Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

01 лютого 2016 року позивачі звернулися до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що 19.03.2015 помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить: 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] та земельна ділянка на підставі державного акту серії [NUMBER] загальною площею 2,4619 га, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємці за законом першої черги дану спадщину прийняла, оскільки звернулися до нотаріальної контори, але не можуть її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений, зареєструвати право власності на частину житлового будинку неможливо, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивачі в судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Позов визнає повністю. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно довідки виданої за вих. № 461 від 16.12.2015 виконкомом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про склад наймача житлового будинку [ADDRESS] на 01.07.1990 домоволодіння відноситься до категорії колгоспних дворів. До складу даного колгоспного двору входять [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 18/. [INFO] року помер [PERSON] (копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть) /а.с. 7/. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/6 частина житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Згідно заповіту посвідченого 22.10.1985 секретарем Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме на день смерті і на що за законом матиме право заповів [PERSON] /а.с. 17/. Згідно довідки виданої за вих. № 464 від 16.12.2015 виконкомом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] вступив в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після померлого [PERSON] /а.с. 19/. [INFO] року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 20.03.2015 виконавчим комітетом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 6/. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] та земельна ділянка на підставі державного акту серії [NUMBER] загальною площею 2,4619 га, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу та копіями свідоцтв про народження /а.с. 11, 12, 13, 14/. Згідно заяв поданих до Козелецької районної державної нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с. 55/. Позивачі, як спадкоємці за законом першої черги, спадщину після смерті [PERSON] прийняли, оскільки своєчасно звернулися до Козелецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 69/2015, яка надійшла на запит суду з Козелецької районної державної нотаріальної контори /а.с. 55/. Згідно довідки № 191 від 29.09.2015, виданої суб'єктом господарювання ФОП [PERSON] право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано /а.с. 24/. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Козелецького району Чернігівської області підлягають задоволенню і за позивачами суд вважає можливим визнати право власності на частину зазначеного будинку. Щодо визнання права власності на земельні ділянки суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 17 січня 2006 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження № 162 Козелецької районної державної адміністрації від 02.06.2005 було виготовлено та видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 2,46 га, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 26/. Позивачі просять визнати за ними право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт було втрачено, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 25/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.01.2006 року, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 2,4619 га, з яких: рілля 1,4434 га, кадастровий номер [NUMBER], сіножать 0,6030 га, кадастровий номер [NUMBER], пасовище 0,4155 га, кадастровий номер [NUMBER] /а.с. 28, 31, 34/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачами в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved