Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті [PERSON] . В позові\~зазначив,\~що [INFO] помер\~його батько\~ [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] , однак звернувшись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальний, через те, що позивачем не надано правовстановлюючих документів на будинок. У зв`язку з цим, позивач просить визнати за ним право власності на зазначений будинок в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач разом з представником не з`явились. Представником подана заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився. У відповідності до вимог частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно п. п. 2, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. За ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого виконавчим комітетом Смирновською сільською ради Більмацького району Запорізької області 11.09.2020 року. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] . [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.05.1061 року. Позивач звернувся до приватного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, який належав померлому [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.02.2021 року. Згідно архівних даних КП «Куйбишевське БТІ» право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано, що підтверджується листом наданим КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» № 43 від 07.04.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст.\~1222\~ЦК\~України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №86/1992, наданої суду Більмацькою державною нотаріальною конторою Запорізької області, із заявою про прийняття спадщини звертався лише позивач. Відповідно до заповіту від 02.04.1991 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, а також будинок з надвірними будівлями, розташований в селі Вершина Друга Куйбишевського району заповів позивачу [PERSON] . Згідно з положеннями ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст.\~1270\~ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Сторонами визнається і підтверджено матеріалами справи, що спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після померлого [PERSON] є позивач. Відповідно до п. 4.15 гл. 10 р. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області від 16 лютого 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений Будинок у зв`язку з тим, що правовстановлюючих документів на житловий будинок не надано. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області від 15.05.2021 року, згідно погосподарських книг №7, №8 та № 10 за період з 1971 рік по 1985 роки, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , записаний [PERSON] , погосподарські книги за 1986-1995 роки відсутні у зв`язку з пожежею. Згідно з погосподарських книг № 12 та №10 з 1996 по 2021 рік головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] записаний позивач. Крім того, листами Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області від 15.09.2020 року та від 20.05.2021 року, також підтверджено, що архів по господарських книг з 1986 року по 1995 рік не зберігся у зв`язку з пожежею яка сталась в 2000 році. Відповідно до рішення Смирновської сільської ради № 5 від 20.01.2016 року змінено назву [ADDRESS] . Відповідно до 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.\~1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Роз`яснено, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст.\~3\~Закону\~України\~від 1\~липня\~2004\~року\~"Про\~державну\~реєстрацію\~речових прав\~на\~нерухоме\~майно та\~їх\~обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст.\~3\~зазначеного\~Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства\~юстиції\~України\~від 7\~лютого\~2002\~року\~№\~7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради\~Міністрів\~УРСР\~від 11\~березня\~1985\~року\~№\~105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що відповідно до записів в погосподарських книгах з 1971 року по 1985 рік головою домогосподарства записаний [PERSON] , проте записи в погосподарських книгах в період 1986 року по 1995 рік відсутні у зв`язку з пожежею. Натомість з довідки виконавчого комітету Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області від 15.02.2021 року, слідує, що [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав в [ADDRESS] з дня народження і по день смерті [INFO] . На момент смерті проживав разом з сином [PERSON] , арешту та заборони на майно, яке розташоване на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області не має. Наявність вказаної довідки, а також витягів із по господарських книг з 1971 року по 1985 рік, суд оцінює у сукупності з іншим доказами: спадковою справою; технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] був власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті спадщину прийняв його син [PERSON] (позивач), проте останній позбавлений можливості зареєструвати своє право на спадкове майно у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 3, 15, 16, 177, 181, 182, 392, 1216-1218, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 5 10, 81, 136, 141, 200, 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

Outcome: approved