Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

19.05.2015 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем в особі начальника відділення № 145 Слобожанського регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та кредит» [PERSON] 17.01.2014 р. укладено Договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Класік» № 335816/817/370-14 (надалі Договір) строком на 370 днів в іноземній валюті. На виконання умов договору вона внесла суму вкладу у розмірі 7185 євро на вкладний рахунок Відповідача 17.01.2014 р. Проте, відповідач умови договору не виконав та не повернув суму вкладу з нарахованими процентами після закінчення строку дії договору (після 22.01.2015 р.). Позивач вважає, що відповідач порушив її право на своєчасне отримання грошових сум та не виконав зобов'язання перед нею. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за строковим договором банківського вкладу № 335816/817/370-14 від 17.01.2014 р. готівкою одноразовою операцією через касу кошти за договором банківського вкладу: за період з 17.01.2014 р. по 22.01.2015 р. суму депозиту 7185 євро; нараховані проценти за депозитом - 400 євро; за період з 23.01.2015 р. по 21.04.2015 р. : недоотримані проценти за депозитом 163, 90 євро; суму штрафу 53,89 євро; пеню 861,11 євро. Позивач до початку судового засідання надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просить справу розглянути заочно. (а.с. 59, 60-61). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, вперше не з'явився 01.10.2015 року, повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 45), вдруге не з'явився 11.11.2015 р., про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 62). Доказів причин поважності неявки у судове засідання відповідач не надав. Оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд ухвалив на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено що 17 січня 2014 р. між позивачем та відповідачем, в особі начальника відділення № 145 Слобожанського регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та кредит» [PERSON] 17.01.2014 р. укладено Договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Класік» № 335816/817/370-14 (надалі Договір) строком на 370 днів в іноземній валюті (а.с. 63) Відповідно до п. 1 договору позивач передає, а відповідач приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок № 2635.5.039032.001 у сумі 7185 євро на строк з 17 січня 2014 р. У даному пункті договору не зазначено, до якої дати визначений строк дії договору, помилково. Проте, виходячи з назви даного договору та умов, яких позивач досягла з відповідачем під час його укладання, даний договір укладено на 370 днів. Тобто, зазначене дає підстави вважати, що договір є строковим, строк його дії сплив 22.01.2015 р. Як зазначено у п. 2 договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, зазначеного у п. 1 даного договору, відповідач нараховує і виплачує позивачу проценти за ставкою 9,0 % річних. Відповідно до п. 3 договору, виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється відповідачем у день закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору, у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2, 4.3.1 Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу. Пункт 6 договору передбачає, що після закінчення строку, визначеного у п. 1 договору, вклад повертається позивачу в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов. Позивач свої зобов'язання за договором виконала, внесла на вкладний рахунок відповідача суму вкладу у розмірі 7185 євро 17.01.2014 р. Зазначене відповідач не заперечує. Після закінчення строку дії вищевказаного договору позивач звернулась до відповідача з вимогою повернути суму депозитного вкладу, що підтверджується заявою від (а.с. 7) та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 64,65,66). На момент розгляду справи сума вкладу не повернута, що сторони не заперечують. Відповідачем надані заперчення за даною позовною заявою, згідно яких він просить відмовити у задоволенні позову, оскільки 17.09.2015 р. Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до категорії неплатоспроможних". На підставі вищевказаної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 р. № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Зазначає, що між сторонами в даній справі склались зобов'язальні правовідносини на підставі договору про банківський строковий вклад (депозит), який носить майново-грошовий характер, а отже, позивач виступає вкладником за майновою вимогою з розпорядженням належними йому коштами, а відповідач є боржником у спірних правовідносинах, і вказані вимоги підпадають під обмеження, встановлені положеннями п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 36 [PERSON] України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу у повному обсязі (а.с. 48-49). Суд критично відноситься до заперечень відповідача та вважає позовні вимоги частково обгрунтованими, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Сума депозитного вкладу є власністю позивача. Право власності є непорушним, підлягає захисту на міжнародному та національному рівні. Так, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: partial