №1567-17 від 24 квітня 2017 року укладений між\~Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Промінвест» та нею, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Промінвест» у порядку реституції на її користь грошові кошти у сумі 6000 грн., судові витрати покласти на відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в квітні 2017 року вона їхала в вагоні електропоїзду в Харківському метрополітені і побачила в ньому рекламу ПП "Трансгазінвест", щодо надання позики без застави, поручителів і довідок під низькі відмотки, що її зацікавило, та зателефонувавши за вказаним номером, вона з'ясувала дані необхідні для перевірки її кредитної історії в їх власності та в інших системах. Через деякий час їй передзвонили і повідомили, що вона може під'їхати до їх офісу з документами для оформлення позики. Вказує, що 21.04.2016 року уклала з представником цього підприємства договір позики на суму 6000 грн., які вона не отримала, та їй пояснили, що черед 1-2 дні вона отримає кредитні кошти на банківську карту, однак обов'язковою умовою для одержання позики є оформлення договору страхування від нещасних випадків, та у зв'язку з чим їй переконливо запропонували одразу укласти договір страхування від нещасних випадків з ТДВ "Страхова компанія "Промінвест", та у зв'язку з чим вона уклала договір №1572-117 від 21.04.2017 року, згідно якого сума страхового платежу становить 3000 грн., та який вона у той же день сплатила. Через декілька днів їх передзвонила представник ПП "Трансгазінвест" [PERSON] і повідомила, що сталась якась помилка і треба укласти ще один договір страхування на ту ж суму. У зв'язку з чим, вона приїхала до офісу, де 24.04.2017 року знову уклала договір страхування від нещасних випадків №1567-17 на аналогічний з попереднім строк та на ту ж суму страхового платежу, та у той же день сплатила суму страхового платежу у розмірі 3000 грн. Кредитні кошти за договором позики на сьогоднішній день так і не отримала. Вважає, що стала черговою жертвою обману та недобросовісної конкуренції з боку відповідачів, оскільки у ЗМІ містяться відгуки про непоодинокі випадки подібних дій останніх. У підсумку просить визнати вказані правочини недійсними та стягнути сплачені ним кошти. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача\~ПП "Трансгазінвест"\~у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Представник відповідача\~ТДВ "Страхова компанія "Промінвест"\~у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. 26.06.2017 року через канцелярію суду подав письмове заперечення, у якому просить відмовити у позовних вимог покликаючись на безпідставність останніх. Враховуючи вищенаведене та зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.04.2017 року між позивачем та ПП "Трансгазінвест" у м.Харкові було укладено договір позики 1709135, згідно умов якого останнє\~\~взяло на себе зобов'язання надати у позику клієнту у розмірі 6 000 грн. (а.с.7-11) Згідно з п.п.3.3.2 цього договору клієнт зобов'язаний забезпечити компанію всіма необхідними документами для здійснення ним дій, передбачених пп.3.2.1 цього договору; бути застрахованим від нещасного випадку, та надати оригінал договору добровільного страхування від нещасного випадку, страхова сума страхувальника (клієнта) в якому повинна становить не менше суми узгодженої ціни товару, який клієнт має намір отримати у позику. Відповідно до положень п.3.1.1 зазначеного договору, компанія зобов'язується надати клієнту позику/транш (з власних коштів) у разі виконання клієнтом умов цього договору та на підставі письмової заяви позичальника в сумі, попередньо погодженій з позикодавцем після надання позичальником поточного рахунку, та надання забезпеченої гарантії в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором. Також 21.04.2017 року між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія "Промінвест" у м.Харків було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 1572/17, за умовами якого [PERSON] було сплачено товариству грошові кошти в сумі 3 000 грн., що підтверджується квитанцією № 12177085 від 21.04.2017 року. (а.с.12-13, 16) Крім того, 24.04.2017 року між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія "Промінвест" у м.Харків було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 1567/17, за умовами якого [PERSON] було сплачено товариству грошові кошти в сумі 3 000 грн., що підтверджується квитанцією № 12193565 від 24.04.2017 року. (а.с.14-16) Тобто всі необхідні умови за договором позики №1709135 від 21.04.2017 року [PERSON] виконала, а відповідач ПП "Трансгазінвест" відмовився від виконання своїх зобов'язань за договором у односторонньому порядку - доказів виконання умов договору позики і надання [PERSON] позики у сумі 60 000, 00 грн. суду не надано. Зібрані у справі докази свідчать, що на волевиявлення позивача, при укладанні вищевказаного договору, вплинули два чинники - це реклама і консультація. Реклама відповідача ПП "Трансгазінвест"\~\~є недобросовісною, порушує своїм змістом та формою чинне законодавство України, вводить в оману та завдає шкоду споживачу внаслідок неточності, недостовірності її змісту, двозначності висловлювань і тверджень, що подаються у ній, перебільшення переваг рекламованого об'єкта, а також замовчування його недоліків. Всі критерії недобросовісності реклами полягають у прямому чи прихованому обмані, що однозначно є порушенням загальнолюдських моральних норм, так само як і норм права. Частиною 1\~ст.7 ЗУ «Про рекламу»\~визначено основними принципами реклами законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди. Статтею 1 ЗУ «Про рекламу»\~дає визначення недобросовісної реклами - реклама, яка вводить або може ввести в оману споживачів реклами, завдати шкоди особам, державі чи суспільству внаслідок неточності, недостовірності, двозначності, перебільшення, замовчування, порушення вимог щодо часу, місця і способу розповсюдження. Введення в оману споживачів реклами являє собою розповсюдження реклами, що за своїм змістом не відповідає дійсності, містить неправдиву інформацію про рекламований об'єкт чи іншу неправдиву інформацію. Частиною 8\~ст. 15 ЗУ «Про рекламу»\~передбачено, що збитки, завдані споживачеві недобросовісною рекламою, підлягають відшкодуванню винною особою у повному обсязі. Частиною 2\~статті 15-1 ЗУ «Про захист від недобросовісної конкуренції»\~передбачено, що інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які: містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару, виробника, продавця, спосіб виготовлення, джерела та спосіб придбання, реалізації, кількість, споживчі властивості, якість, комплектність, придатність до застосування, стандарти, характеристики, особливості реалізації товарів, робіт, послуг, ціну і знижки на них, а також про істотні умови договору; містять неповні, неточні або неправдиві дані про фінансовий стан чи господарську діяльність суб'єкта господарювання; приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають. Крім цього, умови договору № 1709135 від 21.04.2017 року є несправедливими та такими, що порушують чинне законодавство України, оскільки за наявних умов договору передбачена відповідальність за невиконання його умов лише для позичальника - Розділ 4 договору, перелік умов за яких наступає відповідальність позикодавця умовами договору не передбачено. Сутність умов договору в його тексті визначена абсолютно не конкретно, надзвичайно заплутано та суперечливо настільки, що навіть після їх не однократного перечитування складається досить віддалене уявлення про справжній зміст регламентованого правочину, про послідовність, про призначення та наслідки вчинюваних дій. Хоча ч.3\~ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~закріплює, що інформація, яка надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги, без нав'язування її придбання, а згідно з п.4 ч.1\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», останній має право на достовірну і доступну інформацію. Згідно ч.1\~ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно ч.2 п.3 ч.3\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Згідно ч.ч.5, 6\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливими, таке положення може бути змінено або визнано недійсним, або договір може бути визнаний недійсним в цілому. В умовах договору вбачаються ознаки здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності, а саме: відповідач, розміщуючи в засобах масової інформації рекламу, спонукає клієнта звертатися за позикою під низькі відсотки. Відповідно до п.2 ч.1, п.7 ч.3 ч.6\~ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною, а також забороняється, як таке, що вводить в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Законодавством України, зокрема\~ЗУ «Про захист прав споживачів»\~поняття «послуга» визначена як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного, визначеного договором, матеріального чи нематеріального блага. Це здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно ч.3\~ст.203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Стаття 3 п.6 ЦК України\~передбачає загальні принципи цивільного законодавства. До них відносяться справедливість, добросовісність та розумність. Принцип справедливості означає визначення нормою права обсягу, межі здійснення захисту цивільних прав та обов'язків особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громадян (публічного інтересу). Стаття 13 ЦК України\~визначає, свої цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. У загальному вигляді вимога до здійснення суб'єктивних прав виражена у\~ст. 68 Конституції України, яка передбачає, що кожний зобов'язаний неухильно дотримуватись\~Конституції України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Частина 3\~ст. 13 ЦК України\~передбачає, що не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Зазначені два види зловживання правом: 1) зловживання правом шляхом навмисного завдання шкоди іншій особі; 2) зловживання правом пов'язане з використанням недозволених форм його реалізації, але у рамках загального дозволеного типу поведінки щодо даного права. З огляду на вищевикладене, даний договір був укладений під впливом обману і нечесної підприємницької практики. Його умови прямо суперечить вимогам низки законів та\~Конституції України. Відповідно до ч.5\~ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно ч.1\~ст.230 ЦК України\~встановлено, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.2\~ст.215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Як роз'яснено у п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлена наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи на нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч.ч.1,2,3\~ст.216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину. Виходячи з того, що згідно з умовами договору №1709135 від 21.04.2017 року з метою отримання у позики [PERSON] була зобов'язана бути застрахованою від нещасних випадків, та надати оригінал договору добровільного страхування від нещасних випадків, тобто забезпечити таким чином гарантії отримання позики/траншу після його надання з подальшою його оплатою, то з цього можна зробити висновок, що ці договори є взаємопов'язаними, тобто договори страхування укладались у забезпечення виконання зобов'язань за договором надання позику. Крім того, у графі «Види діяльності», витягу з Єдиного Державного Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців даної страхової компанії зазначено: Код КВЕД 65.12 Інші види страхування, крім страхування життя (основний);Код КВЕД 65.20 Перестрахування. Твердження відповідача з приводу того, що страхування від нещасних випадків не є страхуванням життя з тих підстав, що страховим випадком за такого виду договором є будь-який нещасний випадок, на увагу не заслуговує, оскільки з частини другої договорів добровільного страхування від нещасних випадків №1572/17 від 21.04.2017 року та №1567/17 від 24.04.2017 року видно, що об'єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України і пов'язані з життям здоров'ям та працездатністю. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про страхування»\~(далі - Закон) страховиками, які мають право здійснювати страхову діяльність на території України, є: фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно із\~Законом України "Про господарські товариства", з урахуванням того, що учасників кожної з таких фінансових установ повинно бути не менше трьох, та інших особливостей, передбачених цим\~Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених\~Цивільним кодексом України\~(ст.29 Закону). Цивільний кодекс України, як одну з підстав недійсності правочину, передбачає вчинення останнього, юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії), що є наслідком визнання судом даного правочину недійсним (частина перша\~статті 227 ЦК України). Недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення. Відповідно до\~ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все те, що вона одержала на виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання недійсними договору позики та договорів добровільного страхування від нещасних випадків є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а також підлягає задоволенню вимога про відшкодування сплачених ним сум у розмірі 6000,00 грн. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України. Звертаючись до суду з вищевказаним позовом, [PERSON] була звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Судом задоволено дві вимоги немайнового характеру, а також одну вимогу майнового характеру. Враховуючи вищевикладене, судовий здір підлягає стягненню з ПП "Трансгазінвест" у розмірі 1 600 грн., оскільки до нього судом задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру щодо визнання недійсним договору позики, та з ТОВ "Страхова компанія "Промінвест" у розмірі 3 200 грн., оскільки до нього судом задоволено одну немайнову позовну вимогу про визнання недійсними договорів страхування від нещасних випадків та майнову позовну вимогу про стягнення сплаченого страхового платежу.

Outcome: approved