Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON], в особі представника - [PERSON], звернулася в суд з позовом до Білоцерківської сільської ради внесення змін до договору про сплату пайових коштів на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 09 березня 2010 року між нею та Білоцерківською сільською радою, в особі сільського голови Беріндє Ю.Ю. було укладено договір про сплату пайових коштів на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту (с. Біла Церква). Підставами для укладення договору було рішення четвертої сесії V скликання Білоцерківської сільської ради від 28 липня 2006 року, ЗУ "Про планування і забудову території" ст. 27 та Постанова КМУ №1930. Відповідно до п.2 договору [PERSON] повинна сплатити кошти у розмірі 10% від вартості будівельної частини об"єкту, згідно грошово-кошторисної документації - станція технічного обслуговування по [ADDRESS]. Пайовий внесок сплачується до здачі об'єкту в експлуатацію. На даний час об'єкт - станція технічного обслуговування по [ADDRESS] в експлуатацію не зданий. За період з 2010 року по 2014 рік [PERSON] внесла частину вищевказаних коштів у розмірі 36168 гривень. При укладенні договору від 09 березня 2010 року було допущено порушення норм діючого на той час законодавства, а саме ч. 11 ст. 27-1 ЗУ "Про планування і забудову території", яка передбачала що істотними умовами договору про пайову участь у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту є розмір пайової участі, строк сплати пайової участі, відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. [PERSON] неодноразово усно зверталась у Білоцерківську сільську раду, а 16.05.2014 року, у письмовій формі, з заявою про внесення змін до договору про сплату пайових коштів на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту (с. Біла Церква) і укладення додаткової угоди до договору, у зв'язку з тим, що ні у самому договорі від 09 березня 2010 року, а ні у рішенні Білоцерківської сільської ради від 14 вересня 2011 року "Про затвердження порядку залучення та використання коштів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Біла Церква" не передбачено внесення змін до договору. Даним рішенням Білоцерківська сільська рада встановила граничний розмір для об'єкту придорожнього сервісу - станції технічного обслуговування у розмірі 6% від вартості будівельної частини об'єкту, згідно грошово-кошторисної документації. Таким чином, враховуючи наявність обставин, які свідчать про порушення вимог чинного законодавства, а саме сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а також те, що Білоцерківська сільська рада не погодилася на внесення вищевказаних змін до договору, просила зобов'язати Білоцерківську сільську раду внести зміни до договору від 09 березня 2010 року та встановити пайову участь у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту с. Біла Церква у розмірі 6% від вартості будівельної частини об'єкту. В судовому засіданні представник позивачки, [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Представник відповідача Білоцерківської сільської ради, в судове засідання не з'явився, однак в.о. сільського голови Данч Р.Ю. надіслала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Прокурор Рахівського району, Глушман І.І. посилається на те, що учасники договірних відносин при укладенні договору мають вільне волевиявлення, тому суд не може вносити істотні умови або зміни до існуючого договору, оскільки це буде порушенням ст. 627 ЦК України. На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні даного позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст.ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 09 березня 2010 року між позивачкою [PERSON] - забудовником з однієї сторони та Білоцерківською сільською радою, в особі сільського голови Беріндє Ю.Ю. - замовником, з іншої було укладено договір про сплату пайових коштів на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту (с. Біла Церква). Згідно з п. 2 цього договору забудовник, [PERSON] зобов'язалася сплатити пайовий внесок, що становлять 10% від вартості будівельної частини об'єкту, згідно грошово-кошторисної документації - станції технічного обслуговування по [ADDRESS]. На виконання своїх договірних зобов'язань позивачкою було сплачено в місцевий бюджет с. Біла Церква двома платежами кошти на загальну суму 36168 гривень, що стверджується копіями квитанцій № 17 від 09.09.2011 року та №1639630030 від 06 березня 2014 року. Позивачка звертаючись до суду з позовною заявою, просить зобов'язати відповідача Білоцерківську сільську раду внести зміни до даного договору, оскільки такий не відповідає вимогам ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038. 17.03.2011 року набрав чинності Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038. Згідно з п. 2 розділу 5 Прикінцевих положень цього Закону - закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з п. 7 Прикінцевих положень Закону, якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання цим Законом чинності, передбачена сплата, пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом. Частиною 6 статті 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року передбачено, що встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд. З вище наведеного суд констатує, що договір про сплату пайових коштів на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту укладений між сторонами 09 березня 2010 року, в частині розміру пайового внеску, відповідає вимогам цього закону. Окрім того, позивачка посилається на те, що відповідачем при укладенні договору було порушено істотні умови договору. Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивачкою та її представником не надано жодного належного та допустимого доказу того, що відповідачем - Білоцерківською сільською радою порушено істотні умови договору від 09.03.2010 року. Згідно зі ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що договором укладеним 09.03.2010 року між сторонами не передбачено одностороння зміна його умов, даний договір відповідає вимогам чинного законодавства, позивачкою та її представником не надано жодних доказів порушення відповідачем істотних умов договору, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про внесення змін до договору про сплату пайових коштів на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту - слід відмовити. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачкою при зверненні з позовом до суду, на підставі ст. 88 ЦПК України - слід залишити за позивачкою. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: dismissed