Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

АТ "Перший український міжнародний банк" звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 31215,20 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.12.2013 року між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" та [PERSON] укладено кредитний договір №26256018222576 на суму 10000 грн. 19.07.2016 року ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до ПАТ "Перший український міжнародний банк", які є правонаступником усіх прав і зобов`язань ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", а тому на баланс ПАТ "Перший український міжнародний банк" передано заборгованість за вказаним кредитним договором. 21.12.2018 року ПАТ "Перший український міжнародний банк" змінили тип товариства на АТ "Перший український міжнародний банк". [PERSON] зобов`язалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте резолютивна частина позову містить вимогу про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволені позову. Крім того, відповідачем подано до суду відзив у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а також просила застосувати строки позовної давності (а.с.56-59, 61). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно статей 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Судом встановлено, що згідно Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 27.12.2013 року [PERSON] запропонувала АТ "Банк Ренесанс Капітал" та ПрАТ "УАСК "АСКА-ЖИТТЯ" укласти з нею договір страхування та договір карткового рахунку. Зазначена пропозиція містить номер договору карткового рахунку (оферти) - [NUMBER] (п.2.1), валюту рахунку - гривня (п.2.2), ліміт овердрафту - 10000 грн. (п.2.3), строк користування овердрафтом - 36 (п.2.4), комісію за обслуговування овердрафту - 2% (п.2.5), проценту ставку за користування овердрафтом (п.2.6) - 0,0001% річних при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту) та 24% річних за користування несанкціонованим овердрафтом, реквізити карткового рахунку (п.2.8), інформацію про відповідача (а.с.7). [PERSON] підписано 27.12.2013 року Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків (а.с.8-9), якими зокрема передбачено: Розділ 2 пункт 2.1. Банк надає позичальнику кредит з метою та у сумі кредиту вказаній в пропозиції й у порядку передбаченому цим розділом, а позичальник зобов`язується сплатити банку разову комісію, своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом і комісії, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору та повертати кредит Банку частинами у сумах і терміни визначені у графіку платежів, але в будь-якому випадку не пізніше останнього дня строку кредиту зазначеного в пропозиції; Розділ 2 пункт 5.1. Позичальник зобов`язується щомісячно частинами погашати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту та комісію в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на рахунок Банку; Розділ 3 пункт 1.1. розрахункова дата - 15 число кожного календарного місяця, в яку здійснюється сплата мінімального платежу. На адресу [PERSON] направлялась письмова вимога (повідомлення) №83 від 18.07.2019 року щодо погашення заборгованості через неналежне виконання договору, проте вимога залишена без задоволення (а.с.10-11). Виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №26256018222576 від 30.12.2013 року станом на 21.07.2020 року свідчить, що загальна сума заборгованості 31215,20 грн., яка складається: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10220,89 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 15785,96 грн.; строкова заборгованість за процентами - 208,34 грн.; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 5000,01 грн. та суми плати за вчинення виконавчого запису (а.с.12). Виписка по особовому рахунку [PERSON] за період із 30.12.2013 року по 21.07.2020 року свідчить про рух грошових коштів, а також про те, що останній платіж, який виконано [PERSON] на погашення заборгованості здійснено 15.01.2015 року (а.с.13-32). Відповідно інформаційної довідки та Статуту Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" вбачається, що АТ "ПУМБ" є правонаступником усіх прав і зобов`язань ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" (а.с.33-35). Проаналізувавши наведені вище докази вбачається, що відповідачем не виконувались належним чином зобов`язання за договором, а тому виникла заборгованість про яку вказано позивачем. Зазначаючи про необґрунтованість позовних вимог відповідач не висловила жодних заперечень проти того, що Банк надав відповідачу кредит на підставі пропозиції від 27.12.2013 року, де вказано розмір кредиту та порядок надання. Відповідач також не вказує про те, що відмовилась від отримання кредиту, або що Банк неправомірно не виконав свого зобов`язання щодо надання коштів. Крім того, з наданих позивачем письмових доказів вбачається, що відповідач виконувала свої зобов`язання, але не у повному обсязі. Відповідач ці дані не спростовує. Отже, фактично між сторонами відсутній спір щодо надання Банком відповідачу коштів згідно пропозиції від 27.12.2013 року. Відповідно ст.ст.257, 266, 267 ЦК України: загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань. Заперечуючи проти позову відповідач просить суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, а виписка по особовому рахунку свідчить, що останній платіж за кредитом відповідачем здійснено 15.01.2015 року, отже 15.02.2015 року позивачу стало відомо про порушення його права, оскільки черговий платіж не здійснено, і саме з цієї дати почався встановлений законом строк для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Таким чином, строк позовної давності сплинув 15.02.2018 року, проте з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 05.08.2020 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. Позивачем у позовній заві не наведено будь-яких обставин, які можуть бути визнані поважними причинами пропущення строку позовної давності. Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed