Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працював в Рівненській філії ДУ «Держґрунтохорона» Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України", та був звільнений з роботи згідно наказу №26 від 30.06.2015 року з посади ґрунтознавця І категорії лабораторії і моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів з 30 червня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Позивач вважає своє звільнення незаконним. Зазначає, що він є дипломованим спеціалістом; діти та дружина мають статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи; у позивача багатодітна сім'я. При звільненні не були дотримані норми ст.49-2 КЗпП України: за весь період своєї роботи позивач сумлінно та якісно виконував покладені на нього службові обов'язки, за що неодноразово нагороджувався грамотами, преміями за підсумками роботи за рік. Це свідчить про те, що рівень його кваліфікації та продуктивності праці є високим. Окрім своєї основної діяльності також займається науковою роботою. З урахуванням обсягів фінансування, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» посада фахівця І категорії лабораторії моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів зберігається. Тобто, згідно цієї структури займана посада фактично передбачена і після 02 червня 2015 року. Крім того, жодного погодження на зміни до штатного розпису та структури підприємства профспілковий орган не надавав. Отже, відповідачами при звільненні за п.1 ст. 40 КЗпП України не був дотриманий встановлений законодавством порядок, а тому таке звільнення є незаконним. З відповідачем також не був проведений розрахунок за відрядження згідно наказів від 15.06.2015 р. №20 та від 24.06.2015 р. №23. Також не були виплачені всі належні суми в день звільнення. За таких умов просить суд постановити рішення, яким скасувати наказ директора Рівненської філії ДУ «Держґрунтохорона» Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" В.І. Долженчука №26 від 30.06.2015 року в частині звільнення позивача з посади ґрунтознавця І категорії лабораторії і моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів з 30 червня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України; поновити позивача на згаданій посаді; зобов'язати Рівненську філію ДУ «Держґрунтохорона» Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" провести розрахунок за відрядження згідно наказів від 15.06.2015 р. №20 та від 24.06.2015 р. №23; стягнути з Рівненської філії ДУ «Держґрунтохорона» Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до моменту фактичного розрахунку; направити рішення в частині поновлення на роботі до негайного виконання. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив про обставини, що описані вище. Додав, що з ним був проведений розрахунок за перебування у відрядженнях, а тому ці позовні вимоги він просить залишити без розгляду. Представники відповідача позов не визнали. Правове обґрунтування своєї позиції зазначене в поданих письмових запереченнях на позов. Зокрема зазначають, що звільнення позивача відбулося з дотриманням всіх норм КЗпП України, з урахуванням положень Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Просять звернути увагу, що посада ґрунтознавця лабораторії і моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів взагалі була скорочена, на підприємстві не залишилася лабораторія і моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів. Підприємство повністю та вчасно провело розрахунок за відрядження згідно наказів від 15.06.2015 р. №20 та від 24.06.2015 р. №23. Щодо отримання згоди профспілкового органу, то відповідний запит був направлений, але відповідь від профспілкового органу не надійшла. Тому вважається що така згода була отримана. Щодо проведення розрахунку (виплати всіх належних грошових сум) позивачеві не в день звільнення, то вини підприємства немає, оскільки на час звільнення позивача на рахунках були відсутні належні грошові кошти. А відразу після надходження таких коштів підприємство провело відповідний розрахунок. За таких умов просять суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, Державна установа «Інститут охорони ґрунтів України» є юридичною особою, заснована на основі державної власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України, в структуру якої входять філії, як структурні підрозділи що створені та знаходяться в областях, які виконують функції ДУ «Держґрунтохорона» у відповідних областях. Відповідно до Положення про Рівненську філію державної установи «Інститут охорони ґрунтів України», затвердженого наказом ДУ «Держґрунтохорона» від 15.04.2013 року № 56, Рівненська філія державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» є відокремленим підрозділом державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» без права юридичної особи, користується майном (рухомим та нерухомим) на праві господарського відання, майно є власністю держави в особі засновника державної установи. На підставі листа Мінагрополітики України від 16.03.2015 № 37-13-3-13/3732, яким доведена інформація про зменшення видатків ДУ «Держґрунтохорона», було прийнято наказ ДУ «Держґрунтохорона» від 31.03.2015 № 10 «Про затвердження граничної чисельності та штату працівників філій ДУ «Держґрунтохорона». На виконання цього наказу Рівненською філією ДУ «Держґрунтохорона» прийнято наказ від 28.04.2015 № 11-1 «Про введення в дію штатного розпису», яким передбачено упорядкування штату Рівненської філії. Відповідно до пункту 8.4. Положення Рівненської філії державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» (далі Положення), затвердженого наказом ДУ «Держґрунтохорона» від 15.04.2013 № 56, директор філії самостійно вирішує питання її діяльності в межах компетенції відповідно до законодавства. Зокрема, згідно з підпунктом 8.5.4. пункту 8.5. розділу 8 Положення директор філії вирішує питання добору, підготовки та підвищення кваліфікації кадрів, переведення, звільнення спеціалістів, питання притягнення їх до відповідальності. Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть буди розірванні роботодавцем, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників. Наказом директора Рівненської філії ДУ «Держґрунтохорона» Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" В.І. Долженчука №26 від 30.06.2015 року [PERSON] було звільнено з посади ґрунтознавця І категорії лабораторії і моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів з 30 червня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Позивач зазначає, що при звільненні відповідачами не були дотримані норми ст.49-2 КЗпП України; та що його посада збереглася й після 02 червня 2015 року. Проте в ході розгляду справи було встановлено протилежне. Так, згідно до структури Рівненської філії ДУ «Держґрунтохорона» Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України", з 02.06.2015 року на підприємстві утворена «лабораторія моніторингу, агрохімічної паспортизації, охорони родючості ґрунтів і проектної документації». Такий структурний підрозділ, як «лабораторія і моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів» був ліквідований. В новостворений підрозділ були переведені ті працівники, які мали відповідну кваліфікацію та могли працювати за кількома напрямками. Отже, за умови скорочення чисельності працівників, які займали однакову посаду, можна було б оцінювати доводи позивача про порушення його права в контексті ст. 49-2 КЗпП України (не враховано, що він має переважне право залишитися на роботі: як такий, що має наукові здобутки; як батько, на утриманні якого перебуває троє дітей, чи наявні інші утриманці; тощо). Проте в даному випадку була взагалі скорочена посада ґрунтознавця лабораторії і моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів. А виконувати роботу в новоствореному структурному підрозділі позивач не має змоги через відсутність відповідної освіти, про що він сам не заперечував. Щодо твердження про порушення вимог законодавства - відсутність відповідного погодження з профспілковим органом. Відповідно до п.10 ч.1 ст. 247 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі, організації, у випадках, передбачених законом. Згідно ст. 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. За положеннями ст. 39 цього Закону, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Позивач стверджує, що наказ про внесення змін до структури та штатного розпису підприємства обов'язково повинен погоджуватися із первинним профспілковим органом підприємства, але жодного погодження на зміни до штатного розпису та структури підприємства профспілковий орган не надавав; як і не надавав згоди на звільнення позивача. Проте позивач не спростував доводи представників відповідача про те, що відповідне звернення було адресоване профспілковому органу, але у визначений строк підприємство не отримало відповідь від цього профспілковому органу. В ході розгляду справи він навіть з цим погодився. Отже, з урахуванням ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Щодо не проведення розрахунку за відрядження. Згідно наказів Рівненської філії ДУ «Держґрунтохорона» № 20 від 15.06.2015 та № 23 від 24.06.2015 «Про відрядження» позивача було відправлено у відрядження, та сплачено кошти в сумі 330,00 грн., що підтверджуються платіжним дорученням № 105 від 26.06.2015 та відомістю на зарахування відрядження на зарплатні картки за червень 2015. В ході розгляду справи позивач підтвердив, що він отримав ці грошові кошти. Щодо проведення інших розрахунків. Згідно статті 44 КЗпП України, у разі звільнення працівника за п.1 ст. 40 цього Кодексу працівник має право на вихідну допомогу у розмірі не менше свого середнього місячного заробітку. Враховуючи норми вищевказаної статті позивачу виплачена вихідна допомогу в розмірі 1 508, 01 грн. згідно платіжного доручення № 106 від 16.06.2015 та №НSZР1В5Y34 від 21.07.2015. Зважаючи на відсутність грошових коштів на рахунках у відповідача, що унеможливлювало вчасну виплату всіх належних сум позивачеві при звільненні, такі грошові кошти були йому виплачені відразу після поступлення на розрахункові рахунки установи. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Позивач заявляє позовні вимоги про стягнення з Рівненської філії ДУ «Держґрунтохорона» Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу до моменту фактичного розрахунку. Така позовна вимога слідує за вимогою про поновлення на роботі. Враховуючи, що суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про скасування наказу директора Рівненської філії ДУ «Держґрунтохорона» Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" В.І. Долженчука №26 від 30.06.2015 року в частині звільнення позивача з посади ґрунтознавця І категорії лабораторії і моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів з 30 червня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, оскільки видача такого наказу була проведена у відповідності до положень КЗпП України, та з дотриманням інших вимог законодавства, про що йшлося вище; відсутні підстави для поновлення позивача на роботі, то й немає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу до часу фактичного розрахунку. Отже, заявлений позов є безпідставним та недоведеним, а тому не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed