Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

20 березня 2019 року АТ КБ "Приват Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги мотивує тим, що 03.05.2012 року між АТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого вищевказаний банк надав [PERSON] кредит у розмірі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] [PERSON] помер. Посилаючись на те, що за життя [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував у зв`язку з чим станом на день смерті, тобто [INFO] , у нього виникла заборгованість у розмірі 7472,93 грн., яка складається з: 7126,59 грн. - заборгованості за кредитом, 346,34 грн. - заборгованості за відсотками, просив стягнути вказану заборгованість зі спадкоємця кредитора [PERSON] , а також сплачений судовий збір при подачі позовної заяви. Ухвалою від 28 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні просила відмовти в задоволенні позовних вимог у зв"язку зі спливом строку позовної давності, надала відповідну заяву, а також вказала, що з заявами про прийняття, відмову від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них пра-вовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 03 травня 2012 року між ПАТ КБ "Приват Банк", правонаступником якого є АТ КБ "Приват Банк" , та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого вищевказаний банк надав [PERSON] кредит у розмірі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] помер [INFO] . За життя [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував у зв`язку з чим станом на день смерті, тобто [INFO] , у нього виникла заборгованість у розмірі 7472,93 грн., яка складається з: 7126,59 грн. - заборгованості за кредитом, 346,34 грн. - заборгованості за відсотками, просив стягнути вказану заборгованість зі спадкоємців кредитора [PERSON] .. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані і його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ст. 1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки, позичальник [PERSON] помер, то відповідати перед позивачем на підставі ст.ст.1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За такою ж адресою зареєстрована відповідач [PERSON] Однак, суд вважає, що факт реєстрації відповідача за однією адресою з спадкодавцем не дає можливості встановити їх спільне проживання за однією адресою. Також судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину, оскільки не доводить саме проживання вказаних осіб разом. Тобто, з матеріалів справи слідує, що [PERSON] не є спадкоємцем померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, також нею не подавалася заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини. З метою з`ясування наявності відкритої спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , щодо визначення кола спадкоємців, які прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття та включення кредиторських вимог банку до спадкової маси, банком на адресу Каховської міської державної нотаріальної контри Херсонської області направлено претензію кредитора у порядку ст. 1281 ЦК України . Згідно відповіді Каховської міської державної нотаріальної контри Херсонської області від 26 квітня 2018 року за вих. №316/02-14, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 26 квітня 2018 року на підставі претензії кредитора. Інші спадкоємці із заявами про прийняття (відмову) спадщини не зверталися, свідоцтва про право власності не видавалися. 28 грудня 2018 року банком на адресу відповідача направлено лист-претензію про необхідність сплати заборгованості за вищевказаним кредитним договором . Вказана претензія залишена відповідачем без уваги. Таким чином, АТ КБ «Приват Банк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємицею померлого, прийняла після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК: "Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги." Так, відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до умови договору. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогами про захист порушеного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.. 258 ч.2 п.1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.. 261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.. 267 ЦК України Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пунктом 7 ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» заборонено кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагали повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Як вбачається із претензії кредитора, направленої ПАТ КБ "Приват Банк" до Кахов-ської міської державної нотаріальної контори, позивачу на момент складання даної претен-зії, а саме - 17.07.2014 року було відомо про смерть [PERSON] Позовна заява подана до суду 20.03.2019 року, а отже з пропуском строку давності для стягнення заборгованості. Також беручи до уваги те, що позивач не звернувся з заявою до суду про поновлення пропущеного строку, суд вважає, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності за кредитним договором підлягає до задоволення. Оскільки позивачем у справі не доведено, що відповідач є спадкоємицею, та що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а також позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.05.2012 року в сумі 7472,93 грн. є недоведеними. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України слід віднести за його рахунок.

Outcome: dismissed