Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути із відповідача на його користь надміру сплачені кошти в сумі 13 498,23 грн. Позов мотивують тим, що Кропивницьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області відповідачу [PERSON] 30.09.1997 року призначена пенсія за вислугою років згідно норм Закону України «Про пенсійне забезпечення». За результатами перевірки пенсійної справи [PERSON] було виявлено переплату пенсії в сумі 13 498,23 грн., за період з 01.03.2014 року по 31.05.2017 року, яка виникла внаслідок невірно проведеного перерахунку пенсії з 01.03.2014 року заробітна плата повинна була обчислюватися, за період з 06.10.1967 року по 28.02.1971 року, з 01.05.1971 року по 28.02.1973 рік (60 місяців помісячно та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року по 31.12.2010 рік, а була обчислена лише з врахуванням 06.10.1967 року по 28.02.1971 pоку, з 01.05.1971 року по 28.02.1973 року (60 місяців помісячно). Кропивницьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області 29.05.2017 року повідомлено гр. [PERSON] про виниклу заборгованість по його пенсійній справі. У випадку перерахунку пенсії відповідача відбулась рахункова помилка (помилка програмного забезпечення), внаслідок якої виникла переплата пенсії в сумі 13498,23 грн. за період з 01.03.2014 року по 31.05.2017 pоку. Зазначають, що законодавчо на сьогоднішній день не визначено поняття «помилка програмного забезпечення», його наслідків, порядок вирішення питань пов'язаних з настанням таких наслідків, тому управління застосовує поняття «помилка програмного забезпечення» та поняття «рахункова помилка» як тотожні, та просить застосувати законодавство яке регулює питання вирішення спорів пов'язаних з виникненням рахункової помилки при розгляді даної справи по суті. 29.05.2017 року за вих. №3842/05-30 Кропивницьким об'єднаним управлінням ПФУ Кіровоградської області направлено повідомлення гр. [PERSON] щодо необхідності з'явитись у відділ пенсійного забезпечення та про наявність у нього залишку боргу по його пенсійній справі в сумі 13 498,23 грн., з проханням повернути суму не утриманих коштів на рахунок управління. На даний період відповідачем кошти на рахунок управління не повернуто. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2018 року залучено до участі в справі правонаступника позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (а.с. 67). В судове засідання позивач, його представник не з"явилась, електронною поштою та через канцелярію , подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, за наявними матеріалами справи, вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Вважає, якщо помилку програмного забезпечення допустив працівник фонду, то такий Пенсійний фонд повинен відрахувати із заробітної плати винного працівника відшкодування на користь юридичної особи. Якщо ж , програмне забезпечення проводилось сторонньою юридичною особою, то за відшкодуванням збитків завданих помилкою програмного забезпечення необхідно звернутись до господарського суду за місцем знаходження відповідача. Іншими словами, якщо розробником програмного забезпечення чи особою, що обслуговує таке програмне забезпечення допущено помилку, то і виправляти таку помилку шляхом відшкодування збитків з винної особи. Так, у даному випадку, ні з його боку, ні з боку страхувальника зловживань допущено не було. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пенсіонером, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», являється особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію або члени її сім»ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках передбачених цим законом. В свою чергу, пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім»ї у випадках, визначених цим законом. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 22-1 п. 1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам та членам їх сімей подається заявником особисто, безпосередньо до органу, що призначає пенсію за місцем проживання. Судом встановлено, що 30.09.1997 року [PERSON] призначена позивачем пенсія за вислугою років, згідно норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 42). За результатами перевірки пенсійної справи [PERSON] було виявлено переплату пенсії в сумі 13 498,23 грн., за період з 01.03.2014 по 31.05.2017 року, яка виникла внаслідок невірно проведеного перерахунку пенсії з 01.03.2014 року заробітна плата повинна була обчислюватися, за період з 06.10.1967 року по 28.02.1971 року, з 01.05.1971 року по 28.02.1973 рік (60 місяців помісячно та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року по 31.12.2010 рік, а була обчислена лише з врахуванням 06.10.1967 року по 28.02.1971 року, з 01.05.1971 року по 28.02.1973 року (60 місяців помісячно) (а.с. 45). 29.05.2017 року за вих. № 3842/05-30 на адресу [PERSON] позивачем направлено повідомлення про виниклу заборгованість за результатами перевірки пенсійної справи (а.с. 44). Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законами України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV. Відповідно до пункту 3, 4 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій здійснюється відповідно до частини першої статті 50 Закону № 1058-IV, а саме: суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Крім того, згідно ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути стягнуті за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; у разі недобросовісності зі сторони набувача. Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер'їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Так, під час розгляду справи позивачем не доведено, що переплата пенсії сталася внаслідок рахункової помилки та не доведено факту, що відповідач набуваючи переплату у сумі 13 498,23 грн діяв недобросовісно. За відсутності встановленого та доведеного факту наявності рахункової помилки, недобросовісності набуття [PERSON] отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з останнього сплачених коштів, а відтак у задоволенні вимог необхідно відмовити. Судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed