Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

01 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь та на утримання малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 500 грн, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до виповнення дитині повноліття, а також стягувати з [PERSON] кошти на її утримання, як дружини з якою проживає дитина, у розмірі 1 500 грн, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до виповнення дитині трьох років. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що вона з 25.10.2016 перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними погіршилися, відповідач не бажає брати участь в її утриманні та утриманні малолітньої дитини, не надає будь-якої матеріальної допомоги для забезпечення життєдіяльності. Дитина повністю перебуває на її утриманні. На даний час вона перебуває на обліку як безробітна в Ладижинській міській філії Вінницького обласного центру зайнятості. Малолітня дитина [PERSON] проживає з нею та відвідує ДНЗ №8 «Ромашка». Тому вважає, що для життєдіяльності та нормального розвитку малолітньої дитини 2 500 грн це найбільш розумний та справедливий розмір аліментів, які повинні сплачуватись батьком щомісячно на утримання дитини. Також, повідомила, що коштів на її утримання відповідач не надає, хоча дитині не виповнилось трьох років, тому вона має право на утримання від [PERSON] , як дружина, з якою проживає дитина. Просить стягнути з відповідача на її утримання 1 500 грн, оскільки вважає що саме така сума коштів буде достатньою. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень. Вказав, що позовні вимоги позивача [PERSON] визнає частково. Згоден сплачувати на утримання дитини [PERSON] аліменти в розмірі ј частини доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі він не погоджується, оскільки він є працездатним та на час звернення позивача з позовом до суду перебуває на обліку в службі зайнятості та отримує тимчасово допомогу як безробітний. Також, згоден сплачувати аліменти на утримання дружини 800 грн, щомісячно і до досягнення дитиною трирічного віку. Як видно з позовної заяви позивач просить утримувати з нього більшу суму ніж 50% його доходів, що ставить його в важке матеріальне становище. Від надання допомоги на утримання дитини він не ухилявся, перераховував кошти на рахунок позивача. Позивач [PERSON] просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому просить проводити розгляд справи у його відсутність. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Судом встановлено, що сторони 25.10.2016 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). У шлюбі в сторін даного цивільно - правового спору народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні та відвідує ДНЗ №8 «Ромашка» Ладижинської міської ради з 05.11.2018 по даний час, що підтверджується довідкою №10, виданою 26.03.2019 відділом освіти Ладижинської міської ради (а.с.6). Позивач [PERSON] не працює, доглядає за малолітньою дитиною [PERSON] та перебуває на обліку як безробітна в Ладижинській міській філії Вінницького обласного центру зайнятості з 04.10.2018, що підтверджується довідкою №171, виданою 26.03.2019 Ладижинською міською філією Вінницького обласного центру зайнятості (а.с.7). Відповідач [PERSON] не працює, перебуває на обліку як безробітний в Барській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості з 05.12.2018, що підтверджується довідкою №472, виданою 02.05.2019 Барською районною філією Вінницького обласного центру зайнятості (а.с.25). Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини судом не встановлено. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Так, згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України установлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частини 1, 2 ст. 184 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років з 1 січня 2019 року становить 1626 грн на місяць. Позивач, як мати несе рівні з відповідачем витрати по утриманню дитини, але при цьому доглядає дитину на відміну від відповідача, що впливає на її можливість покращити заробіток, тому розмір аліментів у розмірі 2000 грн забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] на матеріальне утримання з боку батька [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту. При цьому, суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли утримувалася обома батьками. Окрім того, відповідно до частин 2 та 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921 грн на місяць. Перевіряючи наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, суд враховує, що відповідач має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, офіційно не працює, проте перебуває на обліку у центрі зайнятості та його дохід за період з грудня 2018 року по березень 2019 року складає 18 732 грн 36 коп., зазначив, що має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 800 грн щомісячно. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості утримувати як малолітню дитину до досягнення нею повноліття, так і дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягувати аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн, щомісячно і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, оскільки судом установлено, що позивач потребує такого утримання, а відповідач має можливість надавати дружині матеріальне утримання саме у такому розмірі. Отже, зважаючи на усе викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. В силу ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Посилання відповідача на необхідність визначення розміру аліментів на дитину у частці від його заробітку (доходу), а не у твердій грошовій сумі з огляду на наявність стабільного доходу, судом до уваги не беруться, оскільки правом на визначення способу стягнення аліментів наділений позивач. Поряд з чим твердження відповідача про те, що розмір стягуваних з нього аліментів на утримання дитини та дружини становити більш як 50% від його доходів, що ставить його в важке матеріальне становище, суд також до уваги не бере, оскільки відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Щодо витрат на професійну правничу допомогу Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За вимогами статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , скориставшись своїм правом на правничу допомогу, 01.04.2019 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Бодачевським Р.В. № 5, згідно з яким їй надана правнича допомога та на підтвердження понесення витрат на надання правничої допомоги позивачем надано розрахунок гонорару за надану правничу допомогу та квитанцію про сплату адвокату коштів в розмірі 800 грн. Вказані обставини свідчать, що витрати у вигляді оплати на правничу допомогу в сумі 800 грн пов`язані з розглядом справи, а розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial