Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

21 грудня 2019 року позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 02.11.1979 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2017 року було розірвано. У період шлюбу, вони з відповідачем придбали: - на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 1992 року, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61,7 кв.м., оціночна вартість якої становить 92700 грн.; - на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2006 року, нежитлове приміщення, розташоване у [ADDRESS] , загальною площею 764,9 кв.м., оціночна вартість якого - 334300 грн.; -на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2007 року, автомобіль "Nissan X-Tраил", 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір cіро-синій, оціночна вартість - 73 000 грн. загальна оціночна вартість спільного майна становить 500000 гривень. Вказане майно оформлено на ім`я відповідача, однак оскільки воно було придбано у період шлюбу, то є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Шлюбний договір між ними не укладався, будь-якої домовленості щодо права власності на спільне майно між ними не має. Просить суд поділити спільну сумісну власність подружжя та визнати за нею, [PERSON] , право власності: - на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - на Ѕ частину комплексу нежитлових виробничих будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] та на Ѕ частину автомобіля "Nissan X-Tраил", 2005 року випуску, а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 2500 грн. Позивач та її представник - адвокат Левченко А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник - адвокат Гончаренко О.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували, в його задоволені просили відмовити у повному обсязі, суду пояснили, що нежитлові приміщення придбані [PERSON] за його власні кошти. Він є ФОП, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, виданого 21.04.1997 року Марганецьким виконкомом та займається металообробкою. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 02 листопада 1979 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 22 жовтня 1990 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Марганець, Дніпропетровської області, актовий запис № 487 ( а.с. 19). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано, рішення суду набрало законної сили 26.09.2017 року ( а.с.20-21). За час шлюбу, сторонами 31 липня 1992 року було придбано житлову квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61,7 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Марганецької Державної нотаріальної контори Єрьоменко Р.П., зареєстрованого в реєстрі № 4051 ( а.с. 13). Згідно оціночного акту від 19 травня 1992 року, засвідченого генеральним директором МГЗК Надточенко М.М., вартість квартири, на момент укладення договору становила - 149762 руб. ( а.с.14 ). Згідно висновку ТОВ "ГРАНДТОРГСТРОЙ" про вартість об`єкта оцінки від 12.12.2019 року, наданого позивачем [PERSON] оціночна вартість квартири загальною площею 61,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] 13/1 становить 92 770 гривень. На підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Єременко Р.П., було придбано комплекс нежитлових виробничих будівель, загальною площею 103,80 кв.м., розташований на [ADDRESS] ( а.с.10), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів, виданого 24.01.2006 року, наданого та сформованого приватним нотаріусом Корнієнко Ю.В., Томаківського району ( а.с.11) Право власності зареєстровано Дніпропетровським обласним комунальним підприємством "Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації", 27 січня 2006 року, реєстраційний номер 12763469 ( а.с. 12). Згідно висновку ТОВ "ГРАНДТОРГСТРОЙ" про вартість оцінки нежитлової будівлі, загальною площею 74,9 кв.м.12.12.2019 року, наданого позивачем [PERSON] , оціночна вартість об`єкта оцінки, становить 334 300 грн.. Також придбано автомобіль "Nissan X-Tраил", 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір cіро-синій, що підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля № 682/к-п від 15 березня 2007 року ( а.с.16-17) та актом прийому-передачі автомобіля від 15 березня 2007 року (а.с.18). Вартість автомобіля на дату укладення договору складає - 187 809,50 грн. Згідно висновку ТОВ "ГРАНДТОРГСТРОЙ" про вартість об`єкта оцінки від 12.12.2019 року, наданого позивачем [PERSON] , оціночна вартість транспортного засобу - легкового автомобіля "Nissan X-Tраил", двигун QR25 307 362, 2005 року випуску, становить 73 000 грн.. Таким чином, загальна оціночна вартість спільного майна становить 500 000 гривень. Право власності на вищезазначене майно зареєстровано на [PERSON] , однак оскільки воно придбане у період шлюбу, то є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач добровільно відмовляється поділити майно, придбане у період шлюбу, а тому позивач за захистом своїх прав та інтересів вимушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини та самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрат її цільового призначення. Відповідач відмовляється добровільно поділити спірне майно. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділити спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, яке є суб`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати з підстав, передбачених ст. 365 ЦК(435-15), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними, відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За змістом п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо неподільні речі не можуть бути реально поділенні між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - задовольнити, визнавши за [PERSON] , право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , право власності на Ѕ частину комплексу нежитлових виробничих будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та право власності на Ѕ частину автомобіля "Nissan X-Tраил", 2005 року випуску. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією ( а.с.1).

Outcome: approved