Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Представник заявника звернулася до суду з вищезазначеною заявою. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] в серпні 2020 р. звернувся до Корабельного районного відділу в м.Херсоні Управління ДМС у Херсонській області з метою отримання паспорту замість втраченого паспорта зразка СРСР, виданого 1985р. Довідкою даного органу від 22.08.2020р. його повідомлено, що за перевіркою не встановлено належності заявника до громадянства будь-якої держави. Встановлення заявленого факту необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України, оскільки паспорт громадянина СРСР втрачено відповідно неможливо встановити належність його до громадянства. Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла зава про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності заявника. Представник Управління Державної міграційної служби у Херсонській області надав на адресу суду пояснення з яких вбачається, що перевіркою органу встановлено, що [PERSON] є уродженцем м.Херсона. Паспорт громадянина СРСР заявник втратив дуже давно і за оформленням нового паспортного документа вчасно не звернувся у зв`язку з відсутність необхідності. [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, оскільки станом на 24.08.1991р. відсутня в паспортному документі відмітка про прописку на території України. При винесені рішення покладався на розсуд суду. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України"(24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом. Судом встановлено, що згідно дублікату диплому [NUMBER] виданого 28.11.2007р. [PERSON] закінчив Херсонське морехідне училище рибної промисловості за спеціальністю «експлуатація суднових силових установок» та отримавши диплом молодшого спеціаліста. Дублікат виданий замість диплому [NUMBER] від 29.06.1991 року. З довідки голови ліквідаційної комісії ПАТ «Херсонводбуд» № 03/12-13 від 27.10.2020р. вбачається, що трест «Херсонводбуд» з 1991 року декілька разів перейменовувався і на даний час є Публічним акціонерним товариством «Херсонводбуд» на підставі наказу № 11 від 06.04.2012р. З довідки голови ліквідаційної комісії ПАТ «Херсонводбуд» № 03/12-13 від 27.10.2020р. вбачається, що [PERSON] [INFO] на підставі архівних документів був прийнятий на роботу комірником АРМ треста «Херсонводбуд» з 12 квітня 1991 р.( наказ № 51-К від 18.04.1991 року). Звільнений 14.01.1993 року за ст.38 КЗпП України ( наказ № 6-К від 14.01.1993 р) Згідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За результатами дослідженого в судовому засіданні, у суду не виникає сумнівів в існуванні факту, про встановлення якого просить заявник. З матеріалів заяви також встановлено, що [PERSON] [INFO] уродженець м.Херсона звернувся 22.08.2020р. до Корабельного РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області із заявою про втрату паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року виданого 14.03.1985р. Комсомольським РВВС м.Херсон серії [NUMBER] . Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належність до громадянства будь-якої держави. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України. Згідно зі ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України Законом не передбачено. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. В силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території Українизокрема станом на 24.08.1991р. Враховуючі наявність доказів, приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved