Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 13.02.2013р. за зверненням керівника УПФУ в м.Черкаси відносно неї як головного бухгалтера ДП "Черкаські макарони" ВАТ "Черкаська макаронна фабрика" було порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 09.10.2014р. [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Вказаний вирок ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12.12.2014р. скасовано та справу було направлено на новий судовий розгляд, в ході якого обвинувальний акт був повернутий прокурору та 13.11.2015р. кримінальне провадження №12013250040000629 було закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв"язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанні можливостей їх отримання. Вказує, що під час незаконного перебування під слідством та судом їй було завдано матеріальну та моральну шкоду. Просила відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету України завдану матеріальну шкоду 59207,27 грн., моральну шкоду в розмірі 86503,22 грн., судові витрати на надання правової допомоги 5000 грн. Ухвалою суду від 01.02.2017р. позов в частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди за заявою позивачки залишений без розгляду. Позивач та її адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задоволити. Вказували, що незаконним перебуванням з 13 лютого 2013 року під слідством та судом за зверненням керівника УПФУ та незаконним застосуванням \~запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає у перенесених стражданнях та переживаннях внаслідок обмеження її прав, порушення нормальних життєвих зв'язків, в зв'язку з необхідністю витрачання часу для участі в слідчих діях та судових засіданнях, для спростування обвинувачення позивачка була змушена звертатись до адвоката для отримання правової допомоги у доведенні невинуватості, перебування під слідством та судом за обвинуваченням у службовому злочині негативно вплинуло на її ділову репутацію, ускладнились відносини в трудовому колективі, також внаслідок нервових переживань внаслідок перебування під слідством і судом погіршився стан фізичного здоровя, загострились хронічні хвороби, оскільки позивачка є інвалідом ІІ групи, має пенсійний вік. Просили суд позов задоволити у повному обсязі. Представник органів прокуратури [PERSON] у наданому суду запереченні вказувала, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення розміру моральної шкоди 43200,53 грн. (1600*27 міс.1 д.), обчисленого із розрахунку 1600 грн. за період перебування позивачки під слідством з моменту оголошення підозри у червні 2013 року до закриття кримінальної справи, враховуючи, що у червні та вересні 2015 року двічі виносились постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувались прокурором для проведення перевірки та остаточно кримінальне провадження закрите постановою від 13.11.2015р. Представник Державного казначейства України [PERSON] позов не визнав, заперечував наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що згідно наданих позивачкою виписок з лікувальних закладів, довідки про встановлення інвалідності, остання мала захворювання до періоду перебування під слідством, також чинним законодавством передбачений спеціальний порядок виплати матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування. Представник Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в наданій суду заяві просив розглянути справу в його відсутність, також вказував, що управління не є належним відповідачем у справі за даним позовом, оскільки згідно з чинним законодавством шкода, завдана особі внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відшкодовується державою. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 13.02.2013р. слідчим відділом Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області на підставі звернення управління Пенсійного фонду України в місті Черкаси внесено відомості до ЄРДР про досудове розслідування кримінального провадження №12013250040000629 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України. Згідно з витягу з ЄРДР від 13.02.20132р. [PERSON], [INFO], працюючи головним бухгалтером ДП «Черкаські макарони» ТОВ «Черкаська макаронна фабрика» протягом 2000 року вчинила службове підроблення, а саме внесла завідомо неправдиві відомості по нарахуванню заробітної плати до особових карток працівників. У ході досудового розслідування 26.06.2013 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України. Вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 09.10.2014 [PERSON] визнано винною у вчиненні даного кримінального правопорушення. Вказаний вирок ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12.12.2014 скасовано з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження. Ухвалою Соснівського районного суду від 23.01.2015 обвинувальний акт, відносно [PERSON] повернуто прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України. Постановою прокурора прокуратури міста Черкаси від 17.06.2015 кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з не встановленням доказів для доведення її винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримання. Вказана постанова скасована постановою прокурора області від 17.07.2015 р. для проведення подальшого досудового розслідування. Постановою прокурора прокуратури міста Черкаси від 11.09.2015 кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, вказана постанова 30.09.2015скасована заступником прокурора міста Черкаси для проведення подальшого досудового розслідування. 13.11.2015 прокурором прокуратури міста Черкаси кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито у звязку з не встановленням доказів для доведення її винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримання. Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно ч. 2 ст. 1 Закону у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до ст.4 Закону встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Суд виходить з того, що позивачка незаконно перебувала під слідством та судом 2 роки 9 місяців ( 33 місяці) у період з 13.02.2013р. (дата внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне провадження № 12013250040000629) по 13.11.2015р. (дата постанови про закриття кримінального провадження № 12013250040000629 у звязку з не встановленням доказів для доведення її винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримання). Посилання відповідачів на перебування позивачки під слідством з дати оголошення їй підозри 26.06.2013р. суд вважає такими, що не обгрунтовують заперечення проти позову, оскільки відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно з ст.215 КПК України досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства. Що стосується посилання на закриття кримінального провадження у червні та вересні 2015 року, у зв'язку зі скасуванням в межах місячного строку відповідних постанов для продовження слідства, період перебування позивачки під слідством таким чином тривав до остаточного закриття кримінального провадження 13.11.2015р. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт спричинення позивачці моральних страждань, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження № 12013250040000629 про вчинення відносно позивача процесуальних дій під час перебування під слідством та судом, що негативно вплинуло на психологічний стан позивачки та її соціальне функціонування як особистості, дана ситуація на думку суду мала психотравмуючий характер, у зв'язку із чим позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у спричиненні моральних втрат і страждань внаслідок обмеження її конституційних прав внаслідок незаконного перебуванням під слідством та судом та незаконним застосуванням \~запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання, порушення нормальних життєвих зв'язків у зв'язку з необхідністю брати участь в слідчих діях та судових засіданнях, звертатись для отримання правової допомоги для реалізації права на захист, також перебування під слідством та судом за обвинуваченням у службовому злочині негативно вплинуло на її ділову репутацію, ускладнились відносини в трудовому колективі, також внаслідок нервових переживань погіршився стан фізичного здоровя позивачки, яка є інвалідом ІІ групи, має пенсійний вік, оскільки у період перебування під слідством загострились її хронічні хвороби, що підтверджено довідкою та виписками про перебування на стаціонарному лікуванні у інфарктному та кардіологічному відділеннях лікувальних закладів у червні 2013 року, грудні 2014 року, грудні та липні 2015 року. Завдана позивачу моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі п.12 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за рахунок держави. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону\~\~розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Розміри мінімальної заробітної плати на 2017 рік було установлено\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII\~у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень. Разом із тим, відповідно до п. 3 роз.\~II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII\~(набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачці за один місяць перебування під слідством та судом не може бути меншим ніж 1600 грн.З урахуванням вищевказаних норм чинного законодавства мінімальний розмір відшкодування позивачки моральної шкоди підлягає обчисленню як 1600*33 міс. = 52\~800 грн. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав\~\~позивач у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок слід визначити в сумі 53\~000 грн. Згідно ст. 2, 4 3акону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», моральна шкода відшкодовується за рахунок бюджетних коштів.З огляду на зазначене, суд вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги до органів прокуратури та управління ПФУ як заявлені до неналежних відповідачів. Таким чином, зібрані у справі доказаи в їх сукупності вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені судові витрати, до яких згідно з ст.84 ЦПК України відносяться судові витрати по оплаті правової допомоги. Встановлено, що на оплату правової допомоги у даній справі позивачем сплачено 5000 грн., що підтверджується долученими до справи квитанцією та договором про надання правової допомоги з адвокатом, актами виконаних робіт. Надані позивачкою розрахунки витрат на правову допомогу не суперчать Закону України "Про граничний розмір відшкодування витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", тому стягнення судових витрат на правову допомогу обґрунтоване на законі.При подачі даного позову позивач був звільнений від оплати судового збору, тому оплату судового збору слід віднести на рахунок держави згідно з ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved