Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-30 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Зазначав, що відповідно до укладеного між банком та [PERSON] кредитного договору № VIGWGK0000000008 від 27.08.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 114725 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.08.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язання [PERSON], між банком та [PERSON] 27.08.2008 року був укладений договір іпотеки б/н, за умовами якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці, цільове призначення якої для обслуговування жилого будинку і господарських споруд і яка на підставі ст. 6 Закону України "Про іпотеку" також є предметом договору іпотеки. Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця та складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат. Відповідач [PERSON] не виконувала кредитні зобов'язання належним чином, в результаті чого у неї перед банком утворилася заборгованість у розмірі 257122 гривні 86 копійок. В рахунок погашення зазначеної заборгованості рішенням Крижопільського районного суду звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок [ADDRESS] Станом на 13.06.2014 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 152738 гривень 57 копійок. В рахунок погашення заборгованості по кредитному договору позивач просить звернути стягнення на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що вказана земельна ділянка не є предметом договору іпотеки від 27.08.2008 року. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.08.2008 року між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір № VIGWGK0000000008, за яким остання отримала від банку кредит в сумі 114725 гривень, а також прийняла на себе зобов'язання повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним. Крім того, в забезпечення виконання своїх зобов'язань за зазначеним кредитним договором, [PERSON] передала в іпотеку банку належний їй жилий будинок [ADDRESS] Враховуючи, що відповідач належно не виконувала свої зобов'язання по кредитному договору, рішенням суду звернуто стягнення на жилий будинок [ADDRESS], який є предметом іпотеки і належав відповідачу на праві приватної власності на день укладання кредитного договору і договору іпотеки житлового будинку. Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, вставленому цим Законом. Згідно статті 5 частини 1 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки може бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа або організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку, як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим законом. Статтею 6 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що якщо будівля(споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом з земельною ділянкою, на якій вона розташована. Статтею 125 Земельного кодексу України (у редакції станом на 2008 рік) передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до договору дарування від 18 серпня 2008 року [PERSON] отримала земельну ділянку площею 0,12 га, яка розташована в [ADDRESS]. Державний акт на зазначену земельну ділянку нею отримано в листопаді 2012 року. Оскільки на день укладання кредитного договору і договору іпотеки земельна ділянка, на якій розташований жилий будинок предметом договору іпотеки не була, то суд приходить до висновку, що у позивача не має законних підстав відповідно до Закону України "Про іпотеку" і Земельного кодексу України вимагати звернення на зазначене нерухоме майно, у зв'язку з чим у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed