Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач в квітні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що між ним та відповідачем було укладено договір відповідно до якого ним отримано позику, однак, ознайомившись зі змістом договору, вважає, що договір є недійсним , зважаючи на наступне. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, зазначає, що ним договір не було підписано. Також в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не був письмово проінформований або в електронному виді про споживчий кредит, умови кредитування. Посилався на несправедливі умови кредитування, нечесну підприємницьку практику та на те, що договір позики містить ознаки кредитного договору, а також на те, що в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредитного договору, не розраховано загальні витрати за споживчим кредитом та значні нарахування пені. Просив суд визнати договір позики , укладений між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» недійсним та проводити розгляд справи без його участі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 13.04.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 09.07.2021 року. 20.06.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому проти позову заперечували вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки договір між позичальником та позикодавцем вчинений в електронній формі, встановленій законом, зміст якого відповідає вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, спірний договір відповідає волі сторін, спрямований на реальне настання правових наслідків, відповідає ст.203, 205 ЦК України, а тому просять суд в задоволенні позову відмовити. В судове засідання 09.11.2021 сторони не з`являлися, про розгляд справи повідомлені належним чином. При зверненні до суду позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача з відзивом подав клопотання про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін, за наявними у справі доказами. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. 07.02.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір № 993886483 про надання грошових коштів без конкретної споживчої мети на суму 5000 грн. строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта № [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності та платності, що засвідчує факт укладення договору між сторонами у формі електронного документу, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Зазначений договір укладений в електронній формі з проставленням позивачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і пароля особистого кабінету , без заповнення заявки, без отримання та ведення одноразового ідентифікатора у відповідне поле, договір між сторонами не був би укладений. Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію» Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. На підставі ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір. Про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документу (ч. 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"). Електронний договір, укладений у порядку, визначеному статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію", та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Правила надання грошових коштів у кредит відповідачем перебувають на сайті Товариства, ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, на укладення договору, та визначають порядок і умови кредитування, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Як убачається з спірного договору, кредит надається строком на 30 календарних днів і доказів нарахування відсотків, які б порушували законодавство - позивачем не надано. П.3.3. оскаржуваного договору встановлена відповідальність позичальника у разі порушення ним умов кредитного договору. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань. Суд на підставі оцінених доказів дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами договору № 993886483 про надання кредиту від 07.02.2020 року, отриманням позивачем коштів. Доказів протилежного, позивачем не надано. При цьому зі змісту позову убачається, що позивач не оспорює сам факт отримання позики. Суд вважає, що підстав для визнання спірного договору недійсним в межах заявлених вимог судом не встановлено. З огляду не викладене, суд доходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed