Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: виділити йому у власність ? частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; виділити відповідачу у власність ? частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 158878 гривень 70 коп. (що еквівалентно 7379 доларам США 41 центу) за зобов'язаннями, що виникли на підставі кредитного договору № DZHCGK00770485 від 06.07.2007 року, укладеного в інтересах сім'ї; стягнути з відповідача на його користь суму судового збору в розмірі 3444,39 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 14.08.1999 року він уклав з відповідачем шлюб, який був розірваний 26.04.2011 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська. 06.07.2007 року, тобто за час шлюбу, він уклав договір купівлі-продажу квартири, згідно з п.п. 1.1., 1.2., 2.1., 2.2. якого він придбав нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], за 88880 гривень 00 копійок. На сьогоднішній день ринкова вартість даної квартири складає 230000 (двісті тридцять тисяч) гривень. У зв'язку з цим, згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України квартира належить йому та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Тобто квартира визнається об'єктом права їх спільної сумісної власності на підставі факту придбання ними цього майна за час їх шлюбу, а не на підставі рішення суду. Окрім вищезазначеного, за час шлюбу та в інтересах сім'ї він уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № DZНСGК00770485 від 06.07.2007 року. Згідно з п. 7.1. Кредитного договору він отримав грошові кошти в розмірі 13956 доларів США 00 центів на придбання квартири, зобов'язавшись повернути ці грошові кошти та відсотки за користування ними до 05.07.2022 року включно. Отже, Кредитний договір створив обов'язок з виконання умов цього договору не лише для нього, але й для відповідача, тобто у них виник спільний обов'язок щодо повернення грошових коштів, передбачених умовами Кредитного договору. Однак, після розірвання шлюбу доходи одержані ними є їх особистою приватною власністю. У зв'язку з цим вони повинні в рівних частках сплачувати Кредит самостійно. Проте, не зважаючи на зазначене вище, відповідач з моменту розірвання шлюбу, тобто з 26.04.2011 року та до сьогоднішнього дня не виконує свої зобов'язання щодо повернення Кредиту, а тому він був змушений самостійно за власні кошти виконувати грошові зобов'язання, передбачені умовами Кредитного договору. У зв'язку з чим на сьогоднішній день у відповідача перед ним виникла заборгованість в розмірі 4226 доларів США 44 центів. Відповідно до довідки № 108336173 від 25.09.2015 року, з 25.09.2015 року по 05.07.2022 року включно, він має повернути Банку Кредит в розмірі 5285 доларів США 95 центів. У зв'язку з цим та беручи до уваги, що він самостійно сплачує спільний з відповідачем Кредит, в останньої перед ним виник борг в розмірі 2895 доларів США 02 центів. Зазначає, що відповідач відповідно до Кредитного договору має перед позивачем борг в розмірі 7379,41 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 30.09.2015 року складає 158878, 70 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, а також не скористались правом надання заперечень проти позову. Представник третьої особи - ПАТ КБ «ПриватБанк», в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 14 серпня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26 квітня 2011 року було розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська (а.с.7). Крім того, судом встановлено, що 06 липня 2007 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого позивач придбав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], за ціною 88880 гривень 00 копійок. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М., реєстр. № 1327 (а.с.18). Право власності на квартиру зареєстроване за позивачем [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.07.2007 року (а.с. 19, 21). Згідно висновку про ринкову вартість об'єкта нерухомості ПП "Виробничо-комерційна агрофірма "Солнцево" від 02 листопада 2015 року, ринкова вартість жилої двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], без урахування ПДВ, складає 230000,00 (двісті тридцять тисяч) гривень (а.с.39-44). Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, Згідно ч.1 та 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування. є об'єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна має бути нотаріально посвідчений. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Приймаючі до уваги, що зазначена вище квартира була набута сторонами в період зареєстрованого шлюбу, суд дійшов до висновку, що вона належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Зважаючи на те, що між сторонами відсутня будь-яка домовленість щодо розподілу спільного майна подружжя, суд вважає, що частки майна сторін у справі є рівними, і кожен з них має право на ? частку майна, придбаного в період шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно має право на 1/2 частку спільного майна, придбаного її чоловіком позивачем [PERSON] в період шлюбу, і тому позовні вимоги [PERSON] в частині виділення йому у власність ? частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та виділення відповідачу у власність ? частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 158878 гривень 70 коп. (що еквівалентно 7379 доларам США 41 центу) за зобов'язаннями, що виникли на підставі кредитного договору № DZHCGK00770485 від 06.07.2007 року, укладеного в інтересах сім'ї, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.07.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DZНСGК00770485, відповідно до п.7.1. якого позичальник отримав грошові кошти в розмірі 13956 доларів США, 00 центів на наступні цілі: 12000,00 доларів США на придбання квартири, а також у розмірі 1956,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою відсотків за користування Кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в Період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору. Згідно п. 7.3. Кредитного договору забезпеченням виконання Позичальником зобов'язань за даним Договором виступає іпотека квартири, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-11). Згідно довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" від 25.09.2015 р. № 108336173 [PERSON] станом на 25.09.2015 року має заборгованість за Кредитним договором №DZНСGК00770485 від 06.07.2007 року у розмірі 5285,95 доларів США, що за курсом НБУ становить гривневий еквівалент 113460,11 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 5277,41 дол.США, що становить 113276,80 грн., заборгованості по відсоткам - 8,54 дол.США, що становить 183,31 грн. (а.с.22). Крім того, згідно виписки по рахунку № [NUMBER], наданої ПАТ КБ «ПриватБанк», за період з 26.04.2011 року (з моменту розірвання шлюбу між сторонами) по 21.09.2015 року позивачем [PERSON] виконано зобов'язання з повернення кредиту в сумі 9472,88 доларів США (а.с.23-24). Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Тобто у випадку укладення одним із подружжя, кредитного договору в інтересах сім'ї, подружжя є солідарними боржниками за цим договором, а тому один із подружжя, який виконав зобов'язання, що виникло з кредитного договору, має право пред'явити до іншого вимогу про відшкодування частини сплачених за кредитним договором коштів. Судом встановлено, що гроші були отримані позивачем [PERSON] за кредитним договорам з банком на придбання квартири та використані в інтересах сім'ї, а тому даний кредитний договір створив обов'язок щодо повернення кредитних коштів і для відповідача [PERSON], в зв'язку з чим у позивача виникло право щодо стягнення з відповідача половини розміру погашеного ним кредиту в розмірі 4736,44 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долара США 21,527544 гривень за 1 долар США, встановленого НБУ станом на 30.09.2015 року, складає 101963 гривень 92 копійки. Крім того, [PERSON] ставиться вимога про розподілення пропорційно між ним та відповідачем витрат на погашення його кредитних зобов'язань в майбутньому до 05.07.2022 року, але суд не вбачає підстав для задоволення цієї вимоги, виходячи з наступного. Зобов'язання за кредитними договорами, які не виконані не можуть бути визнані спільними зобов'язаннями подружжя, оскільки боржником за кредитними договорами є позивач [PERSON], норми ст. 520 ЦК України зміну боржника у зобов'язанні іншою особою (переведення боргу) передбачають лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. В матеріалах справи відсутня згода банку на переведення боргу за кредитним договором на відповідача [PERSON], тому в задоволенні позову [PERSON] в частині розподілення пропорційно між ним та відповідачем витрат на погашення його кредитних зобов'язань в майбутньому до 05.07.2022 року, необхідно відмовити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 3319,71 грн. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Позивачем [PERSON] заявлено позов на суму 344438,70 грн. та сплачено судовий збір в сумі 3444,39 грн., однак у позові об'єднано декілька вимог майнового характеру, розмір яких визначається загальною сумою всіх вимог у розмірі 388860,57 грн., у зв'язку з чим, з [PERSON] підлягає стягненню недоплачений судовий збір на користь держави в сумі 444,22 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial