Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2006 року на утримання доньки [PERSON], [INFO] з 1/3 частини до 1/10 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що на теперішній час його сімейний та матеріальний стан змінився, позивач 31.07.2009 року уклав шлюб з [PERSON], від даного шлюбу має двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що на даний час істотно змінилося матеріальне становище, а також, та обставина, що на утриманні позивача є ще двоє малолітніх дітей, позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява та просив позов задовольнити. Крім того зазначив, що позивач являється багатодітним батьком, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дітьми, а тому просить суд про зменшення розміру аліментів. Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи, заяв з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, або заперечень проти позову суду не надано. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обстави, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду від 07 липня 2006 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 21 червня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та пені до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON], поданої в особі представника [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що 31 липня 2009 року позивач зареєстрував шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві з [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про шлюб. (а.с.6). Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] що підтверджується даними свідоцтва про народження виданими Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 7,8). Таким чином, у [PERSON] відбулись зміни сімейного стану та окрім спільної дитини з відповідачем доньки - [PERSON], [INFO], у позивача [INFO] народилось ще двоє дітей. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до наказу № 95-к від 02.09.2015 року виданого Спеціалізованою дитячо-юнацькою школою Олімпійського резерву № 6 [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку з 07.09.2015 року. (а.с.11). Як убачається із довідки виданої ТОВ Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві Державної адміністрації № 01-07/6271 від 22.10.2015 року [PERSON] отримує державну щомісячну допомогу при народженні дитини, яку призначено з 01.09.2015 року по 01.09.2018 року. (а.с.10). Окрім того, позивач являється багатодітним батьком, що підтверджується даними посвідчення серії [NUMBER], яке діє на час розгляду даної справи. Виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами позивача, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача, у нього змінився сімейний стан та матеріальне становище, що підтверджується дослідженими доказами. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із позивача на користь відповідача, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи із положень закону, який регулює спірні правовідносини, у всіх інших випадках, ніж передбачено ст. 184 СК України, визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). Враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштований та має щомісячний дохід, підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено. За ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім»ї. Частиною 2 ст.155 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Обов"язки по утриманню дітей в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дітей, що визначено ст. 141 СК України. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. З огляду на означене, суд приходить до висновку, що розмір аліментів з 1/3 частини всіх видів заробітку [PERSON] щомісячно на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] підлягає зміні на щомісячне стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає положенням ст. 192 СК України щодо стягнення аліментів у зміненому розмірі та роз"ясненням, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3

Outcome: partial