Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач в серпні 2016 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивований тим, що рішенням сесії Вінницької міської ради від 25.09.2015 року № 2298 затверджено проект землеустрою про відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку та передано її в оренду третій особі - ТОВ «Осанна». Земельна ділянка розміщена у [ADDRESS] і знаходиться у власності Вінницької міської ради. Площа ділянки складає 0,3777 га, кадастровий номер [NUMBER], строк оренди - 4 роки 11 місяців. Згідно п. 3.4 додатку 2 до рішення Вінницької міської ради, договір оренди має бути укладений після укладення ТОВ «Осанна» з власниками та користувачами земельних ділянок, по яких визначені проїзди до земельної ділянки, договорів земельного сервітуту на право проїзду, проходу, відповідно до проекту землеустрою. У затвердженому проекті землеустрою місце сервітуту вказане як проїзд частково через земельну ділянку, що знаходиться у користуванні (0,0044 га), шириною 6 кв. м. від вул. Л. Ратушної (перпендикулярно до неї) до земельної ділянки, що була передана третій особі - ТОВ «Осанна». [PERSON] вважає, що таке рішення в частині п. 3.4. Додатку незаконним, та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що його вигрібна яма знаходиться в тій частині земельної ділянки, де має бути встановлено земельний сервітут. Також до об'єкту будівництва вже існує проїзд, а позивачем та іншими землекористувачами не надавалося жодної нотаріально завіреної згоди до міської ради на укладення угод сервітуту. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з обставин викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову в звяку з недоведеністю та необгрунтованістю. Представники ТОВ «Осанна» заперечили щодо задоволення заяви, надавши суду письмові заперечення, в яких вказано якщо ж розуміти буквально, - то розміщення ями можна уявити тільки у тій частині ділянки [PERSON], де межують усі три ділянки одночасно. Таке місце є тільки одне - біля парадного входу до гуртожитку по [ADDRESS]. Орієнтовно це місце можна указати на загальному плані 1960 року, де указано усі зазначені ними будинки і [NUMBER], і [NUMBER], і [NUMBER]. На цьому плані орієнтовно указані і земельні ділянки; ще без усяких пізніших забудов. Також є і відсутній зараз вихід/виїзд із гуртожитку на вул. [ADDRESS] В матеріалах інвентарної справи указано план ділянки [NUMBER] уже станом на 2008 рік із пізнішими, існуючими на сьогодні, як і на 2010 рік, забудовами. Орієнтація у просторі та на місцевості плану - 08 збережена до плану - 60. На це, зокрема указують написи розміщення будинків [NUMBER], [NUMBER] та вул. [ADDRESS] На цьому плані указано, серед іншого, самочинно збудований гараж літ. «В»; якраз на тому місці, де за твердженням [PERSON] розміщена вигрібна яма. На самочинність будівництва гаража указують матеріали інвентарної справи та акт про поточні зміни ділянки [NUMBER]. Крім того, будівництво гаража здійснено на земельній ділянці, сформованої за рахунок проїзду від гуртожитку до вул. [ADDRESS] Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Вінницької міської ради від 25.09.2015 року № 2298 затверджено проект землеустрою про відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку та передано її в оренду третій особі - ТОВ «Осанна». Земельна ділянка розміщена у [ADDRESS] і знаходиться у власності Вінницької міської ради. Площа ділянки складає 0,3777 га, кадастровий номер [NUMBER], строк оренди - 4 роки 11 місяців. Згідно п. 3.4 додатку 2 до рішення Вінницької міської ради, договір оренди має бути укладений після укладення ТОВ «Осанна» з власниками та користувачами земельних ділянок, по яких визначені проїзди до земельної ділянки, договорів земельного сервітуту на право проїзду, проходу, відповідно до проекту землеустрою. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що відповідно до довідки комітету мікрорайону «Словянка» Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці за № 534 від 17.05.2016 року вигрібна яма. Яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташована на відстані 80 см. від паркану, що межує з земельною ділянкою [ADDRESS] (що в користуванні третьої особи) і на відстані 80 см. від паркану, що межує з земельною ділянкою будинковолодіння [ADDRESS] Таким чином, дана вигрібна яма знаходиться саме в тій її частині земельної ділянки, де згідно проекту землеустрою має бути встановлено земельний сервітут на користь ТОВ «Осанна». Водночас в ході судового розгляду місце розміщення вигрібної ями не ідентифіковано на місцевості. Відповідно до інвентарної справи на плані ділянки [NUMBER] самочинно збудований гараж літ. «В»; якраз на тому місці, де за твердженням [PERSON] розміщена вигрібна яма. На самочинність будівництва гаража указують матеріали інвентарної справи та акт про поточні зміни ділянки [NUMBER]. При цьому суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджав про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом оголошувалась в справі перерва з тим, щоб позивач надав правовстановлюючі документи, на підставі яких він користується вказаною земельною діяльною, та в яких межах. Однак позивачем дані докази суду надано не було, як не заявлялось вимог про проведення експертизи тощо. В ході судового розгляду судом було досліджено матеріали інвентаризаційних справ будинковолодінь №№ 21, 23, 25 по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці та матеріали обміру будівельних кварталів №№ 289, 291. Як вбачається зі зкопіювання схематичного плану будівельного кварталу [ADDRESS] де користувачем вказана Вінницька міська рада, на земельній ділянці самочинно збудований гараж літ «В» «г-подібної форми довжиною 24,0 м. (а.с. 16 інвенаризаційної справи № 1773). Згідно відповіді Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради № 05-00=010-19354 від 11.07.2016 року в департаменті відсутні відомості щодо оформлення земельної ділянки, якою користується [PERSON] За даними департаменту зазначена в матеріалах землевпорядного проектування земельна ділянка площею 0,0044 га. Якою користується [PERSON], відноситься до земель територіальної громади міста. Позивач як на підставу позову вказує, що як вбачається з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до земельної ділянки ТОВ «Осанна» наразі вже існує проїзд. Водночас це не може бути підставою для задоволення позову, оскільки прийняттю оспорюваного міською радою рішення передувало ряд дій, зокрема розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Осанна» для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (для обслуговування гуртожитку) по вул. [ADDRESS], на території Вінницької міської ради. Так, згідно висновку Управління Держземагентства у місті Вінниці Вінницької області № 264 від 19.12.2014 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідно створити два проїзди загального користування: [ADDRESS] та 2-й з [ADDRESS] Що стосується відсутності нотаріально завірених угод, суд звертає увагу, що позивач не надав доказів щодо того, що він є власником чи користувачем спірної земельної ділянки, та відповідного порушеня його прав.. Також згідно додатку 1 до рішення виконкому Вінницької міської ради № 2808 від 11.12.2014 року «про затвердження актів комісії з розгляду земельних спорів» зазначено, що розглянувши проект землеустрою встановлено, що межі земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не порушено. В зв'язку з відмовою від підпису меж земельних ділянок та відсутністю зазначених вище суміжних землекористувачів на двох засідання комісії, відповідно до п. 4.3 положення комісії з розгляду земельних спорів межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] комісією погоджено. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Звертаю увагу на те, що правовою позицією Верховного Суду України, постановленій в справі № 6-1749цс 15, визначено, що з урахуванням норм частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до Вінницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ "Осанна" про визнання рішення Вінницької міської ради частково незаконним не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed