Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] 05 січня 2021 року звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що у шлюбі з відповідачем народилось троє дітей, з яких наймолодший син [PERSON] , [INFO] , є неповнолітнім і проживає разом з сторонами. Зазначила, що з часу розірвання шлюбу проживає з відповідачем в одному будинку, але відтоді кожен окремо витрачав і витрачає кошти на утримання дітей по мірі можливості й необхідності. Однак протягом останнього часу відповідач перестав належним чином надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , який з 2019 року вступив на платну форму навчання в Ковельський промислово-економічний коледж Луцького НТУ з терміном навчання 4 роки. Повна вартість навчання складає 36000 грн, не враховуючи вартості проживання в гуртожитку, яка складає близько 2000 грн на рік. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не бажає компенсовувати витрати позивачки на навчання неповнолітнього сина і не надає додаткових коштів на його належне утримання, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 14 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просить позов задовільнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом установлено, документально підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Згідно із заочним рішенням Ратнівського районного суду від 14 вересня 2012 року, яке набрало законної сили 05 жовтня 2012 рооку, шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається із довідки Ратнівської селищної ради Волинської області №725 від 18.12.2020, син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із сторонами. Із договору про навчання №0898 від 12.08.2019 вбачається, що [PERSON] з 2019 року навчається у Ковельському промислово-економічному коледжі Луцького національного технічного університету. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 36000 грн. На виконання умов договору позивачкою оплачено навчання сина в загальному розмірі 8400 грн, що підтверджується доданими до позовної заяви квитанціями АТ КБ "Приватбанк". У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм\~СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У ч.1\~ст. 184 СК України\~зазначено,\~що суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. \~Розмір\~аліментів,\~визначений у\~твердій грошовій\~сумі,\~щорічно підлягає\~індексації відповідно\~до закону. За ч.2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із\~ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум з 01 січня 2021 року на дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із позовної заяви вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, докази наявності протипоказань щодо працевлаштування останнього відсутні, інших утриманців відповідач не має, офіційно ніде не працює, отримує мінливий дохід, виїжджаючи на роботу вахтовим методом. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі в розмірі, дещо вищому за мінімальний. Враховуючи зазначене, а також положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8\~ст.7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі по 1600 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача\~в дохід\~держави слід\~стягнути судовий\~збір в\~розмірі 908 грн. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved