Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В позові посилається на те, що [INFO] на Інтернет ресурсі «Сайт міста Запоріжжя, 061.ua», що розташований в Інтернет мережі домені 061.ua на сторінці із адресою: http:[ADDRESS] з'явилась стаття із назвою «[INFO]» в Запорожье: медики выступают в защиту главного врача скорой помощи». У зазначеній статті міститься висловлювання: (рос. мовою) … по словам профсоюзного лидера бывший заместитель главврача 5-й горбольницы [PERSON] выступил с инициативой за снятие с должности главврача КУ «Запорожская станция скорой и медицинской помощи» [PERSON]. Являясь председателем областного профсоюза «Работников экстренной медицинской помощи», он собрал подписи и направил соответствующие письмо главе облсовета [PERSON]. Однако за главного врача вступился «Независимый профсоюз врачей скорой помощи». В защиту [PERSON] собрано уже более 700 подписей медработников - против 10 с другой стороны … «Смысл нашего обращения к председателю областного совета - объяснить и показать, кто такой на самом деле господин [PERSON]. Он вносит много негатива в коллектив. Мы все его знаем, как человека, который требовал от людей вступать в его ассоциацию, чтобы получить какую-либо аттестацию, делал так, что нарушалась охрана труда при работе службы скорой помощи. Были его приказы по сокращению сотрудников. Людей заставляли писать приказы об уходе в отпуск за свой счёт». Зазначені висловлювання на думку позивача містять інформацію, яка є недостовірною, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, є негативною по відношенню до нього. Позивач просить суд визнати недостовірною, негативною, та такою, що порушує його права та свободи, ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію розміщену інформацію. Зобов'язати відповідачів її спростувати у строк не пізніше десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Стягнути солідарно з відповідачів на його користь моральну шкоду. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що є діючою головою професійної спілки «Асоціація працівників швидкої медичної допомоги». [INFO] на Інтернет ресурсі «Сайт міста Запоріжжя, 061.ua», з'явилась стаття із назвою «[INFO]» в Запорожье: медики выступают в защиту главного врача скорой помощи». Вважає, що інформація відносно нього, у зазначеній статті, яка розміщена на Інтернет ресурсі «Сайт міста Запоріжжя, 061.ua», недостовірна негативна, та така, що порушує його права та свободи, ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [INFO] вийшла стаття, в якій [PERSON] освітлюється з негативної сторони. Зі слів [PERSON]: «Он вносит много негатива в коллектив. Мы все его знаем, как человека, который требовал от людей вступать в его ассоциацию, чтобы получить какую-либо аттестацию, делал так, что нарушалась охрана труда при работе службы скорой помощи. Были его приказы по сокращению сотрудников. Людей заставляли писать приказы об уходе в отпуск за свой счёт». Ця інформація негативно впливає на позивача, так як він займає керівну посаду в профспілці «Асоціація працівників швидкої медичної допомоги». У зв'язку із розповсюдженням недостовірної інформації [PERSON] не може керувати профспілкою, оскільки ця інформація ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію. Моральну шкоду позивач оцінює у 60899 гривень, оскільки займаючи керівну посаду у профспілці з 01.03.2013 року втрачає можливість впливати на спілку, [PERSON] кожному доводить, що він не винуватий, у нього погіршилися відносини з людьми, які виражають йому недовіру, у нього загострилися хвороба, яка була більше десяти років, однак в лікарні він не перебував. З'явились болі, порушилось травлення, сон. Представники „Незалежної первинної професійної спілки працівників швидкої медичної допомоги" [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що [PERSON], який хоч і є головою професійної спілки, зазначене інтерв'ю давав як фізична особа, а не як голова спілки. Таким чином „Незалежна первинна професійна спілка працівників швидкої медичної допомоги" не причетна до інформації, яка оприлюднена на сайті. Інформація, яку надав електронному засобу ЗМІ [PERSON] в частині того, що [PERSON], перебуваючи на посаді заступника головного лікаря з медичних питань швидкої медичної допомоги КУ „Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя", вимагав від людей вступу до асоціації працівників швидкої медичної допомоги, засновником якої він був, щоб отримати атестацію, за його ініціативою співробітники повинні були чергувати на вулиці, в тому числі взимку, без належних на те умов, за його ініціативою вживалися заходи щодо скорочення робочих місць, працівники були вимушені писати заяви про відпустки без утримання. Всі ці обставини йому відомі від членів профспілки, які підписали звернення до голови Запорізької обласної ради, копія якого долучена до матеріалів справи. „Незалежна первинна професійна спілка працівників швидкої медичної допомоги" не має повноважень