Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ « Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що між ним та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ним було отримано позику. Вважає цей договір недійсним, оскільки був укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційною системою та ним не підписаний. Позивачем зазначені підстави для визнання договору недійсним: 1)відповідачем було проігноровані вимоги законодавства, зокрема положення Законів України « Про захист прав споживачів», « Про споживче кредитування» та не повідомлено йому письмово про всю необхідну інформацію щодо: умов договору,вартості послуг третіх осіб; визначення загальної вартості кредиту для споживання; наслідки прострочення виконання зобов`язань; порядок повернення кредиту. Умови щодо розміру нарахованих відсотків, за його думкою, є несправедливими умовами договору, оскільки перевищують саму суму кредиту, тому є підстави для визнання їх недійсними. 2) прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір ( акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чек боксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви( форми) про прийняття пропозиції в електронній формі не відповідає положенням абзацу третього частини шостій статті 11 Закону « Про електронну комерцію». 3)вважає, що вказаний договір, відповідно до ст. 1047 ЦК України, повинен бути укладеним у письмовій формі, а не за допомогою телекомунікаційних послуг. 5) в оспорюваному договору не зазначені ціна та сукупна вартість кредиту. Посилаючись на вищезазначені підстави, позивач просить визнати Договір позики № 0556 5948 від 04.12.2020, укладений між ним та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» недійсним. Відповідачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою компанією , яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 116 від 01.08.2013 року та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг Кредитний договір був укладений між сторонами відповідно до Закону України « Про електронну комерцію» та Правил надання споживчих кредитів. Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Веб-сайту ( https://www.creditkasa.ua, надалі- Сайт), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача. Позивач в момент реєстрації на Сайті відповідача створив власний Особистий кабінет ( п. 2.1.14 Правил), який є сукупністю захищених сторінок,тим самим забезпечив повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до договору та іншої інформації. Позивачем були здійснені наступні дії, які свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору: -Позивач на сайті відповідача здійснив заповнення заявки на отримання кредиту ( п. 2.1.7 Правил) ; --заявка подавалась позивачем через Особистий кабінет ( п. 4.10 Правил); --відповідач проінформував позивача ( п. 4.17 Правил) про прийняте рішення щодо видачі кредиту (смс-повідомлення на телефонний номер [NUMBER] та електронним листом на адресу електронної пошти позивача з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення Договору відповідно до ЗУ « Про електронну комерцію» та ст. ст. 641,642 ЦК України; -Позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладення Електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. --позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням ( п. 5. 2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомлення) у відповідності до абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону « Про електронну комерцію». --відповідач надав підтвердження про укладення Договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача та направлення примірника Договору на адресу електронної пошти позивача. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України « Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. 3) Порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до ЗУ « Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ( п. 12 ст. 11 ЗУ « Про електронну комерцію»). Твердження позивача про підписання договору відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» є помилковими, оскільки між сторонами погоджено порядок підпису договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Окрім того, ЗУ «Про електронний цифровий підпис» втратив чинність від 07.11.2018 року, що унеможливлює його застосування. Щодо тверджень позивача про ведення відповідачем нечесної підприємницької діяльності зазначили, що споживач перед укладенням договору має право самостійно ознайомитися з інформацією, необхідною для отримання кредиту споживачем для прийняття усвідомленого рішення. Пунктом 16 Договору позичальник підтвердив, що до укладення Договору ознайомився з текстом кредитного договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, передбачену чинним законодавством, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9 Закону « Про споживче кредитування» Вважають, що в діях кредитодавця відсутні дії щодо порушення положень ст.ст. 11,18,19 Закону України « Про захист споживачів», ст. 230 ЦК України та введення в оману позивача щодо істотних умов договору, а відтак умови договору відповідають закону, внутрішній волі позивача та погоджені між сторонами у спосіб та засіб, визначений законодавством. Зазначили, що відповідачем згідно вимог чинного законодавства, не здійснювалось нарахування неустойки за прострочення виконання зобов`язань згідно закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби». Просили відмовити в відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ « Укр Кредит Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору. ( а.с. 34-39). В судове засідання позивач не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с.9). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а.с. 84). Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.12.2020 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» ( кредитодавець)та [PERSON] ( позичальник) було укладено кредитний договір № 0556-5948 в електронній формі, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальникові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані відсотки та комісію за користування кредитом; Тип кредиту- кредит. ( а. с. 40). ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 116 від 01.08.2013 року та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг згідно розпорядження № 2401 від 08.06.2017 року. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» є надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів . Предметом позову ,тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої позивач просив ухвалити судове рішення, є визнання договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] від 04.12.2020 року №0556 5948 недійсним. Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, позивачем зазначалося, що договір,укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» від 04.12.2020 року за № 05565948 ним договір не підписано, укладено не у письмовій формі, не зазначені всі істотні умови договору, дії відповідача є нечесною підприємницькою практикою, договір містить умови, які є несправедливими. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За змістом ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, положеннями частини другої та третьої статті 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини та оспорювані. На підставі абз.2 п.5 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справі про визнання правочинів недійсними» від 1 листопада 2009 року №9 вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. На підставі частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч.2 ст.1055 кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 2 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом абз.1-4 п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №7 «Про судову практику розгляду цивільних справах про визнання правочинів недійсними» не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеним правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] вчинено договір кредиту від 04.12.2020 року №05565948 в електронній формі. Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» від 03.11.2020 року №175-П затвердженні Правила надання споживчих кредитів, які розміщені на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»https://www.creditkasa.ua. Вказані Правила надання споживчих кредитів перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п. 2.1 Правил акцепт - відповідь заявника про повне та безумовне прийняття пропозиції (оферти) кредитодавця укласти Договір в електронній формі. Акцепт здійснюється (надається) в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця -особистому кабінеті заявника шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю, яке (таке повідомлення) підписане шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до п. 2.1 Правил договір або кредитний договір - це електронний договір в розумінні п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України « Про електронну комерцію», який складається з Кредитного Договору, цих Правил та Паспорту споживчого кредиту і становить домовленість кредитодавця та позичальника, спрямовану на встановлення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. На підставі частини 1 та 2 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно частини 1-4 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до ч.7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічне викладене в Постанові ВСУ від 09.09.2020 року по справі № 732/670/19. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним. Відповідно до положень статей 1048-1052 ЦК України істотними умовами є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. В пункті 3.2 Кредитного договору визначена сума кредиту- 4800 грн. ( а. с. 40); нараховані проценти - 2016 грн., та визначений остаточний платіж : 6816 грн.. комісія за видачу кредиту- 0 грн. Пунктами 2,3 Договору № 0556-5948 від 04.12.2020 р. визначено строк кредиту - 21 день та порядок повернення згідно графіку - до 24.12.2020 р. ( а.с. 40). Відповідно до п. 3.7 Правил кредит видається позичальнику для споживчих потреб. Згідно п. 4 Договору протягом строку кредиту фіксована процентна ставка складає 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним Договором строку, на який надається кредит. Річна процентна ставка складає 730 %. Пунктом 8 Договору встановлено, що позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від нього без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця у письмовій формі до закінчення 14 календарних днів. Протягом семи календарних днів з дати подання повідомлення про відмову від кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором та сплатити плату за користування кредитом за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою кредитним договором. ( а. с. 40). Відповідно до п. 10 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити комісію (у разі нарахування), проценти за користування кредитом та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо така буде) не пізніше терміну платежу шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. Суд не приймає доводи позивача про відсутність в договорі від 04.12.2020 року суми кредиту, оскільки зазначена ним обставина спростовується пунктом 3.2 Договору, в якому прямо зазнчена сума кредиту- 4800 грн. ( а.с. 40). З огляду на наведене суд приходить до висновку про укладення договору кредиту між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] від 04.12.2020 року №0556 -5948, досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору у належній формі. Не можна погодитися з посиланням позивача на невідповідність договору вимогам ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», не здійснення ним заповнення формуляру заяви (форми) про прийняття пропозиції укласти договір в електронній формі, не підписання в порядку, передбаченому ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» за наступними підставами. На підставі ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Відповідно до п.2.7 Правил надання споживчих кредитів, затверджених наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» від 6.11.202 року №175-П, заявка - документ встановленої форми, який заповнюється на сайті кредитодавця для підтвердження відповідності заявника умовам, які містяться у цих Правилах, та для отримання Оферти (пропозиції) укласти Договір ( взяти на себе права та обов`язки передбачені Кредитним Договором та Правилами). Відповідно до п. 4.10 Правил на підставі даних, зазначених у первинній заявці, ІТС кредитодавця здійснює реєстрацію заявника на сайті та формує особистий кабінет. Наступні заявки подаються позичальником через особистий кабінет. Згідно п. 4.11 Правил рішення про можливість надання кредиту приймається кредитодавцем на підставі автоматизованої обробки заявки заявника та інших дій, передбачених цими Правилами. Частинами другою, четвертою, шостою ст.8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Статтею 1 Закону України «Про Електронні довірчі послуги» визначено, що електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України "Про інформацію" та спеціальний Закон України "Про захист персональних даних". Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних" визначає, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку). З матеріалів справи вбачається здійснення позивачем надання персональних даних паспорта, ідентифікаційного номеру, даних банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номера телефону, електронної адреси (а.с. 40). Отже, зі змісту позовної заяви, з наданого договору вбачається, що позивачем було виконано всі поетапні дії для укладення договору в електронній формі з метою отримання кредиту. Не заслуговують на увагу посилання позивача на відсутність його підпису у вигляді електронного цифрового підпису , оскільки порядок підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог Закону України « Про електронну комерцію» погоджений між сторонами. За змістом п.6 ч.3 Закону ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У п.19 Договору «Реквізити та підписи сторін» договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] кредиту від 04 грудня 2020 року №0556-5948 міститься посилання на підписання [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Отже, порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до ЗУ « Про електронну комерцію», так само як визначена форма договору- електронна, що відповідало внутрішній ваолі позивача, оскільки останнім підтверджується факт укладення договору та отриманння кредиту, а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ( п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Правила надання споживчих кредитів затверджені наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» від 6 листопада 2020 року №175-П, тобто за місяць до вчинення оспорюваного правочину. Тому твердження позивача про те, що він був позбавлений можливості отримати всю інформацію щодо кредитування, також не заслуговують на увагу. Також суд не приймає доводи позивача про не визначення відповідачем в договорі від 04.12.20202 року суми кредиту, оскільки такі твердження спростовується п. 3.2 Договору, в якому прямо зазначена сума кредиту- 4800 грн. ( а.с. 40). Окрім того, доводи позивача про надмірне нарахування відсотків та пені за порушення грошового зобов`язання, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивач не надав суду будь-яких доказів щодо нарахування пені відповідачем, тоді як ТОВ "Укр Кредит Фінанас" у відзиві на позовну заяву вказує, що станом на дату подання відзиву сума неустойки становить 0 грн.,оскільки відповідно до прийнятого Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19) кредитодавцем не нараховуються штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період з 01.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Отже, як встановлено в судовому засіданні, грошові кошти в сумі 4800 грн. надавалися [PERSON] в кредит на 21 день з фіксованою процентною ставкою -2% від непогашеної суми за кожен день користування кредитними коштами з визначенням графіку внесення платежу. Позивач не надав доказів наявності умислу в діях відповідача щодо введення його в оману. При укладенні договору позивач був ознайомлений з усіма істотними умовами договору, ідентифікація його особи та наявність в договорі його підпису у вигляді одноразового ідентифікатора свідчить про виконання позивачем всіх дій, обов`язкових для укладення договору в системі телекомунікаційних послуг та отримання кредиту. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з вищенаведним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed