Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

15 липня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" філія "Управління комунальних котелень" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за центральне опалення. Свій позов мотивує тим, що згідно копії особового рахунку за адресою: [ADDRESS] мешкає відповідач [PERSON] Відповідач, отримуючи послуги з центрального опалення, не оплачує їх, внаслідок чого має заборгованість за період з 01.04.2010 року по 01.03.2014 року за вищевказаною квартирою у розмірі 4146,79 грн. Добровільно погасити заборгованість відповідач не бажає, тому позивач просить задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, з урахуванням того, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Між сторонами виник спір стосовно надання послуг з централізованого опалення. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS], відповідач - [PERSON] зареєстрована з 08.12.1995 року, власником вказаної квартири на підставі договору купівлі від 27.07.1994 року є [PERSON], наведене підтверджується копією особового рахунку ПП "Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Прогрес» від 25.01.2013 б/н (а.с.4). Квартира, в якій мешкає відповідач, розташована в багатоквартирному будинку, який приєднаний до централізованої мережі теплопостачання. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлявся від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі - суду надано не було. Таким чином, між сторонами існують фактичні правовідносини з надання послуг з централізованого опалення, так як саме на відповідача, як споживача послуг, покладений обов'язок укласти відповідний договір, що прямо передбачено п.1 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875- IV. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За змістом ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19, 25 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.6-7), вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання, внаслідок чого заборгованість відповідача за надані послуги за період з 01.04.2010 року по 01.03.2014 року складає 4146,79 грн. Вказана вище заборгованість в розмірі 4146,79 грн. по оплаті житлово-комунальних послуг за центральне опалення - на день розгляду справи в суді, відповідачем не погашена. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, понесені судові витрати позивачеві в розмірі 243,60 грн. слід стягнути в повному обсязі, сплата яких підтверджується доданими до матеріалів справи платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved