Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що на виконання рішення Бучанської міської ради від 24.09.2010 року № 346 "Про надання службового житлового приміщення для працівників КП "Бучанське УЖКГ" 25 вересня 2010 року виконавчим комітетом Бучанської міської ради комунальному підприємству "Бучанське управління житлово-комунального господарства" було видано оглядовий ордер на службове житлове приміщення жилою площею 49,04 кв. м., яке складається з трьох кімнат у квартирі за адресою [ADDRESS]; 16.06.2011 року Бучанською міською радою було прийнято рішення № 206 "Про затвердження витягу з протоколу № 10 від 10.02.2011 року засідання профспілкового комітету КП "Бучанське УЖКГ", відповідно до якого [PERSON] було надано в користування кімнату в службовій 3-кімнатній квартирі житловою площею 14,7 кв. м. За ордером на вселення до даної кімнати [PERSON] не звертався, тому і ордер не видавався, фактично відповідач зайняв кімнату у службовій квартирі лише у 2013 році. Позивач вказує, що 17.12.2013 року виконавчим комітетом Бучанської міської ради було прийнято рішення № 460 "Про розгляд протоколів засідання комісії з житлових питань № 10/13 від 16.12.2013 року, відповідно до даного рішення [PERSON] та його дружині надається кімната № [NUMBER] в гуртожитку, житловою площею 12,20 кв. м. Крім того, рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 17.12.2013 року № 464 "Про скасування пункту 2 рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради № 206 від 16.06.2011 року "Про затвердження витягу з протоколу № 10 від 10.02.2011 року засідання профспілкового комітету КП "Бучанське УЖКГ" скасовано дію пункту 2 даного рішення в частині надання менеджеру постачання [PERSON] кімнати, житловою площею 14,7 кв. м. в службовій трикімнатній квартирі [ADDRESS]. Вказує, що відповідач ордер на кімнату в службовій квартирі не отримував, також між КП "Бучанське УЖКГ" та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини щодо найму (користування) кімнатою у службовій квартирі, відповідач та члени його сім'ї не зареєстровані у даному житловому приміщення, тобто у відповідача відсутні законні підстави для проживання у службовій трикімнатній квартирі за адресою [ADDRESS]; крім того дії відповідача перешкоджають у вселенні до даної службової квартири інших наймачів та створює несприятливі умови для їх проживання, 20.01.2014 року на адресу проживання відповідача було направлено попередження щодо звільнення кімнати у добровільному порядку. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловою кімнатою у квартирі [ADDRESS]; усунути перешкоди у користуванні службовою квартирою, розташованою за адресою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON]; судові витрати віднести на рахунок відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві та, посилаючись на норми ст. 116 ЖК України, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, заслухавши думку представника позивача [PERSON], яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача та не заперечувала проти заочного розгляду справи, вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду листа про розгляд справи в його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 24 вересня 2010 року № 346 "Про надання службового житлового приміщення для працівників "КП "Бучанське УЖКГ" надано КП "Бучанське УЖКГ" службову трикімнатну квартиру [ADDRESS] для проживання працівників на час їх роботи в КП "Бучанське УЖКГ" та на виконання даного рішення було видано оглядовий ордер на службове житлове приміщення жилою площею 49,04 кв. м., яке складається з трьох кімнат у квартирі за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 16 червня 2011 року № 206 "Про затвердження витягу з протоколу від 10.02.2011 року засідання профспілкового комітету КП "Бучанське УЖКГ" затверджено витяг з протоколу засідання профспілкового комітету КП "БУЖКГ" № 10 від 10.02.2011 року "Про розподіл кімнат в службовій 3-кімнатній квартирі [ADDRESS], надано в користування кімнати в службовій 3-кімнатній квартирі [ADDRESS] на час роботи в КП "БУЖКГ" працівникам, зокрема, менеджеру постачання [PERSON] кімнату житловою площею 14,7 кв. м. Протоколом № 11/13 засідання комісії з житлових питань від 16.12.2013 року комісія вирішила надати кімнату № [NUMBER] житловою площею 12,20 кв. м. [PERSON] та його дружині. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 17 грудня 2013 року № 460 "Про розгляд протоколів засідання комісії з житлових питань № 10/13 від 10.12.2013 року та № 11/13 від 16.12.2013 року" затверджено протоколи № 10/13 від 10.12.2013 року та № 11/13 від 16.12.2013 року засідання комісії з житлових питань по розгляду заяв громадян та підприємств, установ, організацій". Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 17 грудня 2013 року № 464 "Про скасування пункту 2 рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради № 206 від 16.06.2011 року "Про затвердження витягу з протоколу № 10 від 10.02.2011 року засідання профспілкового комітету УКП "Бучанське УЖКГ" скасовано дію пункту 2 рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради № 206 від 16.06.2011 року "Про затвердження витягу з протоколу № 10 від 10.02.2011 року засідання профспілкового комітету КП "Бучанське УЖКГ" в частині надання менеджеру постачання [PERSON] кімнати житловою площею 14,7 кв. м. в службовій трикімнатній квартирі [ADDRESS]. 20.01.2014 року КП "Бучанське УЖКГ" направило попередження [PERSON] про необхідність звільнення займаної ним кімнати у [ADDRESS] протягом двох тижнів з дня отримання даного попередження. Встановлено, що згідно довідки № 1502 від 28.07.2014 року КП "Бучанське УЖКГ" за адресою [ADDRESS] зареєстрованих осіб не значиться. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 14.08.2014 року [PERSON], [INFO] був зареєстрований [ADDRESS] з 03.12.2013 року, зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Згідно листа Ірпінського міського відділу управління Державної міграційної служби України в Київській області від 04.11.2014 року [PERSON] згідно картотечних обліків Ірпінського МВ УДМС України в Київській області значиться знятим з реєстраційного обліку з 03.12.2013 року за адресою [ADDRESS], станом на 13.11.2014 року місце проживання [PERSON] по Ірпінському регіону не зареєстроване. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 14 жовтня 2014 року № 355 "Про затвердження протоколу № 27 від 30.07.2014 року засідання профспілкового комітету Комунального підприємства "Бучанське управління житлово-комунального господарства" надано на час роботи в КП "Бучанське УЖКГ" в службовій квартирі [ADDRESS]: кімнату житловою площею 19,8 кв. м. - бухгалтеру-касиру [PERSON], кімнату житловою площею 14,6 кв. м. - майстру технічної дільниці [PERSON] Згідно службової записки від 28 жовтня 2014 року на ім."я начальника КП "БУЖКГ" [PERSON] повідомляє, що вона разом з майстром технічної дільниці [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради № 355 від 14 жовтня 2014 року прийшли до квартири [ADDRESS] з метою ознайомитися з кімнатами, які їм було виділено, однак мешканець однієї з кімнат [PERSON] разом з іншою жінкою в квартиру їх не впустили, створили перешкоди у користуванні службовою квартирою. Згідно Акту обстеження від 28 жовтня 2014 року комісією у склади головного інженера КП БУЖКГ [PERSON], юрисконсульта КП БУЖКГ [PERSON] в присутності майстра ТД [PERSON] та бухгалтера-касира [PERSON] було здійснено перевірку та огляд квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] з дружиною та дочкою займають дві кімнати, а третю використовують для зберігання консервації, [PERSON] відмовляється надати дозвіл на заселення без відшкодування понесених витрат не ремонт, ключ (другий примирник) не надано, від підпису відмовився. Наведені обставини підтверджуються поясненнями представника позивача [PERSON], матеріалами справи. У відповідності до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловою кімнатою у квартирі [ADDRESS] та виселити його із службової квартири. Разом із цим в судовому засіданні встановлено, що згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 14.08.2014 року [PERSON], [INFO] був зареєстрований [ADDRESS] з 03.12.2013 року, зареєстрований за адресою [ADDRESS], однак згідно інших даних відповідач зареєстрованим за вказаною адресою не значиться. Відповідач проживає у спірній квартирі та зареєстрований в ній, доказів того, що він систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними суду не надано. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача, що відповідач [PERSON], який за твердженням позивача проживає у службовій кімнаті без реєстрації, повинен бути виселений без надання іншого житлового приміщення з підстав ст. 116 ЖК України, оскільки даною нормою також врегульовані питання виселення осіб без надання іншого жилого приміщення, які самовправно зайняли жиле приміщення. За твердженням позивача ордер на спірну кімнату відповідачу не видавався, однак доказів того, що [PERSON] самовправно зайняв спірну кімнату суду не надано. За таких обставин суд вважає, що зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог суду надано не було. На підставі ст.ст. 1, 4, 6-9, 116 ЖК України, ст. ст. 6, 10, 11, 15, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed