Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

21 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 4,2036 га, яка розташована на території Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з проханням справу розглядати без представника відповідача. Позов визнає. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 29.06.2005 на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 08.09.2004 № 391, було виготовлено та видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 4,20 га в межах згідно з планом, розташовану на території Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства /а.с. 16/. [INFO] [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 25.07.2011 виконкомом Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 8/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 4,2036 га, яка розташована на території Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Згідно заповіту посвідченого 01.03.2001 секретарем виконкому Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] все своє майно де б воно не було, і з чого б воно не складалося, в тому числі жилий будинок з усіма господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, і на що за законом матиме право, заповіла своєму внуку - [PERSON] /а.с. 9/. Відповідно до довідки виданої виконкомом Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 407 від 13.11.2015, [PERSON], яка померла [INFO] року проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] з 11.10.1979 і на день смерті мала склад сім'ї: [PERSON] - внук /а.с. 14/, тому позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] в силу вимог ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт був втрачений, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 23/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.06.2005, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 4,2036 га, з яких: рілля - 2,6661 га, кадастровий номер [NUMBER], кормові угіддя (пасовище) - 1,4926 га, кадастровий номер [NUMBER], сад - 0,0449 га, кадастровий номер [NUMBER] /а.с. 17, 18, 19/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадану земельну ділянку.

Outcome: approved