Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Чеської неурядової організації Суспільно корисного товариства «Людина в біді» в особі філії компанії «Людина в біді» про зобов`язання видати дублікат трудової книжки, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди. Ухвалою суду від 15.10.2018 року по цивільній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 30.01.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. Судові засідання відкладалися: 15.11.2018 року у зв`язку із занятістю судді в іншій судовій справі, 24.01.2019 року у зв`язку із службовою командировкою судді, 23.04.2019 року у зв`язку із занятістю судді в іншій судовій справі як слідчого судді. У судовому засіданні 11.05.2019 року представники сторін виступили перед судом зі своїми поясненнями та за клопотанням представника позивача була оголошена перерва. Судове засідання 15.07.2019 року відкладено за заявою представника позивача з огляну на його занятість в іншому судовому процесі. В дане судове засідання 19.08.2019 року представник позивача вдруге не з`явився, надав заяву про відкладення з огляну на його занятість в іншому судовому процесі. Суд, з`ясувавши думку представника відповідача, яка наполягала на проведенні судового засідання, ухвалив про завершення судового розгляду у відсутності представника позивача з огляду на категорію справи, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження (ст.279 ч.1 ЦПК України), враховуючи те, що представник позивача вдруге не з`явився у судове засідання (ст.223 ч.3 п.2 ЦПК України) та судом вже заслухані його пояснення у засіданні 11.05.2019 року (ст.279 ч.8 ЦПК України). Згідно позову та пояснень у судовому засіданні представника позивача [PERSON] , позивач [PERSON] відповідно до трудового договору від 31.12.2015 року був прийнятий на роботу до відповідача на повну зайнятість на посаду адміністративного помічника проекту на період з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року. При працевлаштуванні [PERSON] повідомив відповідача про те, що його трудова книжка залишилася за попереднім місцем роботи у м.Донецьку, яка є територією, тимчасово непідконтрольною українській владі, у зв`язку з чим він не може її надати при працевлаштуванні. У день звільнення позивача трудова книжка йому видана не була. 09.07.2018 року [PERSON] спрямував відповідачу заяву про видачу дубліката трудової книжки, яку відповідач отримав 12.07.2018 року, однак такі вимоги позивача не були виконані, що заважає його подальшому працевлаштуванню. Позивач посилається на порушення відповідачем зокрема п.5.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та просить суд зобов`язати Чеську неурядову організацію Суспільно корисне товариство «Людина в біді» в особі філії компанії «Людина в біді» видати йому дублікат трудової книжки, на підставі ст.235 ч.5 КЗпП України стягнути з відповідача середній заробіток за затримку видачу дублікату трудової книжки за період з 25.07.2018 року по 10.01.2018 року в розмірі 52921,44 грн., моральну шкоду в розмірі 15000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн. Згідно відзиву та пояснень у судовому засіданні представника відповідача Поляцько О.Ю., відповідач просить суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити з огляду на те, що позивач був прийнятий на роботу на повну зайнятість до філії компанії «Людина в біді» за сумісництвом, у зв`язку з чим відповідач не повинен заводити трудову книжку або видавати її дублікат. Також, [PERSON] не надав підтверджень про припинення трудових відносин за місцем основної роботи, не надав документів щодо попередньої роботи, не врахував той факт, що на момент звернення із заявою від 09.07.2018 року трудові книжки громадян, які працюють за трудовими договорами у міжнародних організаціях, зберігалися згідно п.2.21 Інструкції у відповідних органах місцевого самоврядування чи облдержадміністрації, не дотримався порядку відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» тощо. Вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку видачу дублікату трудової книжки на підставі ст.235 ч.5 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки вказана норма не стосується дублікату та маються судові рішення, що набрали законної сили, про відмову [PERSON] у задоволенні позовних вимог про видачу трудової книжки. Вимоги про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди є похідними від основних вимог, у зв`язку з чим також задоволенню не підлягають. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Так, судом встановлено, що згідно копії заяви, при укладенні першого строкового договору з філією компанії «Людина в біді» в Україні в 2014 році [PERSON] написав заяву про прийняття його на роботу за сумісництвом. Згідно копії наказу №143-К від 31.12.2015 року завідувача філії компанії «Людина в біді» в Україні строковий трудовий договір з [PERSON] було переукладено на підставі його заяви на посаду адміністративний помічник проекту (ККП 3423) з терміном дії з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року за сумісництвом. З наказом [PERSON] ознайомлений, про що свідчить його підпис в наказі. Відповідно до п.1 трудового договору від 31.12.2015 року, укладеного між [PERSON] та філією компанії «Людина в біді», що є відокремленим підрозділом Чеської неурядової організації Суспільно корисне товариство «Людина в біді» без права юридичної особи, працівник прийнятий на роботу на повну зайнятість за сумісництвом, що вбачається з копії трудового договору. Згідно заяви [PERSON] від 31.12.2015 року, складеної після закінчення строку дії трудового договору, останній зазначив, що після припинення трудових відносин з відповідачем не має та не матиме до роботодавця будь-яких претензій майнового, фінансового та морального характеру. Статтею 82 ЦПК України визначені підстави, які звільняють сторони від обов`язку доказування. Зокрема відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з копії рішення Апеляційного суду Донецької області від 09.11.2016 року (справа №234/3074/16-ц), після припинення трудових відносин [PERSON] звернувся до суду з позовом до філії компанії «Людина в біді» в Україні про стягнення компенсації матеріальної шкоди в розмірі 1004 доларів США та відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 доларів США. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі вищевказаного трудового договору від 31.12.2015 року він працював на повній занятості, однак після припинення договору роботодавець в супереч вимог законодавства не видав йому трудову книжку, не повідомив завчасно про звільнення та не розрахувався під час звільнення. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 09.11.2016 року за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22.07.2016 року вказане рішення було скасовано та в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено з огляду на те, що роботодавець попередив працівника про не продовження в майбутньому строку дії трудового договору; заробітна плата позивачу була виплачена вчасно та у повному обсязі; відповідно до обз.3 п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за основним місцем роботи, у зв`язку з чим відповідач не повинен був заводити трудову книжку на позивача та відповідно й видавати її при звільненні позивача з роботи за сумісництвом по закінченню строку трудового договору. Як вбачається з копії постанови Апеляційного суду Донецької області від 24.04.2018 року (справа №234/10726/17), в липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чеської неурядової організації Суспільно корисне товариство «Людина в біді» про витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 3586,10 доларів США та відшкодування моральної шкоди в розмірі 4000 доларів США, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.11.2014 року він усно повідомив роботодавця про те, що трудова книжка залишилася на попередньому місці роботи на непідконтрольній Україні території у м.Донецьку, відповідач погодився та уклав з ним контракт. Він працював у відповідача на підставі трудового договору з 17.11.2014 року по 28.02.2015 року. 31.03.2016 року строк його контракту закінчився та він був звільнений. При звільненні йому не видали трудову книжку. З посиланням на п.4.1, п.5.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, ст.235 ч.5 КЗпП України позивач просив суд його права поновити. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 24.04.2018 року за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення Краматорського міського суду від 25.01.2018 року вказане рішення було скасовано та у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, при цьому апеляційний суд зазначив, що позивач при укладенні трудового договору 17.11.2014 року не надав відповідачу оригінал трудової книжки, дана робота у відповідача не є його першим місцем роботи, позивач був прийнятий на роботу за сумісництвом, тому його посилання на п.4.1, п.4.2 Інструкції щодо обов`язку роботодавця видати працівнику трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення є необґрунтованими; позивач не надав доказів про те, що він звертався до відповідача із заявою про видачу дубліката трудової книжки із додаванням письмової інформації з Антитерористичного центру при СБУ про проведення антитерористичної операції на території, де він працював та про відмову відповідача у видачі дубліката трудової книжки; позивач не позбавлений можливості звернутися із заявою про видачу трудової книжки відповідно до закону; також відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, які є похідними від основних вимог, що є необґрунтованими. Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства юстиції України від 06.10.2014 року №720/1642/5 главу 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників доповнено пунктом 5.6, згідно з якому дублікат трудової книжки також може бути виданий за новим місцем роботи у зв`язку з відсутністю доступу до трудової книжки працівника внаслідок надзвичайної ситуації, передбаченої Кодексом цивільного захисту України, або проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник. Дублікат видається на підставі заяви працівника та отриманої ним у письмовому вигляді інформації зі штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації про виникнення надзвичайної ситуації або Антитерористичного центру при Службі безпеки України про проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник, що надається в довільній формі. Посилаючись на п.5.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників [PERSON] спрямував поштою на адресу філії компанії «Людина в біді» в Україні (м.Київ) листа-заяву від 09.07.2018 року з проханням видати дублікат трудової книжки у зв`язку з відсутністю доступу до його трудової книжки внаслідок проведення АТО на території, де він працював перед роботою у Філії компанії «Людина в біді» в Україні. До заяви [PERSON] додав копію листа Штабу Антитерористичного центру при СБУ від 11.06.2018 року №33/7-т-981/138, яким роз`яснено про компетенцію Штабу та запропоновано з приводу переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, користуватися Переліком, затвердженим розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р та від 07.11.2014 року №1085-р. Згідно копії поштового повідомлення відповідач отримав вказану кореспонденцію 12.07.2018 року. На вказане звернення позивача відповідачем була надана відповідь листом від 13.07.2018 року вих..№71-2018, яким у видачу дублікату трудової книжки відмовлено з посилання на факт роботи позивача в філії компанії «Людина в біді» за сумісництвом, що підтверджується власноручно написаною заявою [PERSON] про прийняття на роботу за сумісництвом. Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться за місцем основної роботи. Трудова книжка [PERSON] не надавалася. Відповідно до п.5.2 Інструкції дублікат трудової книжки заповнюється за загальними правилами. За час роботи в філії [PERSON] не звертався із заявою про переведення його на основне місце роботи в філії компанії «Людина в біді». [PERSON] не надав підтверджень про припинення трудових відносин за місцем основної роботи. Також звернуто увагу на те, що філія компанії «Людина в біді» є відокремленим підрозділом Чеської неурядової організації Суспільно корисне товариство «Людина в біді», тобто міжнародною організацією. Згідно з п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованої в Мінюсті України 17.08.1993 року №110 (далі Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно абз.3 п.1.1 Інструкції на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи. При влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Особи, які вперше шукають роботу і не мають трудової книжки, повинні пред`явити паспорт, диплом або інший документ про освіту чи професійну підготовку. (пункти 1.3, 1.4 Інструкції). Абзацом 7 п.2.14 Інструкції визначено, що робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим рядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом. Відповідно до п.5.2. Інструкції дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділі «Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень). Як встановлено, філія компанії «Людина в біді» в Україні є неурядової організацією без статусу юридичної особи. Відповідно до ст.2 ч.4 Закону України «Про громадські об`єднання » від 22.03.2012 року №4572-VI неурядові організації інших держав, міжнародні неурядові організації (далі - іноземні неурядові організації) діють на території України відповідно до цього та інших законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.20 ч.1 вказаного Закону відокремлений підрозділ іноземної неурядової організації акредитується в Україні без надання статусу юридичної особи в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Відповідно до п.2.21 Інструкції трудові книжки громадян, які працюють за трудовими договорами в іноземних представництвах, у іноземних кореспондентів, співпрацівників міжнародних організацій та інших прирівняних до них іноземців на території України, зберігаються: в м.Києві - Генеральній дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв, Автономній Республіці Крим - у філіалі Генеральної дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв м.Ялти, в областях - в управліннях зовнішніх зносин та зовнішньоекономічної діяльності облдержадміністрацій або підприємствах, визначених обласними державними адміністраціями, у м.Севастополі - в міській державній адміністрації. Ці організації роблять відмітки у трудових книжках про прийняття на роботу і про звільнення з роботи відповідно до трудових договорів і довідок наймачів. Під час влаштування на роботу робиться запис: роботу робиться запис: "Прийнято на посаду_______(назва представництва компанії) в Україні" і при звільненні робиться запис: "Звільнено з роботи _____" із посланням на (причина звільнення) відповідні статті КЗпП України. Запис, зроблений у трудовій книжці іноземними представництвами; іноземними кореспондентами, співпрацівниками міжнародних організацій та іншими прирівняними до них іноземцями на території України є недійсний. Пункт 2.21 Інструкції скасовано на підставі Розпорядження КМУ №513-р від 18.07.2018 року, однак на момент звернення позивача [PERSON] із заявою від 09.07.2018 року був діючим. [PERSON] під час роботи в філії не звертався до відповідача з заявою про переведення його на основне місце роботи в філії компанії «Людина в біді». Відповідно до вимог КЗпП України переведення працівника роботодавцем здійснюється за його особистою заявою, а запис в трудовій книжці здійснюється лише за основним місцем роботи. Відповідно до абз.2 ч.4 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII від 20.10.2014 року внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. Отже, законодавчо врегульований порядок внесення відомостей до трудової книжки працівника за сумісництвом лише за його бажанням та за місцем основної роботи. Зважаючи, що [PERSON] в філії працював за сумісництвом, у відповідача відсутні повноваження вносити записи до трудової книжки, як і видавати дублікат такої книжки, оскільки дублікат трудової книжки також видається за місцем основної роботи. [PERSON] не надав підтверджень про припинення трудових відносин за місцем основної роботи. Також він із заявою до відповідача про прийняття його на роботу до філії на основне місце роботи не звертався, отже у відповідача не було жодних повноважень щодо видачі дубліката трудової книжки. Крім того, що при видачі дубліката трудової книжки відповідно до р.5 Інструкції працівник надає роботодавцю відомості щодо його попередньої роботи, накази, розпорядження, довідки для обчислення стажу роботи працівника, однак таких документів [PERSON] відповідачу не надавав. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд вважає, що відсутні підстави для стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, які є похідними від основних вимог, що є необґрунтованими. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 13 ЦПК України закріплений принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не вбачає порушень законодавства у невидачі відповідачем дубліката трудової книжки позивачу, у зв`язку з цим в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з прийняттям рішення про відмову в позові, витрати по сплаті судового збору, які поніс позивач при зверненні з позовом до суду, йому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed