Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просила суд ухвалити рішення, яким поновити строк позовної давності для оскарження рішення Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 48-7/2007 від 17.05.2007 року "Про розгляд заяв" пункти 44.1., 44.5.Визнати незаконним та скасувати пункт 44.1. рішення № 48-7/2007 Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 17 травня 2007 року "Про розгляд заяв" про встановлення спільного користування земельною ділянкою, площею 0,0042 га для громадян [PERSON] та [PERSON] для обслуговування 1/2 житлового будинку гр. [PERSON] та для проїзду гр. [PERSON] до її господарських споруд, пункт 44.5. про передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0686 га для обслуговування 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд по фактичному користуванню. Визнати незаконним та скасувати пункт 2 рішення № 101-13/2012 Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області "Про розгляд заяв" про затвердження акту земельної комісії від 06.11.2012 року, залишення без змін рішення сьомої сесії п'ятого демократичного скликання № 48-7/2007 п. 44.1. від 17.05.2007 року і рекомендацію жителям [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] виготовити правовстановлюючі документи на земельні ділянки, якими вони фактично користуються для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] згідно рішення сесії від 17.05.2007 року № 48-7/2007 з уточненням площ при проведенні геодезичної зйомки. Зобов'язати Небилівську сільську раду Рожнятівського району в місячний строк прийняти рішення, яким передати [PERSON], у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0705 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель в [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на її користь витрати по справі. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що рішенням Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 101-13/2012 від 12 листопада 2012 року "Про розгляд заяв" пунктом 2 затверджено акт земельної комісії від 06.11.2012 року, залишено без змін рішення сьомої сесії п'ятого демократичного скликання № 48-7/2007 (пункт 44-1) від 17.05.2007 року, рекомендовано їй, [PERSON], та [PERSON], жителям [ADDRESS] виготовити правовстановлюючі документи на земельні ділянки, якими вони фактично користуються для обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно рішення сесії від 17.05.2007 року № 48-7/2007 з уточненням площ при проведенні геодезичної зйомки. Крім того, даним рішенням Небилівської сільської ради пункт 44.1. встановлено спільне користування земельною ділянкою, площею 0,0042 га для [PERSON], та для неї,[PERSON], для обслуговування 1/2 частини житлового будинку [PERSON] та для проїзду їй до господарських споруд. Також вказаним рішенням пункт 44.5. передано їй,[PERSON], у власність земельну ділянку, площею 0,0686 га. для обслуговування 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд по фактичному користуванню. Актом комісії Небилівської сільської ради Рожнятівського району від 06 листопада 2012 року встановлено, що рішенням сільської ради № 48-7/2007 від 17.05.2007 року надано у спільне користування частину земельної ділянки для обслуговування по 1/2 частині житлового будинку [PERSON], та їй, оскільки [PERSON]не дає згоди на розподіл земельної ділянки, то внести зміни у вказане рішення не можна і рекомендовано звернутися в суд. Вказані рішення позивачка вважає незаконними тому, що прийняті органом місцевого самоврядування з порушенням норм земельного законодавства. Так, позивачка вказує, що про прийняте Небилівською сільською радою рішення № 48-7/2007 від 17 травня 2007 року пункти 44.1, 44.5. "Про розгляд заяв" їй стало відомо в листопаді 2012 року. Тоді вона зверталася до відповідача із відповідною заявою про скасування спірного рішення, оскільки немає необхідності в залишенні земельної ділянки, площею 0,0039 га. в спільному користуванні нею та [PERSON], і таким чином половина даної земельної ділянки, площею 0,00195 підлягає передачі їй у приватну власність як постійному користувачеві. Позивачка вважала, що оскільки між нею та [PERSON], існує спір, щодо користування спільною частиною земельної ділянки, Небилівська сільська рада повинна була передати їй у приватну власність земельну ділянку, площею всього 0,07055 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS]. Саме таке рішення відповідача, дало б змогу кожному власнику вільно користуватися своєю частиною житлового будинку та господарських будівель, уникати постійних сварок. Саме такий розподіл не суперечить пункту 3.25. Державних будівельних норм 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом Держкомміськбуду від 17.04.1992 року № 44, яким передбачено, що для догляду за будівлями і здійснення їх текучого ремонту відстань до сусідньої ділянки від найбільш виступаючих конструкцій стін слід приймати 1,0 метр. 09 квітня 2014 року позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог, в частині вимог про передачу в приватну власність земельну ділянку, площею 0,0541 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель в [ADDRESS], оскільки саме така площа встановлена при проведенні ПП "Луги" геодезичної зйомки і дано пропозицію поділу земельних ділянок між нею та [PERSON], про що складено план-схему земельних ділянок. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій свої уточнені позовні вимоги підтримала повністю, справу просить розглянути у її відсутності. Представник відповідача Небилівської сільської ради у судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов не визнав. Третя особа [PERSON], [PERSON], у судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов не визнала. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. У відповідності до ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернулися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст.12 ЗК України, до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вирішення земельних спорів. При цьому вказана норма вимагає, щоб вирішення питань у галузі земельних відносин здійснювалося відповідно до ЗК України та чинного законодавства України. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів не відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку. Позивачка стверджує суду про те,що про рішення № 48-7/2007 від 17 травня 2007 року (п.п.44.1,44.5),їй стало відомо в листопаді 20012 року,про що свідчить відмітка про одержання витягів 13.11.2012 року і повторне звернення в сільську раду про скасування даного рішення,про що свідчить прийняте рішення № 101-13/2012 від 12.11.2012 року. Оскільки інші учасники процесу не спростували вищезазначених тверджень позивачки,то [PERSON]слід поновити строк позовної давності для оскарження рішення Небилівської сільської ради Рожнятівського району № 48-7/2007 від 17.05.2007 року"Про розгляд заяв" п.п.44.1.,44.5. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.15) [PERSON] належить на праві власності житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS]. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.16) [PERSON], належить на праві власності житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS]. З матеріалів справи встановленно,що позивачка та третя особа володіють по 12 житлового будинку,що по [ADDRESS]. Рішенням Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 48-7/2007 року від 17.05.2007 року,[PERSON]передано у власність земельну ділянку площею 0.0686 га для обслуговування 12 частини житлового будинку та господарських споруд по фактичному користуванню (а.с.9). п.44.1 рішенням Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 48-7/2007 року від 17.05.2007 року встановлено спільне користування земельною ділянкою площею 0.0042 га для [PERSON] та [PERSON] для обслуговування 12 житлового будинку [PERSON]та проїзду [PERSON] до її господарських споруд (а.с.8). Зазначене рішення залишено без змін рішенням Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 101-13/2012 від 12 листопада 2012 року та затверджено акт земельної комісії від 06.11.2012 року.Рекомендовано [PERSON], та [PERSON]виготовити правовстановлюючі документи на земельні ділянки, якими вони фактично користуються для обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно рішення сесії від 17.05.2007 року № 48-7/2007 з уточненням площ при проведенні геодезичної зйомки (а.с.10). Відповідно до інструкції " Про встановлення(відновлення) меж земельних ділянок в натурі(на місцевості)та їх закріплення межовими знаками" затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року № 376 передбачено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої відповідно до ст.186 ЗК України землевпорядної документації. Якщо фактичне використання земельної ділянки встановити не можливо, кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів не відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку. Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 (справа про скасування актів місцевого самоврядування) відповідно до пункту 5 мотивувальної частини вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Отже, відповідач не може скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень, виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Як вбачається з наданого витягу з акта земельної комісії від 06.11.2012 року (а.с.11), [PERSON] згоди на розділення спірної частини земельної ділянки не дає, мотивуючи це тим, що вона не зможе заїжджати до своєї пивниці і не буде мати можливості обслуговувати свою частину житлового будинку. Таке твердження [PERSON].є обгрунтованим і підтверджується план-схемою земельних ділянок (геодезична зйомка ) (а.с.12), план-схемою землекористування (а.с.13). Аналогічне по суті підтверджено і поясненнями [PERSON] про те,що спірна земельна ділянка площею 0.0042 га є заїздом,яким користувалися та користуються по даний час вона та третя особа для обслуговування своєї частини домоволодіння. Однак,як стверджує позивачка,в даний час [PERSON]може і повинна зробити собі інший заїзд по частині ділянки,яку вона,тобто третя особа, використовує для вирощування сільгоспродукції,оскільки залишення ділянки розміром 0.0042 га в спільному користуванні буде весь час породжувати конфлікти. На переконання суду,таке твердження позивачки є необгрунтованим,оскільки прийняття сільською радою рішення іншого змісту, чим є оскаржувані рішення,обмежило б [PERSON].у здійсненні свого права на нормальне обслуговування своєї частини домоволодіння. Тому,аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позовних вимог докази, суд приходить до переконання , що прийняття відповідачем п. 44.1. рішення № 48-7/2007 Небилівської сільської ради Рожнятівського району від 17 травня 2007 року ,яким встановлено спільне користування земельною ділянкою, площею 0,0042 га для [PERSON]та [PERSON] для обслуговування 1/2 житлового будинку [PERSON] та для проїзду [PERSON] до її господарських споруд, п. 44.5.,яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0686 га для обслуговування 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд по фактичному користуванню, п. 2 рішення № 101-13/2012 Небилівської сільської ради,яким затверджено акт земельної комісії від 06.11.2012 року; залишення без змін п.44.1. рішення сьомої сесії п'ятого демократичного скликання № 48-7/2007 від 17.05.2007 року і рекомендацію [PERSON] та [PERSON]виготовити правовстановлюючі документи на земельні ділянки, якими вони фактично користуються для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] згідно рішення сесії від 17.05.2007 року № 48-7/2007 з уточненням площ при проведенні геодезичної зйомки,не суперечать нормам чинного законодавства. Оскільки оскаржувані рішення є законними,план-схема земельних ділянок, яка додана [PERSON]до заяви про уточнення позовних вимог (а.с.71-74) не є належним доказом з огляду на те,що відсутні підстави вважати цей документ таким,що розроблений землевпорядною організацією,а у рішенні від 12.11.2012 року пропонується при виділенні [PERSON]земельної ділянки провести геодезичну зйомку при застосуванні якої може бути встановлено інший (більший або менший) розмір землі чим площа 0.0541 га, то вимога позивачки зобов'язати Небилівську сільську раду в місячний строк прийняти рішення, яким передати їй у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0541 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель в [ADDRESS], також безпідставна. На підставі наведеного, ст. 144 Конституції України, ст. ст. 39, 81, 116, 152, 155, 158 ЗК України, ст.ст.21, 267, 373 ЦК України,

Outcome: dismissed