Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ "ВТБ Банк" в особі Відділення "Закарпатська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк", приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа без самостійних вимог: відділ державної виконавчої служби Рахівського РУЮ в Закарпатській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 серпня 2011 року між ПАТ "ВТБ Банк" в особі заступника директора з роздрібного бізнесу Відділення "Закарпатська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" - Тороні М.Й. та нею - [PERSON], з другої сторони, було укладено кредитний договір № 1209 SK, згідно якого позивачка, як позичальник, отримала від Банку кредит в сумі 53700 гривень зі строком кредитування - до 30.08. 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому договором. Виконання зобов'язань за цим кредитним договором позичальник забезпечив заставою автомобіля марки ВАЗ 211540 110 32, реєстраційний номер [NUMBER], 2011-го року випуску, уклавши з Банком Договір застави. Позичальник провів оплату всіх сум за розрахунковий період станом на 16.12. 2013 рік, тобто по 28-й місяць цього графіку. Таким чином, заборгованості по Кредитному договору № 1209SK від 30.08. 2011 року, укладеного між Банком та Позичальником станом на 16.12. 2013 рік не має. Однак, Банк звертається з відповідною заявою до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON], яка 14.11. 2013 року, виносить виконавчий напис, яким пропонує звернути стягнення на транспортний засіб, що був предметом Договору застави. При цьому, нотаріус, при вчиненні виконавчого напису не перевірила належним чином факту безспірності заборгованості позивачки перед банком. Про існування виконавчого напису нотаріуса позивачці стало відомо з постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.12. 2013 року. Враховуючи вищенаведене, просить суд виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі № 1045 від 14.11. 2013 року, про звернення стягнення на рухоме майно: транспортний засіб марки ВАЗ моделі 211540, тип-легковий седан-В, 2011 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 19.08. 2011 року [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS]. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати, які складаються з 229,40 гривень судового збору та 1000 гривень витрат на правову допомогу. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд такі задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ "ВТБ Банк" в особі Відділення "Закарпатське" ПАТ "ВТБ Банк", в судове засідання не з'явився. Однак , представник банку до початку розгляду справи по суті, надав суду заперечення на позовну заяву. Зі змісту заперечення вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що суперечать дійсним обставинам справи. Оскільки Кредитним договором передбачено, що умову згідно якої, у випадку, якщо позичальник здійснює страхування автомобіля в ПтАТ СК "Провідна", замість процентної ставки, передбаченої договором, а саме 18 %, встановлюється процентна ставка у розмірі від 13,49 % до 17,49 %. У випадку укладення позичальником договору страхування автомобіля не зі страховиком а з іншою погодженою Банком страховою компанією, то процентна ставка за користування кредитом збільшується. Отже, в перший рік кредитування, позивачка застрахувала автомобіль в ПрАТ СК "Провідна", їй була встановлена процентна ставка в розмірі 13,49 %. В другий рік кредитування розмір процентів автоматично був піднятий на 5 % річних з 05.09. 2012 року , про що позивачку було повідомлено. Однак позивачка продовжувала здійснювати платежі за попереднім графіком погашення заборгованості. 02.10. 2013 року позивачку було повідомлено про порушення умов кредитного договору та про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором. Вказують, що позивачка жодних заперечень на лист-вимогу банку щодо розміру заборгованості, необхідності її погашення та можливого звернення стягнення на предмет іпотеки не надала, що свідчить про визнання нею цих вимог. Тому вважають, що позивачка не виконувала своїх зобов'язань перед Банком за кредитним договором, вимога Банку залишилася без задоволення, тому ПАТ "ВТБ БАНК" скористався своїм правом та задовольнив свої вимоги за рахунок переданого в заставу майна шляхом вчинення виконавчого напису. Відповідачка - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання жодного разу не з'явилася. Однак надала суду відзив на позовну заяву зі змісту якого слідує, що вона - приватний нотаріус Львівського нотаріального округу [PERSON] являється неналежним відповідачем у даній справі, оскільки позови про визнання виконавчого напису нотаріуса таким що не підлягає виконанню пред'являються тільки до стягувача. Просить суд визнати її неналежним відповідачем у даній справі. У зв'язку із неможливістю бути присутньою у судовому засіданні по даній справі, просить розглянути справу без її участі на підставі доданих до справи документів. Представник третьої особи без самостійних вимог - відділу державної виконавчої служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився. Однак начальник відділу, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника. Рішення по даній справі залишають на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами дійшов до наступного висновку. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Судом встановлено, що між ПАТ "ВТБ Банк" в особі заступника директора з роздрібного бізнесу Відділення "Закарпатська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачкою - [PERSON] 30 серпня 2011 року було укладено Кредитний договір № 1209SK, за умовами якого Банк зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти у порядку та на умовах, передбачених у Договорі, а Позичальник зобв"язується прийняти кредит, використовувати його за цільовим призначенням, повернути Банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі у порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим Договором. Згідно п.п. 3.1., 3.2. п.3 Договору "Умови та порядок кредитування" сума та валюта кредиту становила 53700 гривень, позичальник зобов'язаний повернути кредитні кошти у повному обсязі 30 серпня 2016 року або достроково у випадках, передбачених договором. У відповідності до п. 3.3.1., Договору проценти за користування кредитом нараховуються Банком за ставкою у розмірі 18 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 1209SK від 30.08. 2011 року з позивачкою було укладено договір застави № 1209SK, відповідно до якого позивачка надала ПАТ "ВТБ Банк" в заставу належне їй на праві власності рухоме майно, а саме: автомобіль марки ВАЗ модель 211540 110 32, тип - легковий седан - В, чорного кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та належить заставодавцю - відповідачці [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Предмет застави сторони оцінили в 67 200 гривень. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом міністерства юстиції №20/5 від 03 березня 2004 року, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. За правилами п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минулих не більше трьох років Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999року № 1172, для одержання виконавчого напису про звернення стягнення на заставлене майно подається оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, на законодавчому рівні чітко встановлені порядок та вимоги до вчинення виконавчого напису нотаріусами, так як такі дії є своєрідним обмеженням (позбавленням) майнового права особи. В судовому засіданні встановлено, що позивач ПАТ "ВТБ Банк" звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу - [PERSON], яка 14.11. 2013 року вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1045, яким пропонує звернути стягнення на предмет застави, - транспортний засіб що належить на праві власності позивачці. Про існування виконавчого напису, позивачці стало відомо з постанови відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області від 04 грудня 2013 року, якою відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно вимог ст.ст. 27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень зобов'язані надати суду всі необхідні докази, або повідомити про них суд до початку розгляду справи судом по суті Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Банк посилається на те, що позивачці було надіслано письмовий лист-вимогу про виконання порушеного зобов'язання. До поданого представником відповідача заперечення, банком додано лист-вимогу від 01.10. 2013 року, з якої слідує, що від позивачки, як від позичальника вимагається виконання зобов'язання та сплати заборгованості протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги. У випадку непогашення заборгованості у встановлені терміни, Банком буде ініційовано примусове стягнення заборгованості в судовому порядку або у інший спосіб відповідно до чинного законодавства України. Однак, представником відповідача не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що вчинення виконавчого напису нотаріуса здійснювалося після спливу тридцяти днів з моменту надіслання банком позивачці письмової вимоги. Не надано суду жодних доказів отримання позивачкою вищевказаної письмової вимоги. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, додане до заперечення, суд не може оцінити як доказ підтвердження факту отримання позивачкою письмового листа-вимоги від 01.10. 2013 року з позицій його неналежності та недопустимості, оскільки з такого суд не може встановити адресата одержання повідомлення, адресу, на яку таке надсилалося, а також час отримання повідомлення адресатом. Посилання представника відповідача на те, що позивачка повідомлялася про збільшення банком процентної ставки за користування кредитом на 5 % суд спростовує тим, що не надано доказів надіслання такого повідомлення позивачці. Оскільки з пунктом 3.3. Кредитного договору передбачено, що про збільшення розміру процентної ставки Банк повідомляє Позичальника шляхом направлення листа та нового графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Тому наявність в матеріалах заперечення листа від 29.11. 2012 року № 1560/1600 про автоматичне збільшення банком процентної ставки за користування кредитом на 5 % не підтверджує факту доведення до відома позичальника про збільшення процентної ставки, тому такі дії банку суд розцінює як неправомірні та такі що суперечать умовам Договору та, відповідно вимогам чинного законодавства. У відповідності до вимог ст.ст. 526-527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Положення ст. 610 ЦК України, відображено в договорі застави від 30.08. 2011 року № 1307, укладеного між відповідачем ПАТ «ВТБ Банк» та позивачкою [PERSON], зі змісту якого вбачається, що у разі невиконання зобов'язань за Кредитним договором позичальник має право достроково стягнути суму кредиту та звернути стягнення на предмет застави. В матеріалах справи наявні квитанції, з яких вбачається, що станом на 16.12. 2013 рік позивачкою сплачено Банку загальну суму у розмірі 56569,76 гривень, в тому числі і страхові платежі в сумі 4813,76 гривень. Суд констатує той факт, що не має місце невиконання зобов'язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, так як позивачка, як позичальник та сторона договору, вчинила дії, які складають зміст зобов'язання, що виникли з умов Кредитного договору шляхом сплати кредитних коштів, процентів за користування кредитом, та інших платежів, передбачених договором на користь позичальника. Натомість нотаріус, вчиняючи виконавчий напис не врахував та не перевірив наявності безспірної заборгованості позивачки. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (редакція Закону від 09.09. 2009 року), наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: - передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; - продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; - відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; - переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, оскільки на момент вчинення виконавчого напису була чинна редакція закону від 09.09. 2009 року, у якій не було передбачено такий позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави як виконавчий напис нотаріуса. Нова редакція Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" датована 18.11. 2013 року, а виконавчий напис вчинено 14.11. 2013 року, що є передчасним, та таким, що на момент вчинення не відповідало нормам законодавства. Таким чином, суд вважає, що вчинення виконавчого напису нотаріусом 14.11. 2013 року було передчасним, оскільки на момент вчинення такого, чинним законодавством не було передбачено такий правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, крім того, враховуючи, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису не з'ясував обставину безспірності заборгованості позивачки, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В матеріалах справи містяться квитанція від 25.12. 2013 року №24204.718.1, з якої слідує, що позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 229,40 гривень та квитанція від 23.12. 2013 року № 33, яка стверджує наявність витрат позивачки на правову допомогу в сумі 1000 гривень. Тому, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, в силу приписів ст. 88 ЦПК України, з ПАТ "ВТБ Банк" в особі Відділення "Закарпатська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" підлягають до стягнення на користь позивачки судові витрати, що складаються з 229,40 гривень судового збору та 1000 гривень витрат на правову допомогу.

Outcome: approved