Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У грудні 2013р. позивач звернувся до уду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 31.01.2007 р. між ним та Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є ПАТ «Метабанк» (відповідач) було укладено Кредитний договір № 607300001102 від 31.01.2007 р., відповідно до якого предметом договору є надання Банком Позичальнику кредиту на споживчі цілі у сумі 75 000 дол. США на строк 240 місяців по 31.01.2007 р. включно зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15 % річних (п. 1.1. Договору). Пунктом 1.2. договору було передбачено ануітетну форму, тобто сплату рівними частинами - 1005 доларів США, що включає і сплату частини кредиту та сплату відсотків. Також у п. 1.1. Договору було зазначено про те, що детальний розпис структури загальної вартості кредиту наведена у додатку № 1 до цього Договору. У позові позивач зазначив, що в порушення умов ч.1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, вказаний кредитний договір є неукладеним, оскільки сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору Так, у договорі зазначено про те, що відсоткова ставка дорівнює 15 % і детальний розпис зазначено у Додатку № 1. При цьому, зазначає позивач, 15 % річних і ануітетна сума погашення кредиту у розмірі 1005 дол. США не можуть співіснувати в одній площині - або відсотки мають бути більшими, або черговий платіж меншим чи навпаки. Так, якщо сума кредиту складає 75 000 доларів США, відсоткова ставка 15% річних, а строк 240 місяців, то місячний платіж не може бути 1005 доларів США. При таких умовах фіксований місячний платіж повинен складати 987,59 доларів США протягом 239 місяців, та 1124 доларів США в 240 місяці. Якщо ж сума місячного платежу буде складати 1005,36 доларів США на місяць (саме 1005,36 доларів США, а не 1005 доларів, оскільки рівно 1005 доларів США на місяць не виходить при будь-яких розрахунках), то при сумі кредиту 75 000 доларів США та 15% річних, строк повернення кредиту буде складати не 240 місяців а тільки 217 місяців, і в останній місяць, сума сплати буде складати 1103,54 доларів США (додаток №2 до заперечень). Якщо ж сума місячного платежу буде складати 1004,81 доларів США на місяць, то при сумі кредиту 75 000 доларів США та строку повернення 240 місяців, процента ставка повинна бути не 15% річних, а 15,31 %. Позивач зазначив, що банк ввів його в оману щодо розміру щомісячного платежу, відсоткової ставки та розміру здороження кредиту. Різниця по розрахункам зі сплати кожного місяця 1005 дол. США між 15 % та 15,31% за 240 місяців складає 4 177,98 дол. США. Тому, вважає позивач, сторони не дійшли згоди щодо відсоткової ставки, розміру здороження кредиту та строку повернення кредиту і такий договір можна вважати неукладеним. Таким чином, позивач важає, що вказаний договір на порушення умов ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є неукладеним, оскільки сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, не підписано додаток № 1 до кредитного договору, умови кредитного договору щодо порядку погашення суми кредиту та відсотків не відповідають розрахункам позивача, його волевиявлення при укладенні кредитного договору не було вільним, що є порушенням ч. 3 ст. 203 ЦК України, а АТ "МетаБанк" при укладенні кредитного договору навмисне ввів позивача у оману, що, відповідно до ст. 229, 230 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. Також позивач у позовній заяві вказав, що відповідачем було порушено ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у частині повідомлення споживача щодо інформації, яка має бути надана згідно з цією нормою. Позивач просить суд визнати вищезазначений кредитний договір від 31.07.2007р., укладений між сторонами недійсним з моменту його укладення. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення. Аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти позову заперечував, суду пояснив, що при укладенні між сторонами кредитного договору від 31.01.2007р. було дотримано всіх істотних умов договору, а саме - суми кредиту, розміру плати за користування ним (відсотків), строків та порядку повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом: - п. 1.1 кредитного договору встановлено суму наданого кредиту (75000 дол. США), строк його повернення - 31.01.2027р., розмір плати за користування кредитом - 15% річних; п.1.2 кредитного договору встановлено строки сплати сум за договором, п. 5.2. кредитного договору встановлено також порядок та календарні терміни нарахування та сплати процентів; п. 5.3. кредитного договору встановлено черговість погашення зобов'язань позичальника за договором (спочатку відсотки, потім тіло кредиту). Твердження Позивача, що договір без додатку № 1 не є чинним, відповідач вважає безпідставними, оскільки на даний момент замість нього сторони підписали додаток № 2 до кредитного договору. Відповідач вважає, що твердження Позивача про те, що договір не є укладеним, прямо суперечать ст. 1046 ЦК України, згідно з якою договір позики є укладеним з моменту передання грошей, при цьому грошові кошти Банком Позивачеві були надані, проти чого Позивач не заперечує. Надавши суду розрахунок заборгованості позивача за кредитним договором, представник позивача пояснив далі суду, що відсотки за користування кредитом нараховувалися щомісячно згідно з вимогами п. 5.2. кредитного договору (тобто починаючи з дня, що є останнім робочим днем в попередньому місяці, по день, що передує останньому робочому дню того місяця, за який проводиться нарахування). Залишок від сплаченої суми у розмірі 1005 дол. США (різниця між цією сумою та сумою відсотків до сплати) спрямовувався на погашення тіла кредиту. У випадку наявності прострочених відсотків за кредитом, відповідно до вимог п. 5.3. кредитного договору, вони сплачувалися у першу чергу, і, відповідно, якщо сплаченої суми не вистачало на погашення тіла кредиту, воно залишалося непогашеним. Всі вказані обставини встановлені судовими рішеннями, що набули законної сили. Просив суду у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 31.01.2007 р. між позивачем [PERSON] (позичальником) та Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є ПАТ «Метабанк» (відповідач) було укладено Кредитний договір № 607300001102 від 31.01.2007 р., відповідно до якого предметом договору є надання Банком Позичальнику кредиту на споживчі цілі у сумі 75 000 дол. США на строк 240 місяців по 31.01.2027 р. включно зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15 % річних (п. 1.1. Договору). Пунктом 1.2. договору було передбачено ануітетну форму платежу з зобов"язанням сплачувати ануітетний платіж у розмірі 1005дол. США щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Дослідивши суд приходить до висновку, що при укладенні кредитного договору сторонами було дотримано всіх істотних умов договору, встановлених ст.ст.1054-1057 ЦК України, а саме - було встановлено суму кредиту, розмір плати за користування кредитом (відсотків), строків та порядку повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом: - п. 1.1 кредитного договору встановлено суму наданого кредиту у розмірі 75000 дол. США зі строком повернення - 31.01.2027р., встановлено розмір плати за користування кредитом - 15% річних; також п.1.2 кредитного договору встановлено строки сплати сум за договором, п. 5.2. кредитного договору встановлено порядок та календарні терміни нарахування та сплати процентів; п. 5.3. кредитного договору встановлено черговість погашення зобов'язань позичальника за договором (спочатку відсотки, потім тіло кредиту). Твердження Позивача, що договір без додатку № 1 не є чинним, відповідач вважає безпідставними, оскільки на даний момент вказаний додаток втратив свою чинність відповідно до п. 3 додаткової угоди № 2 від 25.12.2009р., замість ього сторони підписали додаток № 2 до кредитного договору. Посилання позивача на ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо необхідності письмового повідомлення перед укладенням договору є безпідставним, оскільки воно не впливає на дійсність договору та не змінює його істотні умови. До того ж підписанням вказаного кредитного договору Позивач погодився з його умовами, а згідно ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Отримання грошових коштів за договором Позивач не заперечує. Крім того, вищезазначені обставини встановлені рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2013р. у справі № 812/3467/12 за позовом ПАТ „МетаБанк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.09.2013р. у справі № 22-ц /778/4250/13. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дослідивши вищезазначені обставини, суд вважає, що у задоволеннінні позовних вимог слід відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed