Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис здійснений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], вчинений 17 березня 2014 р., зареєстрований в реєстрі за № 844, про стягнення з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в розмірі 91321,66 грн. за рахунок реалізації предмету застави, автомобіля Hyundai Тucson, 2007 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Вiдповiдач в судове засiдання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представники третіх осіб у судове засідання не з»явилися, причину неявки суду не повідомили, про слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослiдивши матерiали справи, вислухавши пояснення представника позивача вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено. 07 квітня 2014 р. Дзержинським ВДВС ХМУЮ було відкрите виконавче провадження та винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 42866979, винесена старшим державним виконавцем Кузнєцовою Т.М. Постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження позивач отримав по пошті 07 травня 2014 р. За час розгляду справи, виконавче провадження було передано до відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції. Виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО [PERSON], від 17.03.2014 р., зареєстрованого в реєстрі за № 844, про стягнення з позивача боргу в розмірі 91321,66 грн., за рахунок реалізації предмету застави (автомобіля). 18.09.2007 р. між позивачем та АКБ СР «Укрсоцбанк», було укладено Договір кредиту № 851/10/27-11/7-101 на купівлю автотранспортних засобів, про надання кредиту на суму 129 240,00 грн. під 12,6 % річних, строком до 10.09.2014 р., 18.09.2007 р. в забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором було укладено Договір застави № 851/11/27-11/7-111, за умовами якого було передано в заставу автомобіль Hyundai Тucson. Представник позивача пояснив, що через розгортання світової фінансово-економічної кризи та неготовність національної економіки до протидії цій кризі, що призвело до зниження курсу національної валюти та значного погіршення фінансового стану позивача, він був змушений звернутися до ПАТ «Укрсоцбанк» з клопотанням про перегляд умов кредитування та зменшення кредитного навантаження. Внаслідок переговорів з працівниками ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено Додаткову угоду від 20.10.2008 р. Позивач не мав наміру відмовлятися від реструктуризації заборгованості, але відповідач замість того, щоб провести реструктуризацію кредитних зобов`язань, звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Про вчинення виконавчого напису позивач дізнався лише з постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, він не міг знати ні прізвище нотаріуса, який вчиняє виконавчий напис, ні суми, які стягуються з нього, ні періоду за який суми стягуються, тобто був позбавлений права надіслати нотаріусу свою згоду чи незгоду з сумами заборгованості які були зазначені у виконавчому написі. Окрім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 р. № 2654-XII, звернення стягнення на заставлене майно може здійснюватися на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Статтею 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 р. № 1255-IV, (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), було визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, однак звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса цією статтею не було передбачено. У 2011 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 р. № 3795-VI (далі - Закон № 3795 ), були внесені зміни до Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", зокрема було змінено ч. 1 ст. 24, яку було доповнено словами "виконавчого напису нотаріуса», та ч. 1. ст. 26, яку було доповнено пунктом 5: «реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса». Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону № 3795, дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Якщо взяти до уваги, що Договір кредиту укладений у 2007 р. , а Закон № 3795 набрав чинності у 2011 р.. то вбачається , що його дія не поширюється на Договір кредиту № 851/10/27-11/7-101 від 18.09.2007 р. Окрім того, згідно Закону України "Про заставу", він застосовується до спірних правовідносин лише в частині, що не суперечить Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", нормами якого не передбачено здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно із ч. 1. ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина третя ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ч. 1. ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, установлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: - передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; - продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; - відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; - переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Згідно із частиною другою розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальними відносно Закону України "Про заставу" для застосування до спірних правовідносин. Отже, положення Закону України "Про заставу" у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Окрім того, згідно п. 1.3. розділу 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого Наказом Мінюста України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого Мінюстом України 22.02.2012 р. за № 282/20595), нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. За таких обставин, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису, приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], не дотримано вимог п. 1.3. розд. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та норм Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". На підставі вищевказаного позовні вимоги [PERSON] відносно визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved