Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - ПАТ „ВіЕйБі Банк"), в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А., звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.06.2011 року між ПАТ „ВіЕйБі Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №BLаЖГА00042387, згідно умов якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 12500,00 грн., на строк до 09.06.2014 року, зі встановленою процентною ставкою - 15,00% річних та встановленою щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. У зв'язку з недотриманням [PERSON] зазначених умов кредитного договору, станом на 11.08.2015 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 34907,46 грн., з яких: 5456,17 грн. - прострочена сума кредиту; 642,11 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 2187,50 грн. - комісія; 26621,68 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Однак, станом на дату подання даного позову до суду відповідачем не виконано умови кредитного договору, стягнення заборгованості за яким у вищезазначеному розмірі є предметом позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала вимоги позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за її відсутності, просить застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення пені, щодо стягнення заборгованості у розмірі 8285,78 грн. не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. На підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів від 20.03.2015 року, розпочато процедуру ліквідації ПАТ „Всеукраїнський Акціонерний Банк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року. Призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ „ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року. (а.с. 24-25) Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 09.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством „Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00042387, відповідно до умов якого, відповідачу надається кредит у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 12500,00 грн., з терміном повернення кредиту не пізніше 09.06.2014 року, зі сплатою 15,00% річних, за весь строк фактичного користування кредитом та комісією за управління кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту щомісячно. Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, п. 9 Спеціальної частини Кредитного договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини Кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, становить 0,50%, що розраховується за методами „факт/360" (метод „факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів). (а.с. 5-12, 13-14) Позивачем виконано умови кредитного договору № BLаЖГА00042387 від 09.06.2011 року та видано відповідачу кредитні кошти, що не заперечується стороною відповідача та підтверджується роздруківкою проведених операцій з поточними/картковими рахунками. (а.с.15-18) Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на день проведення розрахунку заборгованості - 11.08.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 34907,46грн., з яких: 5456,17 грн. - прострочена сума кредиту; 642,11 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 2187,50 грн. - комісія за РО; 26621,68грн. - плата за пропуск платежів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, не оспореним відповідачем. (а.с. 19-20) Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України та умов договору (п. 4.3) розмір пені за прострочення виконання грошового зобов'язання визначений у розмірі, що встановлено за ставкою 0,50%, яка розраховується за методами „факт/360". За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 Цивільного кодексу України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у Справі № 6-116цс13. Відповідачем було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення пені. При цьому судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за порушення кредитного зобов'язання, нарахованої у розмірі 26621,68грн. поза межами спеціального річного строку, визначеного для даної категорії позовів, оскільки строк виконання кредитного зобов'язання визначено кредитним договором - 09.06.2014 року (п. 2 Спеціальної частини договору), тобто граничний строк звернення позивача з вимогою про стягнення неустойки обмежено строком до 09.06.2015 року, про що позивач був обізнаний під час укладення кредитного договору, однак останній звернувся з даним позовом до суду лише 12.08.2015 року (а.с.26), що свідчить про сплив строку позовної давності до вимог про стягнення з відповідача неустойки, якою письмово заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності в цій частині вимог позову. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський Акціонерний Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський Акціонерний Банк" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №BLаЖГА00042387 від 09.06.2011 року на загальну суму 8285,78грн., яка складається з: 5456,17грн. - прострочена сума кредиту; 642,11грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 2187,50грн. - комісія за РО. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 243,60грн., від сплати якого позивач був звільнений при зверненні до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial