Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що до Управлінням комунальної власності ДЕР ЛМР, в якому він працює, було надіслано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші його доходи. Стягувачем в даній постанові є ТзОВ «Фінансова компанії «Сонаті» з якою [PERSON] в жодні правовідносини раніше не вступав. Відтак, вважає що своїми діями приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] порушив ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» так як не встановив існування безспірності заборгованості. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] № 28583, від 25 лютого 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості в розмірі 14951,00 грн. Рух справи в суді. 20 травня 2021 року, ухвалою суду заяву [PERSON] про забезпечення позову, - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 28583, вчиненого 25 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (ЄДРПОУ: 43518172) заборгованості у розмірі 16 940,10 грн в рамках виконавчого провадження № 64847346, що знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменка Дениса Олеговича. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2021 року, відкрито провадження по справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Крім того, ухвалою суду від 27 липня 2021 року в задоволенні клопотання [PERSON] про витребування речових доказів у справі за позовом [PERSON] до ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті», за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Дениса Олеговича про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, - відмовлено. Позиція сторін по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовільнити. Представник відповідача в судове засіданні не з`явився, подав до суду відзив, в якому зазначив, що між позивачем та кредитором було укладено кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме 29 травня 2020 року надав позивачу кредит у розмірі 5200 гривень 00 копійок, шляхом перерахування на платіжну картку емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК». Станом на 23 липня 2021 року заборгованість за договором №001/20/058674 від 29 травня 2020 року становить 14 951 грн. 00 коп., та складається з: - 5 200 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; - 8 751 грн. 00 коп. -заборгованість по процентам за користування кредитом; -1000 грн. 00 грн. - заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису. Оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, вважають, виконавчий напис таким, що підлягає виконанню. Вказав, що наведені позивачем доводи в обґрунтування позовної заяви не можуть бути підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки зводяться до переоцінки судом доказів. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Треті особи по справі в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Письмові пояснення по справі до суду не направили. Як вбачається з відповіді Міністерства юстиції України, наказом Міністерства юстиції України від 24 лютого 2021 № 725/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18 лютого 2021 року № 1 та на підставі підпункту «е» та «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , анульовано. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 25 лютого 2021 року приватним нотаріусом [PERSON] вчинив виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 14951 грн. При цьому, 18 лютого 2021 року свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю [PERSON] було анульоване. Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] від 06 травня 2021 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Мотиви прийняття рішення судом. За загальними правилами ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19), від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 (провадження №14-278 гс18) та від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557 цс 19), зазначають на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (далі - Порядок №296/5). Пунктом 19 ст.34 Закону №3425-XII визначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачена Главою 14 Закону №3425-XII та Главою 16 розділу ІІ Порядку. За ст.87 Закону №3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік №1172). У ст.88 Закону №3425-XII визначені умови вчинення виконавчих написів, за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зазначені умови вчинення виконавчого напису також містяться і в пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку №1172. При цьому цей Перелік №1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі №3425-XII та Порядку №296/5. В подальшому, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цією постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку №1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Дана постанова надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, вказану постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Отже, чина редакція Переліку №1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. При цьому, судом було встановлено, що такий договір, як і будь - які інші договори, між позивачем та відповідачем ніколи не укладався, правові підстави для вчинення виконавчого напису були відсутні. Підставою для задоволення позову, позивач вказував на ту обставину, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом, а також наголосив на тому, що вимоги за виконавчим написом не є безспірними. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, встановлені судом обставини та досліджені докази у своїй сукупності дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] не має характеру безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. Так, представником відповідача не було надано доказів, які б підтверджували, що кредитний договір було підписано саме [PERSON] . При цьому, виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом вже після анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Враховуючи встановлені по справі обставини, аналізуючи наявні у справі докази та вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заходів вжитих заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 20 травня 2021 року, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Щодо судових витрат. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн., який сплачений позивачем при подачі позову до суду та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн.

Outcome: approved