Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 106000,00 грн. за кредитним договором № б/н від 11.02.2013 року, а також судові витрати у розмірі 1600,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.02.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначає, щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № б/н від 11.02.2013 року відповідач не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.09.2017 року має заборгованість у розмірі 106000,00 грн., яка складається з наступного:14600,90 грн. - заборгованість за кредитом; 91399,10грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не з"явився, надав відзив на позов в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості. Вважає, що вимога про стягнення з нього на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 91399,10 грн. є необгрунтованою, оскільки позивачем незаконно було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за договором №б\\н від 11.02.2013 року відповідно до п.1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, який не відповідає ст. 1056-1 ЦК України. Позимвачем не надано доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру відсоткової ставки з 30% (11.02.2013 року) до 34,8% (01.09.214 року) та до 43,2% (о1.04.2015 року) за користування кредитом, а тому таке збільшення в односторонньому порядку є незаконним. Крім того вважає, що по тілу кредиту також відсутня заборгованість, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості наданого ПАТ КБ "ПриватБанк", ним здійснювалось погашення заборгованості за наданим кредитом. Зокрема за період з 11.02.2013 року по 30.09.2017 року ним погашена заборгованість на загальну суму 16446 грн. При цьому позивач просить стягнути 14600,90 грн., однак з того ж розрахунку вбачається, що заборгованість складає 13971,31 грн. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.02.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором заборгованість відповідача станом на 30.09.2017 року становить 106000,00 грн., з них : 14600,90 грн. - заборгованість за кредитом; 91399,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково з огляду на нижченаведене. Суд вважає, шо позивачем незаконно було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за договором б/н від 11.02.2013 року, оскільки таке збільшення відбулося в односторонньому порядку відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, який не відповідає ст.1056-1 ЦК України. Зокрема, відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять. Суд не може погодитись з доводами позивача, що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг є двосторонньою домовленістю сторін кредитного договору про право банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку на свій розсуд. Зокрема, відповідно до п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за N 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку). Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана). Згідно з ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Суд зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України. Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення. Як убачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку. Сама по собі вказівка в Умовах та правилах надання банківських послуг на право банку змінювати тарифи, з огляду на вимоги закону, є недостатньою. Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним також і з цих підстав. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами за період з 11.02.2013 року по 30.09.2017 року виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30 % річних. Відповідно до розрахунку наданого позивачем загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 13971,13 грн. х 30,00 % (річна процентна ставка) =4191,34 грн. (заборгованість повідсотках за 1 рік); 4191,34 грн. / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) = 11,64 грн. (заборгованість по відсоткам в день); 11,64х30 днів (кількість днів в місяці) =349,27 грн. (заборгованість по відсотках в день). Таким чином 30.11.2014 року по 31.12.2014 року, тобто за 30 днів. сума заборгованості відповідача перед банком складає -349,27 грн.; з 01.01.2015 по 31.12.2015 року (за рік) - 4191,34 грн.; з 01.01.2016 по 31.12.2016 року (за рік) - 4191,34 грн.; з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року, тобто за 9 місяців (349,27х9) - 3143,43 грн. (349,27+4191,34+4191,34+3143,43= 11875,38). Із розрахунку заборгованості вбачаєьться, що відповідачем було погашено частину відсотків у сумі - 3988 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 7887,38 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи наведене, оцінюючи наявні у справі докази суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» зі стягненням з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.02.2013 року в розмірі 21858,51 грн., з них 13971,13 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 7887,38 грн. - заборгованість по процентам. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Сума судового збору яка підлягає стягненню з відповаідача на користь позивача буде становити пропорційно до задоволених вимог у розмірі 320 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial