Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме про встановлення факту її постійного проживання однією сім"єю з вітчимом [PERSON] , померлим [INFO] , на час його смерті та з 1988 року по [INFO] за адресою [ADDRESS] . Заявник вказує, що після смерті останнього залишилося спадкове майно, тому для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , їй необхідно встановити вищевказані факти. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Кривоозерська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області - в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує щодо задоволення вимог заявника. Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень ч.2 ст.3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3\~СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. За положеннями ст.315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно положень ч.3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що матір`ю заявника [PERSON] є [PERSON] , що підтверджено даними її свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Врадіївським райвідділом ЗАГС Миколаївської області 15 липня 1975 року (а.с.11). [INFO] вона померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 29 листопада 2005 року(а.с.13). В судовому засіданні заявник вказує, що її мати [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 1988 року по день смерті матері за адресою [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, були пов"язані спільним побутом. За даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 21 квітня 2006 року, встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. Даними довідки Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №2277 від 13 вересня 2019 року підтверджується, що заявник [PERSON] проживала разом із [PERSON] , її вітчимом, однією сім`єю з 1988 року до дня його смерті за адресою [ADDRESS] (а.с.17). Згідно довідки Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №2278 від 13 вересня 2019 року встановлено, що за даними погосподарського обліку за 2006-2010 року(особовий рахунок № [NUMBER] ) [PERSON] , померлий [INFO] , проживав до дня смерті разом із [PERSON] , яка була його падчеркою, по [ADDRESS] (а.с.12). Заявник [PERSON] за власний рахунок здійснювала поховання [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено даними довідки №2276, виданої Кривоозерською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 13 вересня 2019 року(а.с.18). В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] був вітчимом заявнику [PERSON] .. Її покійна мати [PERSON] , заявник [PERSON] , цивільний чоловік матері- [PERSON] проживали разом однією сім"єю по [ADDRESS] з 1988 року. Після смерті [PERSON] , заявник [PERSON] та її вітчим [PERSON] продовжували проживати однією сім"єю за вказаною адресою до дня смерті спадкодавця [PERSON] .. Коли спадкодавець помер, [PERSON] за власні кошти здійснювала його поховання. Інших родичів, спадкоємців, які б прийняли спадщину померлого не встановлено. На підставі викладеного, суд приходить висновку, що заявник довела факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що породжує юридичні наслідки, оскільки є необхідною умовою одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, суд визнає вимоги заявника обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved