Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Олександрійська міська рада та БЦ «Джерело життя» звернулися до суду з позовною заявою в інтересах малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивують тим, що [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У 2006 році у зв'язку з повідомленням з дитячої лікарні, що мати цих дітей веде непристойний спосіб життя, вживає алкогольні напої, не здійснює належним чином свої батьківські обов'язки, дана родина була поставлена на профілактичний облік. Під час проведення профілактичної роботи з даною родиною, в ній відбулися певні позитивні зрушення у поведінці матері та у її відношенні до своїх дітей, а тому в 2008 році [PERSON] була знята з профілактичного обліку. У 2013 році під час проведення спільного рейду з працівниками кримінальної міліції у справах дітей ними були виявлені двоє малолітніх дівчат, які у нічний час перебували на території міста без супроводу дорослих та було встановлено, що це - [PERSON] і [PERSON]. Діти повідомили, що вони проживають разом з бабусею, а мати проживає окремо, де саме їм не відомо. При відвідуванні місця проживання дітей, було встановлено, що умови проживання дітей незадовільні, у кімнаті антисанітарія, бруд, у приміщенні стоїть сморід від вторинної сировини, скрізь засилля старих речей. Менші діти утримувалися за рахунок коштів, які періодично заробляла бабуся, яка і сама схильна до вживання алкогольних напоїв, а старша дитина існувала лише за рахунок стипендії, яку [PERSON] отримує в навчальному закладі у розмірі 270 грн. Враховуючи стан дітей та ситуацію в якій перебували діти, було прийняте рішення про направлення їх до міської дитячої лікарні для повного медичного обстеження та лікування. Під час медичного обстеження у дівчат були виявлені серйозні розлади здоров'я, а тому після лікування у міській дитячій лікарні, вони були направлені на лікування до обласної лікарні, де проходили лікування біля двох місяців. За весь час перебування дітей на лікуванні, матір жодного разу не поцікавилась станом здоров'я дітей, не відвідувала їх у лікарні, не виділяла коштів на придбання ліків. У вересні 2013 року, після одужання, дівчата були влаштовані до благодійного центру «Джерело життя», а їх старший брат - до гуртожитку ПТУ № 7 . За час перебування [PERSON] та [PERSON] у благодійному центрі «Джерело життя» мати жодного разу не відвідала дівчат, не поцікавилась їх розвитком, здоров'ям та умовами утримання. Турботу про дітей повністю взяв на себе заклад, який підготовив дітей до першого класу, забезпечив їх шкільним приладдям, одягом, директор закладу відвідує батьківські збори. Турботу про старшого брата взяв на себе навчальний заклад, де він навчається, який надає допомогу дитині продуктами харчування, одягом, звільнив дитину від сплати за користування гуртожитком та надав все необхідне для його проживання. Фактично [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. Посилаються на ст.150, п.2 ст.157 СК України, ст., ст. 10, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.1, 2 ст. 164 СК просять їх вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду повернувся поштовий конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому відповідач була повідомлена про розгляд справи відповідно до вимог ч.4 ст.76 ЦПК України, де Димитрівська селищна рада повідомила суд, що за адресою реєстрації відповідачки ніхто не проживає, її місцезнаходження не відоме, а тому не можуть вручити їй повістку про виклик в судове засідання. Суд з врахуванням думки осіб, які приймають участь у справі ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 228 ЦПК України. Представник позивача [PERSON], який є начальником служби у справах дітей позов підтримав з підстав зазначених в ньому та пояснив, що з 2008 року по 2013 рік скарг на [PERSON] не надходило. Але в 2013 році о 21 годині були виявлені її діти біля кафе «Будинок Пісчевича», після чого про даний факт попередили бабусю. Через деякий час, вранці працівниками ППС було знайдено цих дітей біля кафе «Джой». Після чого діти були обстежені та прийнято рішення терміново вилучити дівчаток з родини та доправити до лікарні, звідки вони потім були направлені до Кіровоградської обласної лікарні, та протягом десь трьох місяців проходили лікування. Метою вилучення дітей з родини є захист інтересів дітей, діти повинні мати сприятливі умови для життя. У вересні 2013 року після одужання дівчата були влаштовані до благодійного центру «Джерело життя», а їх старший брат - до гуртожитку ПТУ № 7 . Відповідач на засідання комісії викликалась, але жодного разу не являлась. Бабуся з дітьми проживала за адресою: [ADDRESS], де були несприятливі умови для проживання дітей. Зараз бабуся дітей звернулась до служби у справах дітей, але її домашні умови проживання не відповідають вимогам закону, тому бабусі дозволили спілкуватися з дітьми, можливо через деякий час вирішиться питання про передачу дітей під опіку бабусі. В с. Димитрове будинок зареєстрований на померлого батька відповідачки, але спадщина не переоформлена. Представник благодійного центру «Джерело життя» позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові та пояснили, що дівчатка з 13.09.2013 року знаходяться у них. Діти були дуже педагогічно запущені. На сьогоднішній день діти закінчили перший клас. Спочатку дітьми ніхто не цікавився, а в кінці квітня 2014 року з'явилася бабуся, яка перебувала у нетверезому стані. Потім знову зникла. І починаючи з липня, серпня бабуся почала цікавиться дітьми, зрідка відвідує їх. Дітей за цей час оздоровили. Крім того повідомила, що десь в кінці травня з'явилась жінка, яка передала для цих дітей кошти у сумі 1500 грн., але не могла пояснити від кого вони, а потім в кінці липня передала ще 1500 грн. та сказала, що це від матері, але від самої матері ніяких повідомлень не надходило. Самі дітки про маму не згадують та про неї нічого не розповідають. Прокурор підтримала вимоги позивачів та вважає, що в судовому засіданні належним чином доведені всі обставини, які зазначені в позові. Вислухавши пояснення представників позивача, думку прокурора, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, відповідно до ст.164 СК України, є підставою позбавлення батьківських прав. Статтею 150 СК України встановлений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування. Судом встановлено, що [PERSON], народилася [INFO] року, [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвами про їх народження, де матір'ю всіх дітей записана - [PERSON], а батьком: дівчат - [PERSON], а сина - [PERSON], відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України (а.с. 5 - 12). Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". При цьому визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції. Європейським судом зазначалося, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення про позбавлення батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується тим, що батьки ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, має бути доведено, що такі обставини справді існують. Як встановлено з пояснень сторін та вбачається з матеріалів справи, у 2013 році було виявлено працівниками ППС біля кафе «Джой « малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], а потім встановлено, що вони разом з братом [PERSON] проживають рз бабусею, де умови проживання дітей незадовільні, у кімнаті антисанітарія. Враховуючи стан дітей, їх було направлено до міської дитячої лікарні для повного медичного обстеження та лікування. Після лікування у міській дитячій лікарні дівчаток було направлено на лікування до обласної лікарні. З вересні 2013 року, після одужання, дівчата були влаштовані до благодійного центру «Джерело життя», а їх старший брат до гуртожитку ПТУ №17. Згідно довідки Димитровської селищної ради м.Олександрії Кіровоградської області від 29.01.204 року, відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має на склад сім'ї: син - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.13). За місцем реєстрації відповідач характеризується наступним чином - не надає належної уваги дітям, не виконує батьківські обов'язки, веде аморальний спосіб життя (а.с.25). З заяви неповнолітнього [PERSON] вбачається, що він просить допомогти в позбавленні його матері батьківських прав у зв'язку з тим, що вони з 2012 року залишила його та його двох сестер на бабусю, яка їх утримувала на мізерну заробітну плату, матеріальної допомоги матір не надає. Матір не цікавиться його життям та здоров'ям, ухиляються від виконання батьківських обов'язків тощо (а.с.18). Неповнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання в ПТУ №7 в м.Олександрії, що підтверджується його поясненями та характеристикою з місця навчання (а.с.17). З характеристики з місця навчання [PERSON] вбачається, що мати за період його навчання дитини в училищі не приймали участі у навчанні та вихованні свого сина. Матір не проживає разом з дитиною, не спілкується з нею, не цікавиться його життям та здоров'ям тощо. З клопотання директора ПТУ №7 м.Олександрії, загальноосвітнього навчального закладу I-IIIступенів №10 та БЦ «Джерело життя» вбачається, що адміністрація цих закладів просить позбавити батьківських прав [PERSON] (а.с. 15, 21, 24). В висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Олександрійської міської ради зазначено, що враховуючи клопотання адміністрації ПТУ №7 м.Олександрії, загальноосвітнього навчального закладу I-IIIступенів №10 та БЦ «Джерело життя» про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], просять: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON], яка є соціальним педагогом в ПТУ № 7 пояснила, що [PERSON] з 01.09.2013 року прийшов навчатися на перший курс училища. Він був погано одягнений та неохайний, їм представник служби у справах дітей повідомив, що даний хлопець з неблагополучної сім'ї. Їй [PERSON] пояснив, що він проживає разом з бабусею. Під час відвідування житлового приміщення, де проживав [PERSON] з бабусею та сестрами, вони побачили, що там не було навіть де приготувати їжу, був відчутний неприємний запах. Тому дитині було виділено кімнату у гуртожитку, допомогли йому з усім необхідним, також виділили кошти на одяг та інше. Дитина змінилась, він став старостою групи, добре навчається. До училища приходила бабуся, яка була в нетверезому стані, а мати жодного разу не являлась. ПТУ № 7 звернулося з клопотанням про позбавлення батьківських прав матері [PERSON], бо він сам написав заяву про позбавлення його матері батьківських прав, а батька він ніколи не бачив та не знає його. На засіданні педагогічної ради розглядалось це питання. Від матері нічого не надходило, на батьківські збори ніхто не являвся. На час канікул він попросився пожити у бабусі. Якщо він буде позбавлений батьківського піклування - він матиме і краще матеріальне забезпечення. Статтею 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Свідок [PERSON] пояснив, що біля двох років тому його матір поїхала на заробітки до м. Москви, а він з сестрами залишились з бабусею. Спочатку вона з ними спілкувалась, але потім перестала. Якось матір зателефонувала, він їй повідомив, що сестер забрали до Благодійного центру «Джерело життя», а він проживає в гуртожитку ПТУ № 7, просив приїхати, але вона посилалась на зайнятість та сказала, що не зможе приїхати. До його вступу в училище, вони жили на кошти дідуся. В житловому приміщенні по [ADDRESS], де вони всі, тобто 5 осіб проживали разом там було: 2 ліжка, один робочий стіл; вони стелились на полу та спали там. Мати приблизно 3-4 місяці тому прислала йому грошові кошти в сумі 300 гривень, спортивний костюм та 2 пари штанів. Він їй повідомив, що буде розглядатися справа про позбавлення батьківських прав, на що вона відповіла, що з'явитися не зможе, так як працює. Вважає, що її треба позбавити батьківських прав. Зазначені вище обставини в сукупності, можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виховання дітей, піклування про їх здоров'я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, оскільки вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, так як на протязі тривалого часу не проявляє до дітей батьківської любові та турботи, не спілкується з дітьми у повсякденному житті, не цікавиться їх потребами та здоров'ям. Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради зробила висновок, що доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], дочок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд погоджується з цим висновком оскільки вважає, що він є достатньо обґрунтованим та з матеріалів справи вбачають достатні обставини поведінки відповідачки та умови проживання дітей, які надають підстави вважати, що матір ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно п.16 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд дійшов висновку, що відповідач, маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов'язку щодо належного виховання дітей, ухилилася від їх виконання, свідомо знехтувала своїми обовязками, поважності підстав такої поведінки не встановлено. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Тому, вищезазначені обставини являються підставою, передбаченою ст.164 СК України для позбавлення відповідачки батьківських прав та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Відповідно до ст., ст. 166, 180, 182, 184 СК України, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини до досягнення її повноліття і суд при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище платника аліментів. Позивачами було надано заяву про уточнення позовних вимог, де вони просять аліменти в розмірі по 300 грн. на утримання [PERSON] та [PERSON] стягнути на користь Благодійного центру, а аліменти на утримання [PERSON] стягнути на користь Професійно-технічного училища № 7. Враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дітей, відповідачки, суд вважає, що належить стягнути з відповідачки аліменти у твердій грошовій сумі по 300 грн. з урахуванням індексації, на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд роз'яснює вимоги ч.3 ст.192СК України, яка передбачає, що у разі, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 СК України , то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, держава зобов'язана компенсувати відповідачеві вказану різницю у розмірі аліментів на утримання дитини за умови звернення його до відповідних органів соціального захисту населення. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги майнового та немайнового характеру підлягають задоволенню, то відповідно до правил ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial