Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. 29 листопада 2017 р. [PERSON] звернувся з позовом до Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому просив: - визнати за ним право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку разової безоплатної приватизації житла; - право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка сталась [INFO] року. Позов мотивує тим, що він є спадкоємцем даного майна за законом після смерті матері [PERSON], яка сталась [INFO] року. Зазначає, що 15 червня 2009 р. Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області, в порядку приватизації державного житлового фонду, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", на його ім'я та ім'я його матері було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При цьому, в свідоцтві одночасно віднесено об'єкт до спільної сумісної власності та визначено рівні долі його та матері. Вказане стало підставою для реєстрації даного об'єкту нерухомості, як спільної сумісної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. А оскільки даний об'єкт є спільною сумісною власністю, а один з співвласників, а саме [PERSON] померла, то нотаріус відмовила у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку будинку через неможливість вирішення питання про визначення (виділення) частки у спільному майні. Вказане змушує його звертатись за судовим захистом в спосіб визнання права власності на частини будинку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району в судове засідання не з'явився, надавши при цьому заяву від 7 грудня 2017 р. про розгляд справи у їх відсутність та про покладення на розсуд суду, при вирішенні спору. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що: - [PERSON] являється матір'ю [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження ([NUMBER]); - 15 червня 2009 р. Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області, на ім'я [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчувало належність останнім на праві спільної сумісної власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рівних долях; - [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджується повторним свідоцтвом про її смерть (серія [NUMBER]); - спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті останньої за законом є син померлої - позивач по справі [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 158/2017, яка була заведена приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу МОКЛИГІНОЮ О.С. після смерті [PERSON], яка сталась [INFO] року; - 12 жовтня 2017 р. державним реєстратором БАЙДАК Н.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за номером 1376708674244, проведено державну реєстрацію права спільної сумісної власності [PERSON] та померлої [INFO] року [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 червня 1993 р. Ріпкинською районною державною адміністрацією, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 100158480 від 12.10.2017 р.; - постановою приватного нотаріуса Ріпкинського районного нотаріального округу МОКЛИГІНОЇ О.С. від 01.11.2017 р. № 569/02-31, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка сталась [INFO] року на частку будинку, з тих підстав, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а вирішення питання про виділення (визначення) частки у спільному майні унеможливлюється смертю одного із співвласників. Мотивована оцінка аргументів сторін, встановлення порушень прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, норми права, які застосовує (не застосовує) суд, та мотиви їх застосування (не застосування). Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, а згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох чи більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Виходячи з правового аналізу даних норм, в системному зв'язку з ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", яка передбачає, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність, з урахуванням зазначення в Свідоцтві про право власності на житло, виданого 15 червня 1993 р. Ріпкинською районною державною адміністрацією про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних долях, тобто одночасне віднесення вказаного об'єкта нерухомості до спільної сумісної власності, з визначенням часток [PERSON] та [PERSON], з урахуванням того, що "рівність долей", при наявності двох осіб, відповідає 1/2 частки об'єкту нерухомості, суд приходить до висновку, що фактично [PERSON] та [PERSON] набули, в порядку приватизації державного житлового фонду, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", кожен по 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тобто в даному випадку має місце спільна часткова власність двох осіб, а не спільна сумісна власність двох осіб. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Положеннями ст. 5 ЦПК України, ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Враховуючи те, що підставою звернення [PERSON] до суду з даним позовом є реєстрація державним реєстратором БАЙДАК Н.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за номером 1376708674244, за останнім та за померлою [INFO] року [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за таким видом спільної власності, як спільна сумісна власність та неможливість оформити спадкові права на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка сталась [INFO] року, з тих підстав, що вирішення питання про виділення (визначення) частки у спільному майні унеможливлюється смертю одного із співвласників, суд знаходить, що приватним нотаріусом МОКЛИГІНОЮ О.С. та державним реєстратором БАЙДАК Н.В. не визнаються за [PERSON] право спільної часткової власності на вказані частини будинку та приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON]: - право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку приватизації державного житлового фонду, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; - право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка сталась [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved