Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

ПАТ КБ " ПриватБанк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між [PERSON] та ПАТ КБ « ПриватБанк» 01 лютого 2008 року було укладено кредитно-заставний договір № К2У4АК01630051 , за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в розмірі 11 577,90 доларів США строком до 30 січня 2015 року з виплатою 10,56 % річних для придбання автомобіля. В якості забезпечення належного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] 01.02. 2008 року було укладено договір поруки. В звязку з неналежним виконанням зобов»язань за кредитним договором у позичальника [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 20 078,46 дол. США , що за курсом НБУ станом на 26.06.2015 року становить 425 462,64 грн., з яких : 7 415,16 дол. США борг за кредитом ; 1 326,27 дол. США борг за відсотками ; 235,96 дол. США борг за комісією ; 10 133,72 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань ; 11,80 дол. США штраф \\ фіксована частина\\, 955,56 дол. США штраф \\ процентна складова\\. ПАТ КБ « ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно кредитну заборгованість в сумі 20 078,46 дол. США та судові витрати. В ході судового розгляду представником позивача згідно довіреності [PERSON] було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої він просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором № К2У4АК01630051 від 01.02.2008 р. в сумі 17 141,93 дол. США, з яких : 6 667,49 дол. США борг за кредитом ; 1 326,27 дол. США борг по процентам; 235,96 дол. США борг по комісії ; 8 912,21 дол. США пеня \\ а.с.189-190\\ Відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву про визнання поруки припиненою за договором від 01.02.208 р., в зв"язку із закінченням строку дії поручительства на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Відповідачка [PERSON] також подала зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ " ПриватБанк" про визнання неправомірними дій банку щодо нарахування з 23 квітня 2013 року процентів, неустойки, комісії, інших платежів та припинення правовідносин , в зв»язку із простроченням кредитора на підставі ч.4 ст.613 ЦК України. Представник ПАТ КБ " ПриватБанк" згідно довіреності [PERSON] основний позов підтримав, проти задоволення зустрічних позовів заперечував. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] за довіреністю [PERSON] просив суд відмовити в задоволенні основного позову, зустрічні позови підтримав. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що основний позов ПАТ КБ " ПриватБанк" та зустрічний позов [PERSON] не підлягають до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] обгрунтований частково. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання ). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд встановив, що 01.02.2008 р. між ПАТ КБ " ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № К2У4АК01630051, згідно з яким позичальник отримала віл банку кредит в сумі 11 577,90 доларів США для придбання автомобіля на строк до 30.01.2015 р. під 10,56 відсотків річних. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором [PERSON] надала банку в заставу автомобіль марки " Чері А 15 Амулет", 2008 р.в., д.н.з. [NUMBER], вартістю 56 620 грн. Крім того, 01.02.2008 р. в забезпечення виконання позичальником [PERSON] умов кредитно-заставного договору, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким поручитель [PERSON] взяв на себе зобовязання солідарно відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання умов кредитного договору позичальником [PERSON] Згідно умов кредитно-заставного договору, щомісяця з 1 по 5 число позичальник зобов"язаний сплатити щомісячний платіж в розмірі 209,91 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами. Зобов"язання позичальника щодо сплати винагороди передбачені п.17.1.8 кредитно-заставного договору. Встановлено, що позивач виконав умови кредитно-заставного договору та надав позичальнику [PERSON] суму кредиту 11 577,90 доларів США. В зв"язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] умов кредитно-заставного договору , ПАТ КБ " ПриватБанк" звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ " Акцент Банк", [PERSON] з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Заочним рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2013 р., яке набрало чинності 07.05.2013 р., присуджено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2У4АК01630051 від 01.02.2008 р. в сумі 10 261,72 доларів США , що відповідно по курсу НБУ становить 82 021,94 грн, звернути стягнення на предмет застави автомобіль " Чері А 15 Амулет", 2008 року випуску. д.н.з. АІ 6784ВІ, що належить на праві власності [PERSON], шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ " ПриватБанк" з правом його продажу\\ а.с.115\\ Суд встановив, що 26 грудня 2012 року заставний автомобіль був переданий [PERSON] ПАТ КБ " ПриватБанк" в рахунок погашення заборгованості за кредитом в сумі 4 513 доларів США за 400 днів прострочки, що підтверджено актом прийому в заставу автомобіля\\ а.с.60\\ В ході судового розгляду було з"ясовано, що реалізація заставного автомобіля відбулася 10.03.2016 р. за суму 1 495, 33 доларів США, що за курсом на день операції склало 39 151,86 грн, по 747,67 дол.США було зараховано в погашення тіла кредиту та в погашення штрафів \\ а.с.221-227\\ Дана інформація була надана ПАТ КБ " ПриватБанк" за ухвалою суду про забезпечення доказів за клопотанням представника відповідачів [PERSON] ПАТ КБ " ПриватБанк" в уточненій позовній заяві \\ а.с.189-190\\ заявив , що станом на 14.07.2016 р. за відповідачкою [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 17 141,93 доларів США, з яких : - 6 667,49 доларів США заборгованість за кредитом ; - 1 326,27 доларів США заборгованість по процентам ; - 235,96 доларів США заборгованість за комісією ; - 8 912,21 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань. В позовній заві зазначено, що 18.03. 2016 р. заставний автомобіль було реалізовано і сума від реалізації пішла на погашення заборгованості. Однак, суд прийшов до висновку, що дана сума заборгованості не була доведена ПАТ КБ " ПриватБанк" в ході судового розгляду. Як вже було зазначено, заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2013 р. звернуто стягнення на предмет застави \\ автомобіль\\ в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитом в сумі 10 261,72 доларів США \\ в гривневому еквіваленті\\. З рішення суду неможливо встановити, з чого складається дана заборгованість і на яку дату вона виведена. Також, з розрахунків заборгованості, наданих ПАТ КБ " ПриватБанк" до уточненої позовної заяви, абсолютно не зрозуміло, з чого складається заявлена позивачем заборгованість, з якої дати вона бере свій початок, і яка сума за попереднім судовим рішенням була відрахована банком від існуючої на 14.07.2016 р. заборгованості . На підставі ст.19 Закону України " Про заставу" за рахунок заставного майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, щ визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання\\ а у випадках. передбачених законом чи договором, - неустойку\\, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст.24 Закону України " Про заставу", - у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості. передбаченої законодавством України. Таким чином, враховуючи обставини справи, суд важає, що ПАТ КБ " ПриватБанк" вправі заявити вимоги про стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитно-заставним договором від 01.02.2008 р. лише в сумі, що виникла після дати, станом на яку було виведено заборгованість, на погашення якої було звернуто стягнення на предмет застави. Натомість, позивачем повторно заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором, хоча банк вже скористався своїм правом захистити свої порушені права в суді при наявності заборгованості позичальника в сумі 10 261,72 доларів США , пред"явивши позов про звернення стягнення на предмет застави в рахунок її погашення. Сума заборгованості 10 261,72 доларів США , зазначена у вищевказаному судовому рішенні , свідчить , що банк також скористався своїм правом вимагати дострокового погашення всієї суми кредиту, а тому вимога про стягнення додатково 6 667,49 доларів США заборгованості за кредитом \\ тіло кредиту\\ є не обґрунтованою. За відсутності розрахунків, що стали підставою для ухвалення Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська рішення від 22.04.2013 р., суд позбавлений можливості перевірити розрахунки заборгованості , надані ПАТ КБ « ПритватБанк», оскільки вони не містять всієї необхідної інформації для ухвалення законного та справедливого рішення. А тому суд вважає за необхідне відмовити ПАТ КБ « ПриватБанк» в задоволенні первісного позову за його недоведеністю. Щодо зустрічного позову [PERSON] судом встановлено наступне. Так, згідно ч.1 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов»язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов»язку. За ч.4 ст.613 ЦК України боржник за грошовим зобов»язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Як вже було зазначено у рішенні вище, 26 грудня 2012 року заставний автомобіль був переданий [PERSON] ПАТ КБ " ПриватБанк" в рахунок погашення заборгованості за кредитом в сумі 4 513 доларів США за 400 днів прострочки\\ а.с.60\\ 07.05.2013 р. набрало чинності заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2013 р. про звернення стягнення на предмет застави автомобіль " Чері А 15 Амулет", 2008 року випуску. д.н.з. АІ 6784ВІ, що належить на праві власності [PERSON], шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ " ПриватБанк" з правом його продажу, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2У4АК01630051 від 01.02.2008 р. в сумі 10 261,72 доларів США , що відповідно по курсу НБУ становить 82 021,94 грн. Судом встановлено, що реалізація заставного автомобіля була здійснена лише у березні 2016 року за сумою 1 495, 33 доларів США. Дана обставина свідчить , на думку суд, про прострочення кредитора в розумінні ст.613 ЦК України, що є підставою для звільнення боржника від зобов"язання сплати процентів за час цього прострочення, тобто, з 07 травня 2013 року , - дня вступу в законну силу рішення суду про звернення стягнення на предмет застави. Щодо інших вимог зустрічної позовної заяви [PERSON], то суд вважає їх безпідставними, оскільки вони не грунтуються на вимогах закону чи договору. Сам по собі факт передачі відповідачкою [PERSON] автомобіля для реалізації банку не припиняє існування між ними договірних зобов"язань і не звільняє боржника від обов"язку погашати тіло кредиту та в разі прострочення - сплачувати штрафні санкції. Щодо зустрічного позову [PERSON] судом встановлено наступне. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. За п. 12 договору поруки від 0.02.2008 р. порука за цим договором припиняється після закінчення 5 \\ п"яти\\ років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Відповідно до умов кредитно-заставного договору термін повернення кредиту - 30.01.2015 р. При достроковій вимозі повернення всієї суми кредиту, заявленій банком у 2013 році , строк дії поручительства, визначений договором поруки, також не закінчився. Отже, висновки [PERSON] про припинення поруки є не обгрунтованими, а тому у зустрічному позові [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial