Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] звернувся з позовом, в якому просить стягнути із сільськогосподарського виробничого кооперативу (далі СКВ) "Агрофірма "Україна" на користь [PERSON] вартість паю у розмірі 1363000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в заяві зазначено, що [PERSON] був членом СВК з 2000 року, тобто з моменту створення цієї юридичної особи. Позивач як засновник СВК, згідно додатку № 1 до Установчогого договору, здійснив вступний внесок у розмірі 500,00 гривень. Окрім того, в якості пайового внеску 27.02.2007 року, 15.03.2007 року і 05.02.2007р. [PERSON] вніс в касу кооперативу грошові кошти в сумі, відповідно, 40000,00 грн., 30000,00 грн. і 50000,00 грн. 18 жовтня 2010 року рішенням загальних зборів членів СВК [PERSON] виключено з членів кооперативу і на той момент ним було внесено пайових внесків на загальну суму 120000,00 гривень, що складає 29 % в загальному майні кооперативу. У зв'язку з виключенням позивача з числа членів СВК, у нього виникло право на отримання частки в майні кооперативу натурою, грішми або цінними паперами відповідно до вартості своєї частки на момент виходу з числа членів кооперативу. 09 жовтня 2013 року позивач звернувся до СВК з вимогою про виплату йому належної до повернення частки в майні СВК, відповідно до вартості на момент його виключення, але відповідачем до цього часу вказані виплати не здійснені. Згідно з фінансовим звітом СВК за 2010 рік, вартість його власного капіталу станом на 31.12.2010р. склала 3953,00 тис. грн., тому вартість частини майна СВК, пропорційна частці [PERSON] станом на вказану дату становить не менше ніж 1363,00 тис. грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на положення п.п. 8.4, 13.1 Установчого договору СВК, п.4.3.6. Статуту СВК, ч.2ст.2 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію", ст.ст.2, 21 Закону "Про кооперацію", ч.2ст.166 Цивільного кодексу України. Після отримання судом висновків судової економічної експертизи представником збільшені позовні вимоги, в яких він просить стягнути із СВК на користь [PERSON] 3641470,00 грн., так як вважає підтвердженим факт внесення позивачем в касу СВК 40000 грн. в якості пайового внеску, тому частка [PERSON] має складати 98,98 % (40500 : 41000 х 100%) і її вартість (3679 тис. грн.х 98,98% : 100%) = 3641,47 тис. грн.. (том 3 а.с.124-126). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав збільшені позовні вимоги і просить їх повністю задовольнити з підстав, зазначених вище. На заяву представника відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, який на думку Дерев'янко І.О. пропущений, в судовому засіданні [PERSON] подав письмові пояснення (том 3 а.с.159-160) та зазначив, що в даному випадку встановлена законом загальна позовна давність - три роки. Строк позовної давності починає перебіг від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Відтак, перебіг позовної давності за вимогами позивача, з урахуванням, встановленого пунктом 8.4. Установчого договору СВК, строку здійснення виплат члену СВК, який вийшов із складу, почався з 01 січня 2012 року та закінчується 01.01.2015 року. Представник відповідача Дерев'янко І.О. в судове засідання не прибула, повідомила про неможливість участі в судовому засіданні та просить розглядати справу за її відсутності і підтримала раніше подані заперечення проти позову, в тому числі позову із збільшеними вимогами. Відповідно до наданих представником відповідача пояснень в попередніх судових засіданнях та письмових запереченнях, відповідач повністю не визнає вимоги [PERSON], так як обставини про внесення позивачем до каси СВК "Агрофірми "Україна" коштів у розмірі 120000 гривень, заперечується проведеною раніше судовою експертизою в рамках кримінальної справи № 1-92/2010 р. за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України. Згідно висновку даної експертизи № 10 від 12.02.2009 року в період з 01.01.2007 року по 01.09.2008 року до каси кооперативу від [PERSON] надійшли кошти в сумі 61374,88 грн. і видані йому кошти в сумі 78046,32 грн. Окрім того, [PERSON] після виключення його із складу членів СВК тривалий час оскаржував рішення загальних зборів про його виключення і утримував печатку СВК, тому відповідач приходить до висновку, що позивач сфальсифікував надані суду квитанції про внесення до каси СВК 120000,00 грн. Сумніви викликає і належність в цих квитанціях підпису від імені [PERSON], який на цей час помер. Враховуючи те, що на балансі СВК перший комп'ютер з'явився тільки в 2010 році, а надані позивачем квитанції виготовлені комп'ютерним способом і датовані 2007 і 2008 роками, то ці квитанції не могли бути видані СВК "Агрофірмою "Україна". А також, про зміну суми внесеного вкладу до пайового фонду СВК відсутні відомості у державному реєстрі. На підставі вказаних обставин, відповідач повністю не визнає позовні вимоги (том 1 а.с.60-61). Щодо збільшених позовних вимог представник відповідача Деревянко І.О. в судовому засіданні 01.07.2014 року та в письмовому запереченні (том 3 а.с.140) зазначила, що Законом України "Про сільськогосподарську кооперацію" встановлений граничний строк для стягнення пайових внесків - два роки від 1 січня того року, який є наступним за роком звільнення. [PERSON] звернувся до суду через два роки та 360 днів з початку перебігу строку давності - з 01.01.2011 року. Тобто, 31.12.2012 року сплинув строк позовної давності за вимогами позивача при умові, якщо внесення пайового внеску здійснювалося. Щодо внесення [PERSON] пайового внеску, представник позивача вказала, що при реєстрації СВК пайовий внесок [PERSON] склав 500,00 грн. Згідно висновку експерта грошові кошти, ніби то внесені [PERSON] в касу в якості пайового внеску до пайового фонду СВК всього в сумі 120000,00 грн., в банківських виписках, а також у складі власного капіталу не відображені. Надані позивачем квитанції до прибуткового касового ордеру - № 6 від 15.03.2007 року, № 12 від 27.02.2007 року, № 23 від 05.02.2007 року, згідно висновку судової почеркознавчої експертизи містять підпис, який виконаний від імені [PERSON] не ним, а іншою особою. Тобто, квитанції є підробленими, а свідок [PERSON] в судовому засіданні не підтвердив внесення [PERSON] грошових коштів у сумі 120000 грн. у якості пайового внеску, а навпаки це заперечив. Суд, вислухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, їх письмові пояснення та заперечення, опитавши в судових засіданнях 28.03.2014 року - позивача [PERSON], 04.04.2014 року - свідка [PERSON] і 07.08.2014 року - експерта [PERSON], дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, так як встановив наступне. [PERSON] був членом сільськогосподарського кооперативу "Агрофірма "Україна" з 2000 року, тобто з моменту створення цієї юридичної особи і виключений із членів СВК 18 жовтня 2010 року рішенням загальних зборів членів кооперативу. Ці обставини встановлені судом і не заперечуються сторонами. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (параграфом 2 «Виробничий кооператив»), Законами України "Про сільськогосподарську кооперацію" від 17.07.1997 року № 469/97-ВР і "Про кооперацію" (в редакції станом на день виключення [PERSON] із складу членів СВК - 18.10.2010 року), Статутом СВК "Агрофірми "Україна" і доданим до нього Установчим договором, затвердженими установчими зборами засновників 24.02.2000 року (в редакції станом до дня виключення [PERSON] із складу членів СВК - до 18.10.2010 року). За положеннями статей 163-165 ЦК України, статей 5-7 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" від 17.07.1997 року № 469/97-ВР, в редакції станом на 18.10.2010 року, (далі Закон № 469/97-ВР) кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах і вважається створеним та набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації, основним правовим документом якого є статут кооперативу. В статуті, в тому числі, визначаються порядок внесення вступного внеску і паю, склад засновників кооперативу, формування неподільного та інших фондів. За статтею 9 Закону № 469/97-ВР член кооперативу робить вступний і пайовий внески в порядку, визначеному статутом кооперативу. Розміри пайових внесків до кооперативу встановлюються в рівних частинах і/або пропорційно очікуваній участі члена кооперативу в господарській діяльності. Із дослідженого судом Статуту СВК "Агрофірми "Україна", затвердженого установчими зборами засновників 24.02.2000 року (том 3 а.с.168-178) встановлено, що згідно пунктів 6.9, 6.10 пайовий фонд СВК формується за рахунок пайових внесків членів СВК, розмір яких регламентується установчими та загальними зборами і вноситься, згідно п.4.2, при вступі до СВК. Статутний фонд СВК на момент створення становить 1700,00 гривень, згідно п.6.21 Статуту. За Установчим договором і додатком № 1 до нього, членами (засновниками) кооперативу є 13 осіб - громадян України, які внесли до статутного фонду по 100,00 гривень кожен, окрім [PERSON], який вніс 500,00 гривень. Відповідно, загальний розмір статутного фонду складає 1700,00 гривень. Вказані обставини, також, знайшли своє підтвердження при дослідженні розширеного витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, станом на день внесення даних про СВК до цього реєстру, утвореного згідно закону (том 3 а.с.164-166). За даними витягу розмір внеску [PERSON] до статутного фонду складає 500,00 гривень. Відповідно до балансу СВК на 31.12.2010 року, рядка 310, пайовий капітал кооперативу на початок звітного періоду становить 2 тис. грн., а на кінець - 1 тис.грн. За довідкою СВК "Агрофірми "Україна" № 79 від 21.07.2014 року (т.3а.с.157) в рядку 310 цього балансу зазначені внески засновників до статутного капіталу. Щодо застосування понять статутний та пайовий капітали (фонди) в судовому засіданні експерт [PERSON] роз'яснила, що ці поняття є тотожними та поняття пайового капіталу (фонду) застосовується при визначенні фонду кооперативу, а поняття статутного капіталу (фонду) - відносно інших юридичних осіб. На думку суду, вказані докази є достатніми для висновку, що [PERSON] при створенні сільськогосподарського кооперативу "Агрофірми "Україна" здійснив пайовий внесок до пайового (статутного) фонду (капіталу) у розмірі 500,00 гривень. У разі виходу з кооперативу, згідно ст. 25 Закону № 469/97-ВР, фізична особа має право на отримання майнового паю натурою, грішми або, за бажанням, цінними паперами. Термін та інші умови отримання паю встановлюється статутом кооперативу, при цьому термін отримання паю не може перевищувати двох років, а відлік цього терміну починається з 01 січня року, що наступає після моменту виходу (виключення) із кооперативу. За положеннями ст..166 ЦК і ст.ст.10, 11 Закону № 469/97-ВР членство в кооперативі припиняється у разі, також, виключення у випадках і в порядку, визначеному статутом. Член кооперативу, якого виключено, має право на одержання паю та інших виплат, встановлених статутом кооперативу у порядку встановленому статутом і законом. Згідно п.4.3.6. Статуту СВК «Агрофірми «Україна», в редакції на момент виключення [PERSON] із членів СВК (т.3 а.с.171), у разі припинення членства в СВК. особа, яка виходить з нього, має отримати свій пайовий внесок натурою або грошима чи цінними паперами, згідно з рішенням загальних зборів у термін, обумовлений Установчим договором. Статтею 8 Установчого договору (т.3 а.с.182) врегульовано порядок виходу членів СВК, згідно якого вказано, що припинення членства регулюється статтею 4.3 Статуту, виплата, на яку член СВК має право при виході, проводиться після затвердження фінансового звіту за рік, в якому він вийшов із СВК і в строк до 12 місяців з дня виходу. Тобто, на підставі викладених норм [PERSON] у зв'язку з припиненням членства СВК має право на виплату паю після затвердження фінансового звіту за 2010 рік і в строк до 12 місяців з дня виходу - до 18 жовтня 2011 року. Не отримавши в указаний термін належні позивачу виплати, позивач має право на захист свого цивільного права у суді і з 19.10.2011 року, відповідно до ст.ст.253, 261 ЦК, починається перебіг позовної давності, встановленої ст..257 ЦК тривалістю у три роки, а закінчується - 19.10.2014 року. Таким чином, твердження відповідача про подачу [PERSON] даного позову після спливу позовної давності є хибними. Відповідно до висновку № 29с/14 судово-економічної експертизи за матеріалами даної цивільної справи при умові внесення позивачем пайового внеску в розмірі 500,00 грн., частка [PERSON] у власному капіталі СВК «Агрофірма «Україна» при виході з кооперативу, станом на 31.12.2010 року, складає: 3679 тис.грн. х 16,67% : 100% = 613289,30 грн. При цьому 3679 тис.грн. - є сумою до розподілення, яка складається із 1 тис.грн.(пайового капіталу станом на 31.12.2010 року), 2 тис.грн. (додатково вкладений капітал), 1320 тис.грн. (інший додатковий капітал), 1624 тис.грн. (резервний капітал) і 732 тис.грн. (не розподілений прибуток). Зазначені експертом дані про власний капітал СВК станом на 31.12.2010 року відповідають даним балансу кооперативу, звітів про фінансові результати СВК і про власний капітал станом на вказану дату (т.3а.с.101-105). Суд погоджується з визначеним експертом розміром частки [PERSON] в пайовому капіталі станом на кінець звітного року, в якому позивач припинив членство в СВК - це 16,67 %, який визначений виходячи із розміру статутного (пайового) внеску цієї особи - 500,00 грн. (500:(1000+2000)х100%.), де 1тис.грн. - пайовий капітал СВК і 2тис.грн. - додатковий вкладений капітал, згідно рядків 310, 320 балансу СВК станом на 31.12.2010 року. Є неспроможними доводи позивача про те, що він додатково в якості пайового внеску вніс до каси СВК 120тис.грн., так як суду не надані належні і допустимі докази цієї обставини. Так, в наданих позивачем квитанціях до прибуткового касового ордеру: № 12 від 27.02.2007р. на суму 40000,00 грн., № 23 від 05.02.2007р. на суму 50000,00 грн., № 6 від 15.03.2007р. на суму 30000,00 грн., підписи від імені заступника голови СВК [PERSON], виконані не [PERSON], а іншою особою, згідно висновку експерта №80 від 23.05.2014 року (т.3а.с.112-118). Про внесення цих сум до каси кооперативу відсутні відомості і в наданих відповідачем копіях касових книг та копіях виписок банку ЗОД АППБ за вказаний період (том.2). За показами свідка [PERSON] - головного бухгалтера СВК, під час роботи [PERSON] головою СВК, останній при необхідності надавав грошові кошти на поточні потреби кооперативу, але ці кошти повністю поверталися йому. Так, у 2007 році [PERSON] вніс до каси 40тис.грн. як за сільськогосподарську продукцію, які йому повернуті за видатковим касовим ордером № 1051 від 14.12.2007 року. Крім того, свідок пояснив, що у 2007 році в кооперативі касові ордери та квитанції до них складалися рукописно, так як комп'ютера в кооперативі ще не було, а також зазначені вище три квитанції до прибуткового касового ордеру за своєю формою не відповідають вимогам законодавства щодо складання таких документів, так як не підписані касиром, тому є недійсними. При встановлених судом обставинах позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 613289,30 грн. В іншій частині вимог, які обґрунтовані додатковим внеском позивача до пайового фонду в розмірі 40000 грн., позов задоволенню не підлягає із вказаних підстав. У відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору при подачі позову - 3654,00 грн. (квитанція № N12BG45408 від 09.12.2013 року т.1а.с.4), а також для забезпечення доказів - 121,80 грн. (квитанція № N12BG45028 від 09.12.2013 року т.1а.с.19) і 121.80 грн. (квитанція № N12BG45267 від 09.12.2013 року т.1а.с.23), всього 3897,6 грн.

Outcome: partial