спростовувати розміщену на сайті інформацію, оскільки, по-перше, не надавала її, а, по-друге, не має жодного відношення до процедури розміщення інформації на сайті. Вважає, що позивачем не надано доказів як недостовірності інформації, так і того, що вона негативно вплинула на його честь, гідність та ділову репутацію. Не обґрунтована а ні розмір моральної шкоди, а ні факт її спричинення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких проти позову заперечував, пояснив, що у спілкуванні з представниками сайту 061.zp.ua він виступав як працівник швидкої допомоги та представник трудового колективу, а не як голова „Незалежної первинної професійної спілки працівників швидкої медичної допомоги". Також він пояснив, що інтерв'ю, як такого, представнику сайту не давав. Просив лише розмістити на сайті лист працівників швидкої допомоги до голови Запорізької обласної ради, який підписали більше, ніж 700 працівників. В телефонній розмові він висловив свою думку щодо ситуації, яка склалася. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив у позові відмовити. Підтвердив пояснення [PERSON], викладені ним у письмових запереченнях. Додатково зауважив, що [PERSON] взагалі не давав інтерв'ю представникам сайту, а лише попросив розмістити лист до голови Запорізької облдержадміністрації. Даючи пояснення телефоном представнику сайту, він не просив їх розміщувати як коментар, а пояснював актуальність проблеми, тобто ініціатива розміщення особистих пояснень [PERSON] на сайті виходила не від нього, а від когось із осіб, які є працівниками 061.zp.ua. Вважає, що позовна вимога про визнання інформації недостовірною не може бути задоволена, оскільки така інформація є достовірною, що підтверджується письмовими доказами, а саме листом, який підписано більше, ніж 700 працівниками швидкої допомоги. Достовірна інформація, навіть якщо вона розповсюджена, і навіть є негативною, не може бути підставою для стягнення моральної шкоди. Вважає, що позивачем не надано доказів як недостовірності інформації, так і того, що вона, по-перше, негативно вплинула на позивача, а, по-друге, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Факт моральних страждань позивача нічим не підтверджено, розмір шкоди необґрунтовано та також не підтверджено. Щодо вимоги про зобов'язання відповідачів спростувати поширену інформацію, пояснив, що [PERSON] не має відношення до процедури розміщення інформації на сайті 061.zp.ua., з чого не є зрозумілим, які саме дії повинен вчинити [PERSON] Також пояснив, що вибачення - це внутрішнє ставлення особи до певних дій. Суд не може впливати на внутрішнє ставлення [PERSON] до [PERSON] Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, за невідомою суду причиною, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, письмових пояснень та заперечень проти позову не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, дійшов наступного висновку. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справи про захист гідності, честі та ділової репутації суд повинен забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до ділової репутації юридичної особи, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про таку особу, з іншого боку. Спірні правовідносини між сторонами у справі врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Законом України від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII "Про інформацію". Крім того, враховуючи положення статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", до спірних правовідносин також необхідно застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року; далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Згідно ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, свобода вираження поглядів і отримання інформації є практично необмеженою. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а). поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б). поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в). поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г). поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону України „Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст.34 Конституції України, а також закріплене в ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Позивач не надав суду доказів того, що інформація, яка розміщена на сайті 061.zp.ua є недостовірною. Натомість до матеріалів справи долучено копію відкритого листа працівників швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя до голови Запорізької обласної ради [PERSON] (а.с. 37-52). Зазначений лист підписаний значною кількістю осіб. Лише підписи займають близько 30 аркушів. Доказів того, що зазначений лист не підписувався співробітниками швидкої допомоги позивачем не надано. При цьому в судовому засіданні були допитані свідки: Свідок [PERSON], яка підтвердила обставини, зазначені в статті, питання про недостовірність якої ставиться позивачем, а саме пояснила, що на неї був тиск зі сторони [PERSON], який вимагали вступити до його асоціації з метою успішної здачі іспитів. Крім того, [PERSON] примушував лікарів брати відпустки без збереження заробітної плати строком на 2 тижні, порушувати охорону праці. У зв'язку з чим працівники швидкої допомоги звернулися з листом до голови Запорізької обласної ради [PERSON] Також вона підтвердила факт підписання нею особисто вищевказаного листа. Пояснила, що цей лист підписала переважна більшість працівників. Свідок [PERSON], яка також підтвердила обставини, зазначені в статті, розміщеній на сайті 061.zp.ua., а саме що до неї звертався [PERSON] та пропонував вступити до громадської організації «Асоціація працівників швидкої медичної допомоги» для того, щоб здати іспит за результатами курсів підвищення кваліфікації. Крім того [PERSON] примушував працівників швидкої медичної допомоги брати відпустки без збереження заробітної плати, порушувати трудову дисципліну. Також вона підтвердила факт підписання листа на адресу голови Запорізької облдержадміністрації, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] перед проведенням атестації вимагав вступити до заснованої ним «Асоціації працівників швидкої медичної допомоги», в якій необхідно було сплачувати членські внески, для того, щоб успішно дати іспит. Крім того займаючи керуючу посаду [PERSON] примушував лікарів швидкої медичної допомоги йти у відпустки за свій рахунок, скорочував кількість автомобілів швидкої медичної допомоги. У зв'язку з чим, працівниками лікарні був складений на направлений відкритий лист на адресу голови Запорізької облдержадміністрації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] вимагав вступити до його асоціації, для отримання атестації. Медичні робітники сплачували за це членські внески. [PERSON] порушував охорону праці при роботі служби швидкої медичної допомоги, вимагав від працівників швидкої медичної допомоги чергувати на вулиці, скорочував фельдшерів. Один раз у три місяці вимагав від співробітників писати заяву на відпустку за свій рахунок. Також вона підтвердила факт підписання листа на адресу голови Запорізької облдержадміністрації, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] примушував вступити до його асоціації для проходження атестації з підвищення кваліфікації. Колектив швидкої медичної допомоги заперечував проти призначення [PERSON] на керуючу посаду, оскільки від примушував робітників взимку чергувати на вулиці, йти у відпустки без збереження заробітної плати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини, зазначені в статті, розміщеній на сайті 061.zp.ua., яка є правдивою, а саме що [PERSON] примушував вступати до його асоціації, а інакше будуть проблеми з атестацією, були його накази про скорочення співробітників. На підставі викладеного суд приходить до висновку про недоведеність позивачем того, що інформація, яка розмішена на сайті 061.zp.ua. в частині того, що він вимагав від людей вступу до асоціації, щоб отримати атестацію, за його ініціативою вживалися заходи щодо скорочення робочих місць та порушення охорони праці, працівники були вимушені писати заяви про відпустки без утримання, є недостовірною. У судовому засіданні [PERSON] визначив конкретні висловлювання [PERSON], які розміщені на сайті, які він вважає такими, що ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію. [PERSON] зазначив, що такими висловлюваннями є слова [PERSON] про те, що [PERSON] вносить негатив до колективу. Суд приходить до висновку, що ці слова [PERSON] відносяться до оціночних суджень, на які він має право, визначене Конституцією та законодавством України. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу,) у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Така вимога позивачем не заявлена. З огляду на таке, суд вважає, що інформація, яку позивач вважає недостовірною, є оціночним судженням та, відповідно, не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості. Окрім того у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] продовжує працювати лікарем швидкої медичної допомоги, обіймати посаду голови профспілки „Працівників екстреної медичної допомоги". Таким чином суду не надано доказів того, що розміщена нас сайті стаття якимось чином вплинула на ділову репутацію позивача, тобто завдала йому моральних страждань та моральної шкоди. Враховуючи відсутність підстав для задоволення вимог про визнання інформації, яка поширена [INFO] на Інтернет ресурсі «Сайт міста Запоріжжя, 061.ua» та зобов'язання спростувати цю інформацію, відсутні правові підстави для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди. З огляду на це, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про визнання поширеної інформації недостовірною, негативною, та такою, що порушує його права та свободи, ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію розміщену інформацію, як і підстав для зобов'язання відповідачів її спростувати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed