Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] райдержадміністрації, третя особа: міськрайонне управління Держгеокадастру у Покровському районі та м. Мирноград про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 06.04.2007 року № 202 « Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Удачненської селищної ради», та додатком до даного розпорядження їм передана у власність земельні ділянки [PERSON]- площею 2,00 га, кадастровий номер 1422756300:06:000:0248; [PERSON]- площею 2,00 га, кадастровий номер 1422756300:06:000:0249. Відповідно до вказаного розпорядження їй було видано державні акти на право власності на земельні ділянки: [PERSON]- серія ЯД № 137215 від 11.05.2007 року та [PERSON] серії ЯД № 137219 від 11.05.2007 року. Проте, розпорядженням голови районної державної адміністрації № 368 від 17.08.2006 року « Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних ділянок у розмірі частки ( паю) КСП «Дружба» громадянам у власність на території Удачненьскої селищної ради» та додатком до розпорядження земельна ділянка з кадастровим номером 1422756300:06:000:0248 передана у власність [PERSON], а земельна ділянка з кадастровим номером 1422756300:06:000:0249 передана у власність [PERSON] У зв»язку з тим, що правовстановлюючі документи містять кадастрові номери, які вже існують, це створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їм земельними ділянками. Оскільки згідно з нормами діючого законодавства будь-які зміни у державний акт внести неможливо, просять визнати недійсним державний акт серії ЯД № 137215 на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, розташованої на території Удачненської селищної ради на ім»я [PERSON] та визнати недійсним державний акт серії ЯД № 137219 від 11.05.2007 року на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,000 га, розташованої на території Удачненської селищної ради Покровського району, виданий на ім»я [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON], [PERSON] не з»явились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, просили справу слухати у їх відсутність ( а. с. 7). Представник відповідача [PERSON] райдержадміністрації в судове засідання не з»явився, просили справу слухати без їх участі, прийняти рішення на розсуд суду ( а. с. 31). Представник третьої особи Міськрайонне управління Держгеокадастру у Покровському районі та м. Мирноград в судове засідання не з»явились, просили вирішити спір на розсуд суду без їх участі ( а.с. 25). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, розпорядженням голови районної державної адміністрації № 202 від 06.04.2007 року« Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Удачненської селищної ради», та додатком до даного розпорядження позивачам передані у власність земельні ділянки: [PERSON]- площею 2,00 га, кадастровий номер 1422756300:06:000:0248; [PERSON]- площею 2,00 га, кадастровий номер 1422756300:06:000:0249 ( а. с. 12-13). Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 368 від 17.08.2006 року « Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних ділянок у розмірі частки ( паю) КСП «Дружба» громадянам у власність на території Удачненьскої селищної ради» та додатком до розпорядження земельна ділянка з кадастровим номером 1422756300:06:000:0248 передана у власність [PERSON], а земельна ділянка з кадастровим номером 1422756300:06:000:0249 передана у власність [PERSON]К.( а.с. 14 -17). Згідно державного акту серії ЯД № 137215 [PERSON], на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 06.04.2007 року № 202 , є власницею земельної ділянки площею 2,000 га, що розташована на території Удачненської селищної ради ( а.с. 10). Згідно державного акту серії ЯД № 137219 [PERSON], на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 06.04.2007 року № 202 , є власницею земельної ділянки площею 2,000 га, що розташована на території Удачненської селищної ради ( а.с. 11). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Суб»єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 2 ст. 118 ЗК України рішення органів місцевого самоврядування приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із частиною третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. \~Порядок видачі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку передбачено Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів\~\~на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомітету України по земельним ресурсам №43 від 04 травня 1999 року, зареєстрованої в МЮ України 04 червня 1999 року за №354/3647)( далі - Інструкція) з послідуючими змінами,\~\~у редакції, чинній на час\~\~отримання останнім права власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.1.13 вказаної Інструкції складання державного акту на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при\~\~переоформлені правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою у встановленому порядку технічною документацією. Витяг про земельну ділянку можливо отримати тільки тоді, коли ця земельна ділянка занесена до кадастру, пройшла державну реєстрацію, відкрито Поземельну книгу і ділянці присвоєно кадастровий номер. Відомості про земельні ділянки, обмеження ( обтяження) у їх використанні, які були зареєстровані до 01 січня 2013 року у державному реєстрі земель, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення ( п. 4 прикінцевих перехідних положень ЗУ « Про державний земельний кадастр». Кадастровий номер земельній ділянці присвоюється для ідентифікації місцезнаходження на території України. Це індивідуальний, (який не може повторюватися), цифровий номер, який зберігається за земельною ділянкою протягом всього часу її існування. Присвоєння кадастрового номера земельній ділянці визначений чинним земельним законодавством, зокрема, ст. 193 та 194 ЗК України, ст.ст. 1 та 16 Закону України « Про державний земельний кадастр», постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012 року « Про затвердження Порядку ведення державного земельного кадастру». Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номеру. ( ч. 6 ст. 16 Закону України « Державний земельний кадастр». У разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Статтею 155 ЗК України\~передбачено також, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, а збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт. Одним зі способів захисту права на земельну ділянку може бути визнання державного акту недійсним з підстав визнання недійсним акту органа влади або місцевого самоврядування, який порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою. Само по собі визнання державного акту недійсним без визнання недійсним рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки, відповідно до ст.152,\~155 ЗК України\~не може бути способом захисту порушеного права. Аналогічна позиція викладена в правових позиціях Верховного Суду України у рішенням № 6-53цс12, 6-67цс 14, 6-217 цс 15, 6-472 цс 15, які згідно зі ст. 360 -7 ЦПК України є обов»язковою для суддів. Враховуючи що розпорядження [PERSON] райдержадміністрації № 202 від 06.04.2007 року було прийняте після розпорядження № 368 від 17.08.2006 року, будь-яких доказів, які б свідчили про скасування розпорядження № 202 від 06.04.2007 року, суду не надано, позовні вимоги з цього приводу не заявлялись, суд приходить до висновку що визнання недійсними державні акти на право власності на землю, як правовстановлюючих документів без оспорення рішення, що надало право на отримання цього акту та визнання дій щодо цього факту незаконним не передбачено законом, тобто без визнання недійсним рішення про надання земельної ділянки неможливе визнання недійсним державного акту на неї. Отже, визнання спірних державних актів може бути лише наслідком скасування розпорядження, на підставі якого видано останні. Відомостей про скасування в судовому порядку розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 06.04.2007 року № 202 позивачем не надано, незважаючи на той факт, що земельні ділянки з такими ж самим кадастровими номерами, присвоєні розпорядженням райдержадміністрації, яке було прийнято раніше, за № 368 від 17.08.2006 року. Окрім того, суд зауважує, що 1 січня 2013 року набув чинності в новій редакції\~Закон України "Про державний земельний кадастр"та\~Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", одночасно набув чинності Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051. Відповідно до\~статті 1 Закону України "Про державний земельний кадастр", державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Згідно з частиною першою\~статті 9 Закону України "Про державний земельний кадастр", внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: - здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; - перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; - формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; - здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; - присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; - надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; - здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; - передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки (ч. 4 ст. 9 Закону). Звернувшись до суду з даним позовом позивачі не оспорювали законність підстав видачі державного акту , а обмежились лише доводами про те, що земельні ділянки з такими ж самими кадастровими номерами, були видані іншим особам. При цьому, позивачі просять визнати вищезазначені державні акти недійсними, посилаючись на ст. 155 ЗК України. Вказана норма встановлює відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за видання актів, які порушують права власників земельних ділянок та передбачає в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою визнання такого акту недійсним. Отже, допущення описки в зазначенні кадастрового номеру в державних актах само по собі не свідчить про наявність підстав для визнання такого акту недійсним за правилами\~ст. 155 ЗК України. Усунення такої описки законом передбачено в інший спосіб, зокрема до 1 січня 2013 року діяв Тимчасовий порядок присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, а в даний час - згідно до вимог\~Постанови КМ України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, в тому числі шляхом звернення до державного земельного реєстратора із вимогою про складання в електронній чи в паперовій формі протоколу виправлення помилки в кадастровому номері, безоплатно виправити помилку в кадастровому номері шляхом присвоєння земельній ділянці нового кадастрового номеру. В разі відмови в здійсненні вказаної дії, бездіяльність може бути оскаржена в порядку адміністративного судочинства. Якщо вказана помилка була зазначена в рішенні органу місцевого самоврядування, на підставі якого була надана земельна ділянка у власність або у користування, слід ставити питання щодо законності прийняття такого рішення. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що позивачами не ставиться питання щодо визнання розпорядженням голови районної державної адміністрації № 202 від 06.04.2007 року« Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Удачненської селищної ради» недійсним, не надано жодного доказу щодо скасування розпорядження № 202 від 06.04.2007 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вказані вимоги [PERSON], [PERSON] розглянуто в одному позовному провадженні, що узгоджується з нормами ст. 126 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed