Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] направили голові Дніпропетровської обласної ради УТМР [PERSON] колективну заяву від 28 листопада 2014 року. У вказаній заяві відповідачі зазначили, що вони, [PERSON] та [PERSON], порушують правила полювання, займаються браконьєрством, полюють без дозволу та дотримання днів і годин, нещадним способом знищують на території Михайлівських мисливських угідь косуль, диких кабанів та інших тварин, погрожували фізичною розправою. Крім того, просили в заяві звільнити [PERSON] з посади штатного єгеря і виключити його з членів УТМР, так як останній при вживанні спиртних напоїв стає агресивним і непередбачуваним та раніше перебував на обліку в психдиспансері і в кабінеті нарколога. Проте, вказана у заяві інформація не відповідає дійсності. При цьому, вказана інформація стала доступна третім особам, які мали відношення до розгляду вказаної заяви відповідачів, зокрема [PERSON], про що свідчить зроблена на ній віза та підпис з відповідними датами. [PERSON] отримав дану заяву 02 грудня 2014 року та направив її [PERSON], встановивши термін її розгляду до 28 грудня 2014 року. Поширена в заяві недостовірна інформація, а саме: порушення [PERSON] та [PERSON] норм чинного законодавства, принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка, безпідставна вказівка на психічну неповноцінність [PERSON], порушує особисті немайнові права [PERSON] та [PERSON], а саме права на повагу до гідності, честі і ділової репутації. Відповідно до довідки КЗ "Царичанська ЦРЛ" ДОР" від 25.02.2015 року [PERSON], [INFO], мешканець с.Михайлівка, на обліку у лікаря-психіатра та в наркологічному кабінеті не перебуває та раніше не перебував. Відповідно до ст.23 ч.1, ч.2 п.п.2, 4 ЦК України [PERSON] та [PERSON] мають право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які вони, як фізичні особи ,зазнали у зв'язку з протиправною поведінкою щодо них та у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації кожного з них. На думку позивачів, розумною та справедливою компенсацією спричиненої моральної шкоди [PERSON] є сума 80000 грн. (по 10000 грн. з кожного з відповідачів) та [PERSON] 24000 грн. (по 3000 грн. з кожного відповідачів). В звязку з вищевикладеним та посилаючись на норми ст.ст.32, 34, 68 Конституції України, ст.ст.23, 275, 277 ЦК України, прохають суд: 1. Визнати недостовірною інформацію поширену [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у направленій голові Дніпропетровської обласної ради УТМР [PERSON] письмовій колективній заяві від 28 листопада 2014 року про те, що [PERSON] та [PERSON] порушують правила полювання, займаються браконьєрством, полюють без дозволу та дотримання днів і годин, нещадним способом знищують на території Михайлівських мисливських угідь косуль, диких кабанів та інших тварин, погрожували фізичною розправою, а також про те, що [PERSON] при вживанні спиртних напоїв стає агресивним і непередбачуваним та раніше перебував на обліку в психдиспансері і в кабінеті нарколога. 2. Зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надати голові Дніпропетровської обласної ради УТМР письмову колективну заяву про спростування викладеної в колективній заяві від 28 листопада 2014 року недостовірної інформації про те, що [PERSON] та [PERSON] порушують правила полювання, займаються браконьєрством, полюють без дозволу та дотримання днів і годин, нещадним способом знищують на території Михайлівських мисливських угідь косуль, диких кабанів та інших тварин, погрожували фізичною розправою, а також про те, що [PERSON] при вживанні спиртних напоїв стає агресивним і непередбачуваним та раніше перебував на обліку в психдиспансері і в кабінеті нарколога. 3. Стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди по 10000 грн. з кожного. 4. Стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди по 3000 грн. з кожного. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що колективна заява від 28.11.2014 року про порушення правил полювання та про те, що [PERSON] перебував на обліку у лікаря нарколога є неправдивою та стала доступна персоналу, точніше коло осіб, яким стала доступна поширена негативна інформація, визначити не можливо, що і принижує честь і гідність позивачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає з підстав, викладених в письмових запереченнях, а саме: - колективна заява була подана ними до Дніпропетровської обласної ради УТМР з метою перевірки, викладених в ній відомостей. Відповідно до п.16 абзацу 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи" (далі Постанова) у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції поширення недостовірної інформації. Відповідно до п.19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.2 ст.47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. А тому, виходячи зі змісту самої заяви та з урахуванням вимог ст.277 ЦК України, висловлювання, які містяться в заяві, не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Дана заява подана ними з метою гарантованого Конституцією України права на звернення з метою перевірки викладених в ній відомостей щодо неналежного виконання окремими службовими особами своїх обов'язків. Крім цього, у відношенні [PERSON] в заяві взагалі не вказані будь-які фактичні дані, а щодо можливості перебування [PERSON] на обліку в кабінеті нарколога, то дані відомості були зазначені з метою перевірки об'єктивності отримання ним відповідного дозволу на користування мисливською зброєю. - сума моральної шкоди, яка нібито заподіяна позивачам, не відповідає вимогам, які встановлені п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. А тому, розмір моральної шкоди, вказаний в позовній заяві, є не обґрунтованим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та як свідок показав, що є головою первинного Михайлівського мисливського колективу та має відповідне посвідчення. 22 листопада 2014 року у них з [PERSON] відбувся інцидент, так як останній, [PERSON] та ще невідомий чоловік приїхали на територію їх мисливського колективу на охоту без дозволу та попередження. На його зауваження, щоб вони залишили їх територію, [PERSON] відповів в грубій формі. [PERSON] сказав йому, щоб він їхав по-хорошому, а не відомий чоловік наставив на нього мисливську зброю. Він телефонував до [PERSON] та [PERSON], щоб вирішити дану проблему, але йому ніхто не відповів. 28 листопада 2014 року були проведені збори членів мисливського колективу на території Михайлівської сільської ради, на яких він як голова первинного Михайлівського мисливського колективу був головуючим. Також, на зборах були присутні [PERSON] депутат Царичанської районної ради, та [PERSON] голова Михайлівської сільської ради. На зборах вирішили написати колективну заяву [PERSON] та [PERSON] про інцидент, який стався 22.11.2014 року, з метою, щоб розібралися з ситуацією, яка склалася. Крім цього, про те, що 22.11.2014 року на їх території проходить незаконна охота він дізнався від [PERSON], [PERSON] і [PERSON] йому особисто не погрожували, але вони повинні відповідати за того невідомого чоловіка, який йому погрожував мисливською рушницею. Про те, що [PERSON] перебував на обліку у лікаря нарколога, він дізнався від [PERSON], який до нього був головою їхнього мисливського колективу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та як і свідок показав, що він є мисливцем Михайлівського мисливського колективу і також підписував колективну заяву, з метою щоб розібралися з ситуацією, яка сталася на території їх угідь. Випадки незаконного полювання були непоодинокі. Замість 2 полювань, проводять 4-5 полювань на кабана, а це браконьєрство. За [PERSON] дізнався від [PERSON], колишнього голови мисливського колективу. Особисто часто бачив [PERSON] в нетверезому стані. Він коли вип'є спиртне досить неадекватний, а тому небезпечний зі зброєю. В заяві писали правду, можливо не досить грамотно, але наміру обмовити не було. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та як свідок показав, що повністю підтримує голову Михайлівського мисливського колективу [PERSON] Він також підписував заяву. Заяву писали, з метою щоб розібралися із [PERSON] та [PERSON] Спочатку зверталися до [PERSON] та [PERSON], а останній раз вже зверталися до міліції. За [PERSON], що останній був на обліку у лікаря нарколога, він дізнався від батька [PERSON] Коли вони зверталися до [PERSON] та [PERSON] щодо незаконного полювання, вони заходів не вживали та покривали браконьєрів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та як свідок показав, що коли писали заяву, то наміру когось образити не мали, а хотіли, щоб розібралися. Можливо написали неграмотно. Випадки браконьєрства він бачив особисто. В 1991-1992 рр. [PERSON] стояв на обліку у лікаря нарколога, а в 1993 році став мисливцем, а потім єгерем. [PERSON], коли вип'є, то стає агресивним, неадекватним. Особисто часто бачив [PERSON] п'яним. Доказом того, що [PERSON] та [PERSON] причетні до незаконного полювання є те, що вони як єгері на виклики мисливців не приїжджали, протоколи не складали, хоча він особисто неодноразово бачив і чув вистріли вночі на полі. На зборах мисливського колективу один раз був [PERSON] та [PERSON], коли розглядали скаргу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та як свідок показав, що в 1990 році він був головою Михайлівського мисливського колективу і коли проходили медичний огляд в Царичанській ЦРЛ, тоді лікарем-наркологом була Одинцова, то остання відмовилася підписувати документи по [PERSON], так як він перебував на обліку у лікаря нарколога. Також, в селі говорять, що коли [PERSON] вип'є спиртні напої то виганяє з дому матір та жінку, виясняє відносини з сусідами за допомогою рушниці. Дійсно, єгері [PERSON] та [PERSON] організовують незаконне полювання в неустановленому місці, в неустановлений час, що являється браконьєрством, а тому у зв'язку з недобросовісним виконанням обов'язків єгеря [PERSON], вирішили звернутися із заявою до районної та обласної організацій УТМР, яку він також підписав. Метою звернення було не оговорити [PERSON], а щоб розібралися по ситуації, яка склалася на території їхнього мисливського колективу, та встановили чи дійсно [PERSON] перебував на обліку у лікаря нарколога чи ні, чи може бути він єгерем та мисливцем. Отже, вони зверталися за допомогою, так як [PERSON] та [PERSON] їм не підчиняються. Але відповідь на своє звернення вони не отримали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та як свідок показав, що є мисливцем Михайлівського мисливського колективу, з позивачами в даній справі [PERSON] та [PERSON] не спілкується та їм нічим не погрожував. Дійсно він приймав участь в зборах їхнього мисливського колективу, які 28.11.2014 року зібрав [PERSON], з приводу фактів браконьєрства та погрози останньому зброєю. Він також поставив свій підпис під скаргою для [PERSON] та [PERSON] Зверталися до вищих органів, щоб останні розібралися в ситуації, яка склалася на території угідь їх мисливського колективу. Хто та яким чином погрожували [PERSON] 22.11.2014 року він не знає, оскільки не був там присутнім. Про те, що [PERSON] перебував на обліку у лікаря нарколога знає зі слів [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та як свідок показав, що 22.11.2014 року він побачив як в сторону лісу поїхали 5-6 автомобілів, про що повідомив [PERSON] Коли вони з [PERSON] під'їхали, то вже полювання розпочалося. [PERSON] запитав чому не повідомили його про полювання, на що його нецензурно попрохали поїхати звідти. Під'їхав Задоя, який також сказав [PERSON], щоб останній їхав звідти. Також, [PERSON] в їх сторону висловлювався нецензурно і проганяв. [PERSON] телефонував [PERSON] Потім під'їхав автомобіль і звідти наставили на [PERSON] автомат. Вони ж нікому не погрожували. [PERSON] не є членом їхнього мисливського колективу. Задоя єгер, але також не на їх території. До повноважень єгеря відноситься і заготівля кормів звірям, але вони чогось цього не роблять. Дійсно були неодноразові факти браконьєрства. Було так, що на полі комбайн косив кукурудзу, а [PERSON] та [PERSON] полювали, їздили по полям, були чутні постріли. У них на сезон лише тільки 2 полювання, проте [PERSON] та [PERSON] окремо від їх колективу полюють та й ще в недозволений час. Тоді було полювання на кабана і він був очевидцем події. На [PERSON] наставляли автомат "Калашникова", так як в зброї він розбирається. Всі обставини події вони розповідали [PERSON] Рішення про те, щоб звернутися до обласної та районної організацій УТМР приймали всі на зборах і прохали щоб розібралися та припинили незаконне полювання. Він особисто підписував заяви, зміст був зрозумілий і писали не для того, щоб оговорити [PERSON] та [PERSON] Голова мисливського колективу також має право втручатися та перевіряти чи законно проводиться полювання. Про те, що [PERSON] зловживає спиртним та після вживання спиртного стає агресивним чув від свого батька. Також, особисто сам бачив як [PERSON] чіплявся до односельчан та знає, що останній ставить петлі для звіра. Свідок [PERSON], голова Царичанської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок, в судовому засіданні показав, що районна організація діє за єдиним статутом Українського товариства мисливців та рибалок. Для здійснення своєї діяльності організації надаються мисливські угіддя в порядку, передбаченому чинним законодавством. Контролюючим органом є Дніпропетровське обласне управління лісового та мисливського господарства. Також контроль здійснюється і ревізійною комісією. Загальне керівництво діяльністю організації здійснюється обласною організацією УТМР, де головою є [PERSON] Встановлюються ліміти на відстріл диких тварин. За рішенням президії районної організації УТМР до обласної подаються заявки на ліцензії, а потім звітуються скільки добуто звіра. Мисливський колектив утворюється з 10 чоловік та площа угідь, яка надана у користування, становить 3000 га. Голова обирається самим колективом. Президія засідає в районі вузько, а в засіданні Ради приймають участь всі голови мисливських колективів, де також розподіляються відстріли (може бути 20 ліцензій, а відстріляли лише 7 голів). [PERSON] та [PERSON] являються єгерями. Ліцензія була оформлена на [PERSON], а [PERSON] йому допомагав. Дійсно надійшла скарга від Михайлівського колективу та така ж скарга була направлена і до обласної організації УТМР. Він надавав відповідь до обласної організації УТМР з приводу скарги та приймав участь на зборах мисливського колективу, які відбувалися 25 грудня 2014 року. Відповідно до журналу з ТБ по 1 ліцензії 20 чоловік на кабана. По відстрільній картці внесок 300 грн. з правом полювання з 01.08. до 30.12. безкоштовно в середу, суботу та неділю. Норма на полювання на зайця є, а на хижаків без норми. Все це закріплюється в наказах, які він потім роздає головам мисливських колективів. Заявки від Михайлівського мисливського колективу на ліцензію не було, тому на їх території полювали інші, у кого є ліцензія, проте тоді відповідальною особою є єгер. Ліцензія була видана [PERSON] і зареєстровано 20 чоловік мисливців (посвідчення мисливця та документи на зброю). Хто з якою зброєю вони не реєструють і обов'язково проводять інструктаж з техніки безпеки. Перевірку мисливців проводить єгер. Щодо зброї, якою погрожували [PERSON], [PERSON] пояснив, що АК, яким саме нібито погрожували, не заборонений для полювання і теж є мисливською зброєю, на носіння і використання якої надано дозвіл відповідними органами МВС. Скаргу від Михайлівського мисливського колективу на [PERSON] та [PERSON] він отримував і така ж скарга була направлена на ім'я [PERSON], яка потім була перенаправлена йому для того, щоб розібралися з фактами, викладеними в скарзі. Потім на адресу [PERSON] ним була направлена службова записка по даній скарзі, затверджена на засіданні Ради районної організації УТМР. Копію скарги він ні [PERSON], ні [PERSON] не надавав. Хто міг їм надати він не знає. При цьому, при перевірці було встановлено, що факти, викладені в скарзі, практично не підтвердилися. Крім цього, йому взагалі не відомі факти того, що [PERSON] чи [PERSON] займалися браконьєрством, ніяких повідомлень з міліції не надходило. Остання подія, що відбулася за участю [PERSON] та [PERSON], не була браконьєрством, так як ліцензія була видана і були зроблені всі відповідні відмітки в журналі реєстрації ліцензій. Фактів погроз фізичною розправою раніше не було, ніяких заяв не надходило. Також, про розгляд скарги, яка проводилася в обласній організації УТМР йому було відомо, так як туди викликали його, [PERSON] та [PERSON] Також, він підтвердив, що [PERSON] на обліку у лікаря нарколога не перебуває, оскільки останній не мав би дозволу на носіння зброї. На його офіційний запит до ЦРЛ, він отримав відповідь, що [PERSON] на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Про факти зловживання спиртним [PERSON] на роботі йому нічого не відомо. Єгері перебувають у нього у безпосередньому підпорядкуванні і виконують свої обов'язки на підставі інструкції. Єгер працює постійно на закріпленій ділянці. Свідок [PERSON], сільський голова Михайлівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, в судовому засіданні показав, що був запрошений 28.11.2014 року на збори мисливського колективу як член колективу та як сільський голова, щоб надати оцінку діям єгерської служби та щоб заслухати їх пояснення та у разі відмови звернутися до обласної та районної організацій УТМР. Дійсно на території ради є проблема з незаконним відстрілом звіра. [PERSON] обрали на зборах головою мисливського колективу і це не сподобалося представникам районної організації УТМР. Були повторно проведені збори і знову був обраний [PERSON], а не [PERSON] і це мабуть тому, що до останнього у людей довіри не має. Вночі бувають чутні постріли. [PERSON] намагається боротися з незаконним полюванням, провів два затримання. Угіддя у користування надаються мисливському колективу. [PERSON] повинен виконувати свої повноваження єгеря на території угідь Бабайківського мисливського колективу. Дійсно [PERSON] в побуті зловживає спиртними напоями, і коли вип'є стає агресивним та неадекватним. В сім'ї вчиняє сварки з бійками. Проте це все зі слів односельчан. Характеристику [PERSON] він надавав як сільський голова. Офіційно від жителів ради на [PERSON] скарг не було. Скарги були від [PERSON] на [PERSON] як єгеря щодо неналежного виконання останнім покладених на нього обов'язків. Відомо, що [PERSON] та [PERSON] займалися незаконним відстрілом копитних на автомобілях з-під фар і при цьому на полях, коли косили кукурудзу і працювали люди. На зборах, коли обговорювали останній інцидент, був присутній [PERSON] ,але він ніяких пояснень не надав. Вирішили звернутися і до керівництва обласної організації. Про те, що [PERSON] перебував на обліку у лікаря нарколога йому невідомо, проте коли він отримав мисливський квиток, то односельчани були дуже здивовані. Зараз на території угідь їхнього колективну браконьєрство припинилося, оскільки мисливцями організовано чергування та охорона. Свідок [PERSON], голова СК "Дружба", в судовому засіданні показав, що до нього як депутата Царичанської районної ради Дніпропетровської області звертався [PERSON] щодо конфлікту між єгерями та мисливцями, який відбувся 22.12.2014 року. З даного приводу він звертався до [PERSON], щоб останній розібрався. На збори мисливського колективу, на яких розглядався конфлікт між [PERSON] та єгерями, були запрошені [PERSON] та [PERSON], з яких з'явився лише останній. Також був присутній і [PERSON] Обговорювали поведінку єгерів, які безпосередньо підлеглі [PERSON] Щодо погроз [PERSON] зброєю [PERSON] порекомендував звернутися до правоохоронних органів, а щодо дій єгерів то ні в чому не розібрався. Взагалі єгерська служба на території угідь не працює. До мисливського колективу та особисто [PERSON] претензій не має, вони організовують чергування, випадків браконьєрства поменшало. Вважає, що дійсно [PERSON] та мисливський колектив образили, так як на їх території без їх згоди здійснювали полювання. Конфлікт не вирішений. В теперішній час [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння він не зустрічав, хоча від односельчан чув, що останній як вип'є спиртні напої, то буває агресивним. Суд, заслухавши думку всіх учасників справи, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями ст.ст.32, 34 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" (1986 р.) суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції, зокрема, у рішеннях цього суду у справах " Лінгенс проти Австрії" від 8 липня 1986 року та "Українська прес-група" проти України" від 29 березня 2005 року.. Відповідно до ст. 47-1 Закону України "Про інформацію", - ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів... Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. 28 листопада 2014 року відповідачами, які є членами мисливського колективу Михайлівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, направили голові Дніпропетровської обласної ради УТМР [PERSON] колективне звернення, в якому прохали обласне керівництво УТМР звернути увагу на порушення правил полювання та браконьєрство зі сторони штатних єгерів [PERSON] та [PERSON], які разом із невстановленими особами без належного дозволу та в невстановлені дні і час знищують на території угідь Михайлівського мисливського колективу косуль, диких кабанів та інших диких тварин, та в той час на вимогу пред'явити необхідні дозвільні документи погрожують фізичною розправою. Крім цього, прохали звільнити з посади штатного єгеря [PERSON] і виключити з членів УТМР, так як останній після вживання спиртних напоїв стає агресивним, непередбачуваним та раніше перебував на обліку в наркологічному кабінеті (а.с.31). При цьому, слід зазначити, що рішення про направлення колективного звернення до обласного та районного керівництва УТМР було прийняте 28 листопада 2014 року на зборах членів мисливського колективу Михайлівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, в яких приймали участь більшість членів мисливського колективу (всього зареєстровано в колективі 32 особи, були присутні 19 осіб), а також були проведені за участю сільського голови Михайлівської сільської ради [PERSON] та депутата Царичанської районної ради по даному ж округу [PERSON] (а.с.88-90). Як вбачається зі змісту позовної заяви та позиції представника позивачів [PERSON] в судовому засіданні, позивачі [PERSON] та [PERSON] вважають, що викладені в колективній заяві обставини є недостовірними і так як вони стали відомі третім особам, які мають повноваження для розгляду подібних заяв, а саме: [PERSON] голові Царичанської районної організації УТМР та [PERSON] голові Дніпропетровської обласної організації УТМР, таким чином порушено їхні немайнові права, тобто права на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Відповідно до Статуту Українського товариства мисливців і рибалок (далі Статут) для виконання статутних завдань Товариства юридичними особами можуть бути районні, міжрайонні, міські організації, які діють за єдиним Статутом УТМР, реєстрація яких здійснюється на підставі рішення ради Кримської республіканської, обласної, Київської міської та Севастопольської регіональної організації, цього Статуту, у відповідності до чинного законодавства (а.с.128). Одним із основних завдань Товариства відповідно до Статуту є захист інтересів членів Товариства (а.с.129). Відповідно до Статуту члени Товариства мають право брати участь з правом вирішального голосу на зборах первинних організацій, вносити до будь-якого органу Товариства пропозиції з питань його роботи та зобов'язані виконувати правила полювання і риболовів, а також дотримуватися встановленого порядку придбання, зберігання, використання, реєстрації (перереєстрації) і продажу вогнепальної зброї та боєприпасів до неї (а.с.130). Основною ланкою Товариства є первинна організація, яка несе відповідальність за організаційне зміцнення своїх рядів і реалізує свої права відповідно до Статуту. Одним із основних завдань первинної організації є активна участь в охороні мисливсько-рибальських угідь, сприяння боротьбі з браконьєрством та іншими порушеннями правил полювання і рибної ловлі (а.с.131, 132). Районна рада Товариства створює первинні організації УТМР, керує, перевіряє та надає допомогу в їх діяльності (а.с.133). Як вбачається зі змісту колективного звернення, викладена в ньому інформація стосується виконання [PERSON] та [PERSON] своїх обов'язків як єгерів та членів УТМР, а також тих обставин, що впливають або в подальшому можуть вплинути на належність виконання відповідачами вказаних обов'язків. При цьому, звернення приймалося та розглядалося в межах структури громадської організації УТМР, а тому твердження позивачів про те, що інформація, викладена в колективному зверненні стала відома третім особам, а саме голові Дніпропетровської обласної організації УТМР [PERSON] та голові Царичанської районної організації УТМР [PERSON], є безпідставним. Крім цього, відповідно до п.10 Посадової інструкції єгеря районної організації УТМР, затвердженої головою Дніпропетровської обласної організації УТМР 26.12.2005 року [PERSON], єгер в якості керівника полювання організовує ліцензійний відстріл мисливських тварин згідно з інструкцією про проведення групових полювань. Спільно з головою первинної організації організовує прийом, розподіл для полювання мисливців, які прибули, в закріплених угіддях. Отже, хоча відповідно до вказаної Інструкції єгер підлеглий голові та старшому єгерю районної організації УТМР, проте їх діяльність щодо організації полювання на території угідь, закріплених за відповідним мисливським колективом, повинна бути погоджена з головою мисливського колективу, про що відповідачі вказували як в колективному зверненні так і в судовому засіданні. Відповідно до абзаців 1 і 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглядати звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку направлення відповідачами, як членами мисливського колективу Михайлівської сільської ради, колективного звернення до голови Дніпропетровської обласної організації УТМР та голови Царичанської районної організації УТМР, які у свою чергу компетентні перевірити інформацію викладену у колективному зверненні відповідачів, є реалізацією ними свого конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширенням недостовірної інформації. При цьому, інформація, викладена в колективному зверненні, що стосується саме позивача [PERSON] і характеризує останнього з негативної сторони, була підтверджена показами, наданими в судовому засіданні сільським головою Михайлівської сільської ради [PERSON] та характеристикою з місця проживання [PERSON] (а.с.83). Статтею 270 ЦК України визначено, що фізична особа, відповідно до Конституції України має особисті немайнові права, серед яких є право на повагу до гідності та честі. Статтею 273 ч.3 ЦК України встановлено, що діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. Згідно вимог ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода може полягати, крім інших випадків, і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної або юридичної особи. До відомостей, що принижують честь і гідність особи і можуть бути підставою для відшкодування моральної шкоди, належать така інформація або факти, які перед громадськістю чи окремими громадянами принижують честь і гідність особи, з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття, принципів людської моралі, за умови, що ці відомості не відповідають дійсності чи неправильно викладені. Згідно з п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами дійсно протягом тривалого часу склалися неприязні стосунки з питань неузгодженості та непорозуміння в забезпеченні виконання позивачами своїх обов'язків як єгерів та взагалі членів УТМР, з одного боку, та відповідачів як членів Михайлівського мисливського колективу, з іншого боку, що підтверджується поясненнями сторін та свідків. Таким чином, суд вважає, що колективне звернення відповідачів до вищестоящого керівництва з приводу організації належної роботи первинних осередків УТМР на місцях не можна розцінювати як факти приниження честі, гідності та ділової репутації штатних єгерів [PERSON] та [PERSON], позивачів в даній справі. Відповідно до ст.23 ч.1 та ст.1167 ч.1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; моральної шкоди (фізичні та душевні страждання, приниження честі і гідності фізичної особи); причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та моральною шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. З матеріалів справи вбачається, що позивачами не надано жодного доказу заподіяння їм та членам їх сімей моральної шкоди з боку відповідачів, а також відсутні інші складові відповідальності за заподіяння моральної шкоди такі, як: противоправна поведінка заподіювача шкоди (порушення суб'єктивного права позивача), наявність причинного зв'язку між противоправною поведінкою правопорушника і її результатом - шкодою, вина заподіювача шкоди. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а отже задоволенню не підлягають. Оскільки позов задоволенню не підлягає, то відповідно до положень ст.88 ЦПК України, позивачам не підлягають відшкодуванню і понесені ними судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed