Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Луцького підприємства електротранспорту, ПрАТ "Страхова група ТАС" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що 23.04.2013 року у м. Луцьку по пр. Соборності сталася дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбуса ЗІУ 682 Т за номером 178, що належить Луцькому підприємству електротранспорту, під керуванням [PERSON] та автомобілем VOLKSVAGEN Т5, р.н. [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія тролейбуса була застрахована у ПАТ «СК ТАС» за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А0316936 від 27.12.2012 року, однак останнє відмовило у виплаті позивачу страхового відшкодування. На підставі наведеного просив суд стягнути з відповідача - Луцького підприємства електротранспорту на користь позивача майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 2866,50 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18.07.2014 року до участі у справі як співвідповідача залучено публічне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС". Під час судового розгляду справи представник позивача подав суду заяву про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача кошти в розмірі 4914 грн. 65 коп., судові витрати по справі та витрати на правову допомогу в розмірі 2504 грн. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи, а тому суд вважає за можливе слухати справу по наявних у справі доказах . Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] 23.04.2013 року о 13.40 год. керуючи тролейбусом №178, порушив п. 2.3 (б, в) Правил дорожнього руху, внаслідок чого струмоприймач (башмак) впав на дах припаркованого автомобіля марки VOLKSVAGEN Т5, р.н. [NUMBER], в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена постановою Луцького міськрайонного суду від 01.06.2013 року, а тому згідно вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України вказана обставина доказуванню не підлягає (а.с. 5). Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових обов'язків. Як слідує з п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в момент скоєння ДТП, керував тролейбусом, який перебував у володінні Луцького підприємства електротранспорту і водій перебував з останнім у трудових відносинах. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено вимогу про стягнення шкоди із відповідача Луцького підприємства електротранспорту. Проте, як з'ясовано судом, відповідальність сказаного відповідача за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №А0316936 від 27.12.2012 року застрахована у ПАТ «СК ТАС» і у відповідності до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 3 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений законом. Однак, при зверненні позивача до страхової компанії про виплату страхового відшкодування йому у цьому відмовлено, мотивуючи це положенням п. 15.3.4 договору добровільного страхування, яким передбачено, що страховим випадком не визнається заподіяння шкоди третій особі, якщо така шкода завдана застрахованим ТЗ, технічний стан якого не відповідає вимогам ПДР або ТЗ, який перебуває в аварійному стані (а.с. 8). Відповідно до п.п. 3.3.6.2.9 Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №103 від 10.12.1996 року передбачено, що у разі виникнення хоча б однієї з перелічених несправностей у процесі експлуатації рухомого складу на лінії, водій повинен вжити заходів до їх усунення, а якщо це зробити неможливо, - рухатися без пасажирів в депо або до місця стоянки чи ремонту, дотримуючись необхідних застережних заходів та ввімкнувши аварійну світлову сигналізацію. Пунктом 4.7 Правил визначено, що водій тролейбуса зобов'язаний перевіряти технічний та санітарний стан рухомого складу перед початком та в процесі роботи на відповідність до даних вимог. В судовому засіданні із запису в технічному журналі з'ясовано, даний тролейбус перед виїздом вранці був належним чином перевірений і виїхав у справному стані(а.с.35), а встановлені постановою суду від 01.06.2013 року порушення [PERSON] Правил дорожнього руху виникли в процесі експлуатації транспортного засобу в другій половині дня, внаслідок чого струмоприймач впав на дах припаркованого автомобіля VOLKSVAGEN Т5, р.н. [NUMBER], у зв'язку чим суд вважає безпідставною відмову ПАТ «СК ТАС» у виплаті страхового відшкодування. Як слідує із висновку комісійної автотоварознавчої експертизи від 12.09.2014 року вартість матерального збитку, завданого власнику автомобіля складає 4914, 65 грн., а тому саме вказану суму слід стягнути із страхової компанії, а також судові витрати: 229,4 грн. судового збору та 1107 грн. за проведення експертизи (а.с. ). Крім цього, згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Так, представником позивача на обґрунтування витрат на оплату правової допомоги представленого квитанцію до прибуткового касового ордеру № 113/14 від 18.02. 2014 року, у відповідності до якої позивачем понесено такі витрати в розмірі 2504 грн.,які підлягають відшкодуванню з ПАТ «СК ТАС». В задоволенні решти заявлених вимог до іншого відповідача відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial