Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення. Свої позовні вимоги позивач обрунтовує тим,що відповідно до укладеного кредитного договору № LGB0GA0000000065 від 30.10.2007 року [PERSON] отримав кредит з кінцевим терміном повернення 30.10.2017 року. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 30.10.2007 року уклали договір іпотеки № LGB0GA0000000065 згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно,а саме : будинок загальною площею 84,60 кв.м., який розташований за адресою : [ADDRESS].Відповідачу [PERSON] на праві власності належить вказаний будинок . Згідно рішення апеляційного суду Луганської області від 21 травня 2013 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки . У зв'язку з відмовою відповідачів у добровільному порядку виселитись з вказаного будинку позивач змушений звернутись в суд з цим позовом. Просив постановити рішення суду, яким просив виселити відповідачів,які зареєстровані та /або проживають у спірному будинку. Представник позивач в судове засідання не з"явився.В письмовій заяві повністю підтримала позовні вимоги позивача. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] та відповідачі в судові засідання 30.04.2015р, 19.05.2015 р., 02.06.2015 р. не з"явилися,про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. 02.06.2015 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 109 ЖК України визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Як вбачається з матеріалів справи ,відповідно до укладеного кредитного договору № LGB0GA0000000065 від 30.10.2007 року [PERSON] отримав кредит з кінцевим терміном повернення 30.10.2017 року ( а.с.46-48). В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 30.10.2007 року уклали договір іпотеки № LGB0GA0000000065 згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно,а саме : будинок загальною площею 84,60 кв.м., який розташований за адресою : [ADDRESS] ( а.с.49-52).Відповідачу [PERSON] на праві власності належав вказаний будинок . Згідно рішення апеляційного суду Луганської області від 21 травня 2013 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки(а.с.53-55). Відповідачів було належним чином повідомлено про необхідність виселення зі спірного будинку (а.с.56-62).Відповідачі зареєстровані та проживають у спірному будинку (а.с.89-94,99).Відповідачі будь-якого іншого нерухомого майна не мають (а.с.209-221). Пунктом 43 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року судам рекомендовано врахувати при розгляді таких справ те, що «Частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк». Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд приходить до висновку,що впозовні вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України судові витрати слід стігнути з повнолітніх відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved