Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

25 січня 2017 року до суду з позовом звернувся [PERSON], в якому прохав, визнати рішення [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно вимог ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», на нерухоме майно: 2-кімнатну квартиру загальною площею 54,20 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вул. Академіка Вернадського (Тімірязєва)[ADDRESS]; незаконним; визнати Договір про іпотечний кредит № ZPT0GI0000002577 від 21 грудня 2007 року, що укладений між мною, [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» припиненим у звязку з виконанням зобовязання, проведеним належним чином; визнати Іпотечний кредит № ZPT0GI0000002577 від 25 грудня 2007 року, що укладений між мною, [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» припиненим у звязку з припиненням Договору про іпотечний кредит № ZPT0GI0000002577 від 21 грудня 2007 року; внести до державного реєстру дані про припинення іпотеки на нерухоме майно: 2-кімнатну квартиру загальною площею 54,20 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вул. Академіка Вернадського (Тімірязєва)[ADDRESS];скасувати рішення № 32122140 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 жовтня 2016 року приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області [PERSON], про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована: [ADDRESS]; за [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». В судовому засіданні позивач, представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягають, прохають задовольнити їх повністю. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у судовому засіданні проти позову заперечила та в задоволені позовних вимог прохала відмовити повністю. Відповідач приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області [PERSON] у судове засідання не з"явилася, свого представника не направила, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в задоволені позовних вимог прохає відмовити повністю. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] у судове засідання не з"явилася, свого представника не направила, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в задоволені позовних вимог прохає відмовити повністю. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з"явилася, свого представника не направила. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав. Статтею 77 ЦПК України (в редакції 2017 р.) передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Також, статтею 81 ЦПК України (в редакції 2017 р.) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В частині 4 статті 82 ЦПК України (в редакції 2017 р.) зазначено, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з наданих сторонами доказів та судових рішень Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.10.2009 р., Апеляційного суду Запорізької області від 30.03.2010 р. і Верховного Суду України від 06.09.2010 р. між [PERSON] (позичальник) та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (кредитор), правонаступником якого є відповідач, 21 грудня 2007 року укладено Договір про іпотечний кредит № ZPT0GI0000002577. Згідно п. 1.1. Кредитор зобовязується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у сумі 60000,00 грн. (далі Кредит), а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 60000,00 грн., сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 15% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Відповідно до п. 2.4. Позичальник зобовязується щомісячно до 25 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки ануїтет ними платежами в сумі не менше 1433,97 грн. шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № 29098058915331. В цілях забезпечення виконання кредитних зобовязань, у письмовій формі згідно правил ст. 577 ЦК України, Позивач з Відповідачем ПАТ КБ "Приватбанк" уклали Іпотечний договір № ZPT0GI0000002577 серії ВКС № 390065 від 25.12.2007 р., що реєстроване в реєстрі за № 1864, на підставі якого Позивач передав у заставу нерухоме майно, а саме вкартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Підпунктом 2.2.4. пункту 2.2. розділу 2 Іпотечного договору від 25.12.2007 р. передбачено, що у разі порушення зобовязання іпотекодержатель має правонадіслати Іпотекодавцю у встановленому чинним законодавством порядку письмову вимогу про усунення порушень. Такі ж правила визначені і в ст. 590 ЦК України. У відповідності до п. 4.1. р. 4 Іпотечного договору від 25.12.2007 р., іпотекодаржатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання Зобовязань, вони не будуть виконані (виконані неналежним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані Іпотекодавцем при укладені цього Договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, а також у випадках передбачених п. 5.2.4. Договору про іпотечний кредит. Також пунктом 4.2. розділу 4.2. Іпотечного договору від 25.12.2007 р., звернення стягнення за цим Договором здійснюється на підставі цього Договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду. До всього наведеного, в п. 4.3. р. 4 Іпотечного договору від 25.12.2007 р. передбачено, що даний пункт цього Договору є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на Предмет іпотеки, на підставі цього Договору, шляхом: - продажу від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону Укоаїни «Про іпотеку». Цим Договором Іпотекодавець урповноважує Іпотекодаржателя подавати та отримувати від імені Іпотекодавця довідки та документи, які необхідні для підготовки Предмета іпотеки до продажу, (витяги з реєстру обтяжень, довідку з Бюро технічної інвентаризації інше), сплачувати всі необхідні платежі, підписати договір купівлі-продажу Предмету іпотеки, а також виконувати всі інші дії, які повязані з продажем Предмету іпотеки. У разі продажу Предмета іпотеки, а також виконувати всі інші дії, які повязані з продажем Предмету іпотеки. У разі продажу Предмета іпотеки, Іпотекодавець доручає Іпотекодержателю отримати грошові кошти, виручені від продажу та спрямувати їх на погашення витрат Іпотекодержателя та Заборгованості за Договором про іпотечний кредит. Якщо предметіпотеки буде продано за суму більшу, ніж сума заборгованості та витрат Іпотекодержателя, залишок грошових коштів від його продажу Іпотекодержатель повертає Іпотекодавцю. - прийняття Предмета іпотеки у власність, в порядку зазначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку» цьому застережження визначається сторами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя. Так, в ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (станом на 25.12.2007 р.), визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки Як вбачається з ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. До того ж, в ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (станом на 25.12.2007 р.), перердбачено, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Також судом встановлено, що 20 серпня 2016 року за адресою проживання Позивача від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] надійшло рекомендоване поштове відправлення, в якому знаходився лист за вих. № РВ.ZP.08-15 від 15 серпня 2016 року. Згідно вказаного, листа Позивачу передано заяву, згідно якого Позивача доведено до відома, що у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 15.08.2016 р. його заборгованість складає 235449,13 грн. Також, цією заявою Позивача попереджено, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобовязання в тридцяти денний строк з дня її отримання, ПАТ КБ «ПриватБанк» зі спливом цього строку здійснить згідно ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього. Правовою підставою для реєстрації права власності, є відповідне застереження у договорі іпотеки в пункті 29. Ще в цій нотаріальній заяві зазначено, що оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та у разі невиконання або неналежного виконання мною порушеного зобовязання в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги, вимагають, згідно вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» добровільно звільнити наступне нерухоме майно: 2-кімнатну квартиру загальною площею 54,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], разом із усіма членами сімї та іншими мешканцями. На виконання вимог ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (станом на 25.12.2007 р.), в порушення ч. 1 і 5 ст. 81 ЦПК України, Відповідачем 1 доказів стосовно письмового повідомлення всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір, а саме зареєстрованого члена сімї [PERSON], суду надано не було. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Тому, надісланий ПАТ КБ «ПриватБанк» заява від 15.08.2017 року, є внутрішніми документами ПАТ КБ «ПриватБанк» і не належить до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Вони не є обов'язковими до виконання ненормативними актами, а лише фіксацією наявність чи відсутність заборгованості. Отже певних обов'язків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси, крім рекомендації сплатити заборгованість, що є різновидом претензії, і не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. Таким чином, аналізуючи надані докази та ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», як спосіб захисту прав в судовому порядку підляає саме оскарження рішення № 32122140 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 жовтня 2016 року приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області [PERSON], про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована: [ADDRESS]; за [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». Як вбачається з наданого Позивачем розрахунку та доданих квитанцій про сплату грошових коштів за договором про іпотечний кредит, Позивач належним чином та своєчасно виконував всі умови Договору, здійснював погашення Кредиту та сплачував нараховані Кредитором відсотки, свого контррозрахунку Відповідач ПАТ КБ "Приватбанк" не надав та не спростував подвійного заліку Позивачем сплачених грошових коштів за кредитом. Згідно представлених суду розрахунку та копій квитанцій про сплату кредиту, вбачається про виконання Позивачем своїх зобовязань за Договором про іпотечний кредит № ZPT0GI0000002577 від 21.12.2007 року в повному обсязі. В свою чергу, Відповідач недобросовісно використовуючи свої права, не повідомив Позивача належним чином про збільшення відсоткової ставки за кредитом на 10,08%, тобто з 21.07.2008 р. до 25.08% річних, та на 15,00%, тобто з 01.02.2009 р. до 30,00% річних; що встановлено в судових рішеннях Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.10.2009 р., Апеляційного суду Запорізької області від 30.03.2010 р. За ст. 651 ЦК України, зміна умов договору допускається за згодою сторін, за законом або за договором. Згідно з умовами п. 8.9. Договору сторони домовились проте, що Відповідач ПАТ КБ "Приватбанк" може змінити розмір відсоткової ставки в сторону її збільшення. Пунктом 8.9. Договору чітко виписана процедура повідомлення Боржника про зміну відсоткової ставки за Договором. Банк зобовязаний був не пізніше 14 календарних днів до дня зміни розміру відсоткової ставки в сторону збільшення повідомити про це Позичальника поштовим рекомендованим листом. Крім того, наданий відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості Договір про іпотечний кредит № ZPT0GI0000002577 від 21.12.2007 р. суперечить розрахунку що надавався Апеляційному суду Запорізької області при розгляді іншої цивільної справи про стягнення з Позивача заборгованості за іпотечним договором, до того ж з розрахунку вбачається що розрахунок заборгованості за Договор про іпотечний кредит від 21.12.2007 р. здійснювався із збільшеною відсотковою ставкою, а твердження що збільшена відсоткова ставка була сторнована не спростовано . Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як проте визначено в ст. 257 ЦК України. Строку дії Договору про іпотечний кредит № ZPT0GI0000002577 від 21.12.2007 р., було встановлено до 21 грудня 2012 р., тому кінцева дата права вимоги (звернення до суду) складає 21 грудня 2015 року. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, Позивачем в судовому засіданні була подана така заява, що надає право суду застосувати позовну давність. Між тим, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету [PERSON] Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги щодо визнання рішення [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно вимог ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», на нерухоме майно: 2-кімнатну квартиру загальною площею 54,20 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вул. Академіка Вернадського (Тімірязєва)[ADDRESS]; незаконним; визнання Договору про іпотечний кредит № ZPT0GI0000002577 від 21 грудня 2007 року, що укладений між мною, [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» припиненим у звязку з виконанням зобовязання, проведеним належним чином; визнання Іпотечного кредиту № ZPT0GI0000002577 від 25 грудня 2007 року, що укладений між мною, [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» припиненим у звязку з припиненням Договору про іпотечний кредит № ZPT0GI0000002577 від 21 грудня 2007 року; внесення до державного реєстру дані про припинення іпотеки на нерухоме майно: 2-кімнатну квартиру загальною площею 54,20 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вул. Академіка Вернадського (Тімірязєва)[ADDRESS], такими, що не підлягають задоволенню. Висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: partial