Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку № 30 по вул.Парашутистів у м.Харкові, укладеного між нею та [PERSON] 10.08.2014 р., з підстав, передбачених ч.3 та ч.2 ст. 651 ЦК України, оскільки, відповідач не виконує умови договору і не передає житловий будинок покупцю у строк обумовлений договором. Також позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті діда [PERSON] на реконструйований житловий будинок літ "А-1" загальною площею 129,9 кв. м., житловою площею 78,9 кв.м. із будівлями та спорудами, а саме: прибудовою літ. "А-1", масандрою літ "А-м", прибудовою літ. "а1", ганком літ. "А-2", сараєм літ. "Б", воротами з хвірткою N, огорожею N 1 та N 2 по провулку Ушинському, 9 у м.Харкові. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення відповідно до обставин, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в звязку з чим, суд розглянув справу за відсутності відповідача із постановленням заочного рішення по справі. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, надавши письмові заперечення для приєднання до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч 2 ст.651 ЦК України договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Як вбачається з доказів, наданих позивачем, 10.08.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого, продавець [PERSON] зобовязується передати у власність, а покупець [PERSON] прийняти та оплатити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 30 по вул. Парашутистів у м.Харкові, право власності на який виникне в продавця в майбутньому. При цьому, продавець гарантує, що право власності на вказаний житловий будинок виникне у нього протягом двох календарних місяців з дня укладання цього договору. Сторони також домовилися, що вартість житлового будинку за цим договором складає 118\~000 грн., які покупець зобовязується передати продавцю в момент підписання акту прийому-передачі, і продавць зобовязується передати житловий будинок протягом одного календарного місяця з дня виникнення права власності у нього на цей житловий будинок, але не пізніше 10.01.2015 р. Позивач зазначає, що відповідач свої зобовязання за договором не виконала, прострочила виконання свого зобовязання більш ніж на два місяці, чим порушила її права і інтереси, і єдиним способом захисту своїх прав позивач вважає судовий захист шляхом звернення до суду із позовом про розірвання договору. Суд, не вважає дані вимоги позивача обгрунтваними та доведеними, в звязку з чим, вважає, що вони не підлягають задоволенню. Так, відповідно до положень ст. 651 ЦК України, на яку посилається позивач на обґрунтування своїх вимог, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В даному випадку позивачем не доведено суду, що мало місце порушення умов договору відповідачем, і воно було істотним, тобто таким, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Також судом встановлено, що відповідно до рішення Червонобаварської районної ради депутатів трудящих від 10.11.1953 р. [PERSON] надано в безстрокове користування земельну ділянку по пров. Новому, 9 в м.Харкові в розмірі 600 кв.м. 29.12.1953 р. між [PERSON] та житловим управлінням виконкому [PERSON] депутатів трудящих укладено договір на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. З 1953 року [PERSON] розпочав будівництво житлового будинку та надвірних будівель, але право власності не оформив. На виділеній [PERSON] під забудову земельній ділянці (яка раніше визначалася за адресою: Новий провулок ,9, а в подальшому - пров.Ушинський,9) [PERSON] побудував житловий будинок літ "А-1" загальною площею 129,9 кв. м., житловою площею 78,9 кв.м. з будівлями та спорудами, а саме: прибудовою літ. "А-1", масандрою літ "Ам", прибудовою літ. "а1", ганком літ. "А2", сараєм літ. "Б", воротами з хвірткою N, огорожею N 1 та N 2, які відповідно до технічного звіту, здійсненого ТОВ «Консулат» (кваліфікаційний сертифікат експерта з технічного обстеження будівель і споруд, виданий 19.12.2012 р. Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України) перебувають у задовільному технічному стані, відповідають існуючим архітектурним, будівельним, санітарним та пожежним нормам та придатні для подальшої експлуатації по призначенню. 04.07.1986 р. [PERSON] помер. Спадщину після його смерті відповідно до положень ст.1269, ст. 1270 ЦК України прийняла його онука позивач [PERSON], яка проживала разом з ним у спірній квартирі. Заповітів та спадкових договорів не складалося спадкодавцем. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.72), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.66), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.68), свідоцтвом про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.73), записами в будинковій книзі та паспорті позивача про реєстрацію за адресою пров. Ушинський, 9 в м.Харкові з 1991 р. (а.с.8-18,71), відповіддю державного нотаріального архіву та даржавної нотаріальної контори про відсутність заповітів та інших спадкоємців (а.с.96-101), рішенням Червонобаварської районної ради депутатів трудящих від 10.11.1953 р (а.с.24), викопіюванням плану земельної ділянки (а.с. 25), генеральним планом земельної ділянки (а.с.26), актом визначення меж земельної ділянки (а.с.27), договором забудови (а.с.20, 22-23), технічним звітом (а.с.74-78), технічним паспортом на будинок (а.с. 80-85). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, і незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України при відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Позивач має право спадкувати відповідно до ст. 1266 ЦК України за правом представлення, так як її батько (син спадкодавця) [PERSON] помер на час відкриття спадщини. У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а якщо підлягає державній реєстрації, то з моменту реєстрації. У відповідності до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно забудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, суд вважає, що вимоги в частині визнання права власності на житловий будинок цілком доведен та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial