Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Путятинської сільської ради, третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення виконкому Путятинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №71 від 09.11.1999 року «Про оформлення права власності на житловий будинок, який належав [PERSON]», визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння в селі Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області від 15.11.1999 року, видане [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Путятинської сільської ради та зареєстроване в реєстрі за №108, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.1999 року, видане [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за №Д-376. Ухвалою Рогатинського районного суду від 08.12.2014 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON], [PERSON]. Ухвалою Рогатинського районного суду від 17.02.2015 року проведено заміну неналежного відповідача Путятинську сільську раду на виконавчий комітет Путятинської сільської ради, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори. 05.03.2015 року позивачем в порядку ст.27 ЦПК України збільшено позовні вимоги, пред'явлено позов до первісних, залучених позивачів та Путятинської сільської ради, крім вимог первісної позовної заяви, заявлені вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 06.06.2013 року [PERSON] приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу за реєстровим номером 986 та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння від 03.10.2014 року, сторонами якого були [PERSON] і [PERSON], який посвідчений 03.10.2014 року, визнання за позивачем права власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS], зобов'язання співвідповідачів [PERSON], [PERSON] не чинити позивачу перешкод у користуванні нерухомим майном - домоволодінням [ADDRESS], які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,25 га для обслуговування домоволодіння (т.1, а.с.221-226). У первісній, додатковій позовних заявах зазначено, що 09.11.1999 року виконавчий комітет Путятинської сільської ради прийняв рішення №71 «Про оформлення права власності на житловий будинок, який належав [PERSON]» На підставі даного рішення 15.11.1999 року виконавчим комітетом Путятинської сільської ради було видано свідоцтво про право приватної власності [PERSON] і [PERSON] на домоволодіння в с.Путятинці» по ? частині за кожним, а в подальшому 22.11.1999 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON], як спадкоємцю першої черги після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті [PERSON] 06.06.2013 року оформила свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння [ADDRESS]. 03.10.2014 року відчужила домоволодіння [PERSON] Позивач не погоджується із рішеннями виконавчого комітету, свідоцтвом про право приватної власності на домоволодіння, свідоцтвами про право на спадщину, які видані на підставі вищезазначених документів. Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами - [INFO] померла [PERSON], яка була власником домоволодіння [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом стали її сини - позивач [PERSON] та [PERSON]. Фактичним попереднім власником житлового будинку був батько [PERSON] - [PERSON], який збудував будинок у 1930 році. 09.11.1999 року виконавчий комітет Путятинської сільської ради не запросив позивача на засідання виконкому і без його відома прийняв оскаржуване рішення про визнання права власності на домоволодіння за [PERSON] і [PERSON], яка померла [INFO]. Та в подальшому 15.11.1999 року видав свідоцтво про право власності на ? частину домоволодіння уже померлій [PERSON] та на ? частину домоволодіння [PERSON] Оскільки свідоцтво про право власності оформлено після смерті [PERSON], вважає з цих підстав рішення виконавчого комітету Путятинської сільської ради слід скасувати. Виконавчий комітет, приймаючи вищезазначені рішення, перевищив свої повноваження, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування», оскільки вирішив питання спадкування і права власності всупереч інтересам позивача. 22.11.1999 року на підставі оскаржуваних рішень [PERSON] було видано свідоцтво на спадщину на ? частину домоволодіння [ADDRESS], яке теж є незаконним із вищенаведених підстав. Він є спадкоємцем першої черги на спадкове майно після смерті матері. Прийняв спадщину, оскільки постійно проживає в с.Путятинцях Рогатинського району Івано-Франківської області. Після смерті [PERSON] , [INFO], його дружина, [PERSON], відповідачка по справі, 06.06.2013 року оформила свідоцтво на спадщину на домоволодіння [ADDRESS], яке в подальшому відчужила [PERSON] Просили позовні вимоги задовольнити повністю із підстав, наведених у позовній заяві. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснили, що про рішення виконавчого комітету №71 від 09.11.1999 року їх довіритель дізнався у вересні 2014 року, коли отримав копію цього рішення у архівному відділі Рогатинської РДА. Дане рішення не було предметом оскарження у судовому засіданні за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно колишнього колгоспного двору. Вважають, що виконавчий комітет Путятинської сільської ради, приймаючи рішення №71 від 09.11.1999 року, перевищив свої повноваження. Оскільки усі подальші правочини вчинялися на підставі вищезазначеного рішення, правовстановлюючі документи видавалися на підставі вищезазначеного рішення виконавчого комітету,стали підставою для оформлення спадкових прав, їх необхідно визнати недійсними. Представник Путятинської сільської ради, виконавчого комітету Путятинської сільської ради - сільський голова Андрієвський І.З. позовних вимог не визнав зовсім. Пояснив, що рішення виконавчого комітету від 09.11.1999 року №71 «Про оформлення права власності на житловий будинок, який належав [PERSON]», свідоцтво про право власності на домоволодіння в сПутятинці Рогатинського району, яке видане на ім'я [PERSON], [PERSON] не порушує права та законні інтереси позивача [PERSON] Виконавчий комітет діяв на підставі діючого на той час законодавства, відповідно до якого майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. [PERSON] вибув із колгоспного двору 16.02.1976 року, збудував власний будинок. З цього часу у домоволодіння [ADDRESS] не проживав. Після смерті [PERSON], яка померла в 1994 році, [PERSON] проживав у домоволодінні. У 1999 році оформив право власності на підставі рішення виконавчого комітету на ? частину домоволодіння та на ? частину домоволодіння у державній нотаріальній конторі. Просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог щодо визнання недійсним рішення виконавчого комітету та визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння, оскільки з часу винесення рішень до часу звернення із позовом до суду минуло понад десять років. Крім того, хоча свідоцтво про право приватної власності [PERSON] видано їй після смерті, воно жодним чином не порушує права [PERSON] Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідачка [PERSON], представник відповідачки [PERSON] позовних вимог не визнали зовсім. Пояснили, [PERSON] і [PERSON] були співвласниками домоволодіння [ADDRESS], як члени колгоспного двору відповідно до діючого на той час законодавства. Дані обставини встановлені рішенням Рогатинського районного суду від 27.05.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Путятинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно колишнього колгоспного двору. У задоволенні позову [PERSON] було відмовлено за недоведеністю позовних вимог. Рішенням суду встановлено, що позивач [PERSON] втратив право на майно колгоспного двору, головою якого була [PERSON], оскільки з лютого 1976 року не брав участі своєю працею, коштами у веденні спільного господарства, не вчинив дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] Майно після смерті матері успадкував [PERSON], який вступив в оперативне управління і володіння спадковим майном, подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Оформив свідоцтво на спадщину. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав. Просив прийняти рішення на підставі досліджених і перевірених у судовому засіданні доказів. Третя особа - державний нотаріус у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини своєї неявки у судове засідання, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, представників сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до погосподарської книги №2 за 1971-1973 роки (особовий рахунок [NUMBER], сторінка 135) в господарстві [PERSON],[INFO] проживали сини [PERSON], 1952 року народження, [PERSON], 1949 року народження, невістка [PERSON], внуки [PERSON],1972 року народження, [PERSON],1973 року народження (т.2, а.с.8). 09.11.1999 року виконавчим комітетом Путятинської сільської ради прийнято рішення №71 «Про оформлення права власності на житловий будинок, який належав [PERSON]». Виконком Путятнської сільської ради вирішив оформити право власності на житловий будинок за [PERSON], [PERSON] (т.1, а.с.8, а.с.192-195). 15.11.1999 року виконавчим комітетом Путятинської сільської ради будо видано свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння в [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Путятинської сільської ради №71 від 09.11.1999 року (т.1, а.с.9). 22.11.1999 року державним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину домоволодіння після смерті [PERSON] (т.1,а.с.10, 40). [PERSON] народився [INFO] в с.Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області. Його батьки [PERSON] І [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 20.11.1967 року (т.1,а.с.11). [PERSON] народився [INFO] в с.Путятинці Рогатинського району. Його батьки -[PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 10.08.1959 року (т.1, а.с.36,60). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с.Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 23.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (т.1, а.с.30). Заповіт від імені [PERSON], [INFO], у виконавчому комітеті Путятинської сільської ради не посвідчувався, що підтверджується довідкою №48, виданою 23.01.2013 року виконавчим комітетом Путятинської сільської ради (т.2, а.с.9). Житловий будинок [ADDRESS], відповідно до записів у по господарській книзі №2 ст.137-138, побудований у 1930 році. Домоволодіння [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспні двори». Станом на 01.07.1990 року в будинку проживали- [PERSON], 1927 року народження і [PERSON], 1952 року народження. На даний час в домоволодінні проживає [PERSON]. Дані обставини підтверджуються довідками, виданими виконавчим комітетом Путятинської сільської ради в 2013,2014 роках (т.1, а.с.31-32,43). [PERSON] помер [INFO] в с.Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 23.11.2012 року виконавчим комітетом Путятинської сільської ради (т.1, а.с.58). Заповіт від імені [PERSON], 1952 року народження, у виконавчому комітеті Путятинської сільської ради не посвідчувався, що підтверджується довідкою №47, виданою 23.01.2013 року виконавчим комітетом Путятинської сільської ради (т.2, а.с.10). На день смерті [PERSON] - [INFO] разом із ним у спадковому будинку в [ADDRESS] і проживала і проживає по сьогоднішній день [PERSON] Дані обставини підтверджуються довідкою, виданою виконавчим комітетом Путятинської сільської ради 11.01.2013 року (т.1,а.с.61). Відповідно до довідки, виданої обласним комунальним підприємством Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації №121/17-12 від 30.05.2013 року, станом на 31.12.2012 року право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване в реєстровій книзі №1 за реєстровим номером 108 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Путятинською сільською радою 15.11.1999 року (1/2 частина) та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Рогатинською районною державною нотаріальною конторою 22.11.1999 року реєстровий номер Д-376 (згідно архівних даних) (т.1, а.с.104). 06.06.2013 року [PERSON] отримала свідоцтво на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме - домоволодіння [ADDRESS] (т.1, а.с.105). 03.10.2014 року [PERSON] відчужила домоволодіння [ADDRESS] [PERSON], жителю с.Путятинці Рогатинського району, що підтверджується договором купівлі-продажу домоволодіння (т.1, а.с.157). Рішенням Рогатинського районного суду від 27.05.2013 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно колишнього колгоспного двору за недоведеністю позовних вимог. Рішення набуло законної сили17.07.2013 року (т.1, а.с.203-210). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ст.121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. При цьому розміри часток колишніх членів колгоспного двору в спільному майні визначалися відповідно до чинної на той час ст.123 ЦК УРСР - при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Відповідно до роз'яснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба) ;б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділення при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. За ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до вимог ст.553 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року (чинного на момент відкриття спадщини) спадкоємець за законом або заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього кодексу). Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що станом на 01.07.1990 року членами колгоспного двору були [PERSON], 1927 року народження і [PERSON], 1952 року народження (а.с.32). Тобто кожен фактично був власником ? частини майна колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON], і після її смерті відкрилася спадщина на ? частину в майні колгоспного двору. Спадщину після її смерті прийняв син [PERSON], оскільки був зареєстрований в господарстві, вступив в управління і володіння спадковим майном. За змістом ст. 25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обов'язки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обов'язків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Відповідно до статті 144 Конституції України, частини шостої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у містах (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення які є обов'язковими до виконання на відповідній території. За змістом ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку. Серед способів захисту цивільного права та інтересу, передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України, встановлений, зокрема, й такий, як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Підставами для визнання такого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації, інших осіб. Рішення виконавчого комітету №71 від 09.11.1999 року «Про оформлення права власності на житловий будинок, який належав [PERSON]», видача на підставі вищезазначеного рішення свідоцтва про право власності на домоволодіння 15.11.1999 року, а саме оформлення права власності на житловий будинок за [PERSON], [PERSON], хоча і видане [PERSON] після її смерті, однак жодним чином не порушує прав [PERSON] Позивачем, представниками позивача не надано суду доказів, що з часу відкриття спадщини - [INFO] і до 09.11.1999 року [PERSON] вступив в оперативне управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Та обставина, що позивач проживав у населеному пункті за місцем відкриття спадщини не підтверджує його вступ в оперативне управління майном та спростовується довідкою, виданою виконавчим комітетом Путятинської сільської ради, що фактично у домоволодінні [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року проживав [PERSON] (т.1, а.с.43) Крім того, вищезазначені обставини були предметом дослідження у судовому засіданні за позовом [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Путятинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно колишнього колгоспного двору. Рішенням Рогатинського районного суду від 27.05.2013 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено за недоведеністю позовних вимог. Рішення суду набуло законної сили 17.07.2013 року. Рішенням суду встановлено, що [PERSON] втратив право на майно колгоспного двору, головою якого була [PERSON], оскільки з лютого 1976 року не брав участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства, не вчинив жодних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] (т.1, а.с.203-204). За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Путятинської сільської ради, виконавчого комітету Путятинської сільської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Путятинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №71 від 09.11.1999 року «Про оформлення права власності на житловий будинок, який належав [PERSON]», визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння в селі Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області від 15.11.1999 року, яке видане [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Путятинської сільської ради та зареєстроване в реєстрі за №108, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину домоволодіння від 22.11.1999 року, видане [PERSON], визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 06.06.2013 року [PERSON] приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу за реєстровим №986 та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] від 03.10.2014 року, сторонами якого були [PERSON] і [PERSON] та який посвідчений 03.10.2014 року приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу, визнання за позивачем права власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS], зобов'язання відповідачів[PERSON], [PERSON] не чинити позивачу перешкод у користуванні нерухомим майном - домоволодінням [ADDRESS], які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,25 га для обслуговування домоволодіння слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed