Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

В жовтні 2016 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" (далі ПАТ "Шахтоуправління "Покровське") про відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями та їх наслідками. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з 09.04.2001 року до 10.04.2005 року та з 30.04.2005 року до 03.11.2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, де він працював у шахті з повним робочим днем. Шкідливі та небезпечні умови праці на підприємстві призвели до виникнення у нього професійних захворюваннь хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст. (один-два ст.), хронічна радикулопатії L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, супутний діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст.,ризик ІІ ІІІ, СН 0 ст., хронічний гастродуоденіт, фаза затихаючого загострення. Згідно висновку МСЕК від 7 квітня 2016 року йому було вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності у звязку із встановленим професійних захворювань, а також 3 групу інвалідності з 05.04.2016 року, строком до 01.05.2017 року. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зв'язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 65000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення проти позову, просив справу розглянути за його відсутністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про час та місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, її представник в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, неявка якого відповідно до вимог ч.3 ст.36 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. В письмових запереченнях проти позову представник відповідача зазначив, що згідно ч.3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За час роботи позивача на ПАТ «ШУ Покровське» на зафіксовано випадків порушень гігієни праці з боку адміністрації підприємства, відсутності або несправності підіймальних і тягових пристроїв, що могло б сприяти виникненню професійного захворювання. Цей факт підтверджується останнім абзацом акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Акт з розслідування професійного захворювання з висновками про те, що воно отримано позивачем на ПАТ «ШУ Покровське», виданий позивачу лише тому, що законодавство не передбачає можливості видачі такого акта іншим підприємством, яке не було останнім місцем роботи працівника, який отримав захворювання. Як вбачається із документів, які позивач додає до позову, він працював не тільки на нашому підприємстві, але й тривалий час на інших підприємствах ( 9 років). Іншими словами, характер професійного захворювання позивача вказує на те, що причини зменшення його працездатності накопичувалися у нього на протязі усієї трудової діяльності, а не лише на нашому підприємстві. Описуючи свої моральні страждання позивач вказує, що він постійно змушений лікуватися і почуває себе погано, але жодного документу на підтвердження постійних звернень до лікаря позивач суду не предявляє. Також в позові [PERSON] вказує що він морально страждає від того, що не може працювати на шахті та вести звичайний спосіб життя і що це призвело до втрати ним нормальних життєвих звязків. Такий аргумент позивача надуманий, так як після отримання [PERSON] професійного захворювання він отримує значну суму страхових виплат від фонду соціального страхування та пенсію за віком та пенсію за інвалідністю. Ніяких доказів того, з ким саме, коли та чому [PERSON] втрачені нормальні життєві звязки, позивач не має. Відповідно п.9 ППВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач вказує, що після встановлення професійного захворювання порушені його нормальні життєві звязки, а також просить врахувати душевний біль, та ніяких доказів на підтвердження факту та глибини моральних страждань Єфременко суду не надає. Крім того, щодо тривалості та можливості відновлення працездатності в довідці МСЕК вказано, що втрата працездатності встановлена до 01.05.17 р. Із цього випливає, що немайнові втрати позивача носять тимчасовий характер, та не можна виключати можливість їх відновлення. Розгляд справи та винесення рішення можливе тільки після того, як позивач надасть оригінали документів для огляду судом, зокрема трудову книжку [PERSON] (для зясування питання ким працює позивач та на скільки змінився уклад його життя) та довідку МСЕК [PERSON], оскільки, як показує судова практика в справах про відшкодування моральної шкоди, процент втрати працездатності є вирішальним аргументом при встановленні розміру відшкодування. На підставі наведеного, представник позивача просить в задоволені позовних вимог відмовити повністю. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач працював в ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" в якості прохідника 5 розряду 3 розряду з повним робочим днем в шахті, з 09.04.2001 року до 10.04.2005 року та з 30.04.2005 року до 03.11.2015 року, звільнений з роботи з власним бажанням у звязку виходом на пенсію ст.38 КЗпП України. Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного захворювання від 9 лютого 2016 року № 3/82 позивачу вперше встановлено професійні захворювання хронічний бронхіт ІІ, фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два)ст., хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ступінь (ІІ ст. за класифікацією [PERSON] та [PERSON]І.) Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 березня 2016 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем міста Красноармійська, Димитрова, Красноармійського району 28 березня 2016 року, професійні захворювання у позивача виникли у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом промислового фактора важкість праці, пил. За висновком МСЕК від 7 квітня 2016 року позивачу вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю: 30 % за хронічною радикулопатією, 20% за хронічним бронхітом, 15 % за туговухістю з 5 квітня 2016 року по 1 травня 2017 року та 3 група інвалідності, рекомендовано нагляд у невролога, терапевта, лора. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, витягами з медичної карти стаціонарного хворого, амбулаторної карти хворого, медичного висновку про встановлення професійних захворювань, довідок МСЕК. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, вік позивача, а також роботу позивача ні іншихпідприємствахвугільноїпромисловості. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 25000 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, що складаються з судового збору, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати. Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial