Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

ПАТ "Акцент-Банк" в особі Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" звернулось з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про стягнення збитків. В позовній заяві зазначено, що 22.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ABZGAE000047742, згідно з яким Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 51190.08 Доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором сторони уклали договір застави автотранспорту № ABZGAE000047742 від 22.02.2008 року. Відповідно до умов договору застави Відповідач передав в заставу Позивачу автомобіль, марки Volvo, модель: ХС 90, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 30.01.2010 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Гаджаловим Романом Костянтиовичем при примусовому виконанні ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетрвська на користь ПАТ "А-Банк" про накладення арешту на все майно боржника, накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності Відповідачу. Право застави у ПАТ "А-Банк" в особі ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло - 22.02.2008 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника, була винесена 30.01.2010 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Вказані обставини й стали підставою звернення позивача до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно зі статтею 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання в тому, що вимоги позову підтверджуються письмовими доказами, наданими позивачем, що є підставою для задоволення позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved