Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], у якій просить суд звернути стягнення за іпотечним договором №830/15-27/14-7/06-224 від 25 травня 2006 року на нерухоме майно, а саме: п'ятикімнатну квартиру, загальною площею 104,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2004 року; звернути стягнення за іпотечним договором № 830/27/14-4/48/7-022 від 14 лютого 2007 року на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 150,00 кв.м., та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Червонозаводською районною радою м.Харкова 04.12.2006 року та рішенням №569 від 07.11.2006 р., визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України „Про іпотеку",- шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; за рахунок продажу предметів іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за договорами кредитів № 8301-2714-306-114 та № 830/27/14-4/12/7-014, а також, стягнути з відповідача усі витрати пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки. В обґрунтування позову зазначив, що 25.05.2006 року між АКІБ «Укрсоцбанк», правонаступником, якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №830/15-27/14-7/06-224. Предметом іпотеки за іпотечним договором є нерухоме майно, а саме: п'ятикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Крім того, 14.02.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір № 830/27/14-4/48/7-022. Предметом іпотеки за іпотечним договором є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Також, 14.02.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір № 830/27/14-4/48/7-021. Відповідно до даного іпотечного договору квартира [ADDRESS] передана в наступну іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк». В день укладення іпотечного договору №830/15-27/14-7/06-224, а саме: 25.05.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 8301-2714-306-114. Згідно цього договору позивач надав відповідачу у користування на умовах строковості, платності, забезпеченості, повернення та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 20000,00 дол. США зі сплатою 13,0 % відсотків річних з щомісячним погашенням основної заборгованості по 238,09 дол. США, а в останньому місяці 238,53 дол. США та кінцевим терміном погашення кредиту 10.05.2013 р. на поточні потреби. 01 липня 2008 року процентна ставка за користування кредитом була збільшена до 14,00% річних, відповідно до Додаткової угоди №1 до договору. 14.02.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений ще один договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 830/27/14-4/12/7-014. Згідно цього договору позивач надавав відповідачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах строковості, платності, забезпеченості, повернення та цільового характеру використання. Надання кредиту здійснювалося окремими частинами, зі сплатою 12,85 % річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 70 000,00 дол. США на поточні потреби. Відповідач [PERSON] своєчасно кредит не погашає, відсотки не сплачує, тому, станом на 24 липня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитними договорами складає: 1 557 868,87 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явиkfcm, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 25.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8301-2714-306-114. Згідно цього Договору Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав [PERSON] у користування - на умовах строковості, платності, забезпеченості, повернення та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 20000,00 дол. США зі сплатою 13,0 % відсотків річних з щомісячним погашенням основної заборгованості по 238,09 дол. США, а в останньому місяці 238,53 дол. США та кінцевим терміном погашення кредиту 10.05.2013 р. на поточні потреби. Також, 25.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №830/15-27/14-7/06-224, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №690. Згідно до п.1.1. Договору Іпотекодавець передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором № 8301-2714-306-114 від 25.05.2006 року, нерухоме майно - п'ятикімнатну квартиру, загальною площею 104,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4356, витяг з державного реєстру правочинів №510968, правочин №376848 від 20.12.2004 року, зареєстроване в КП «ХМБТІ» згідно витягу №6158150 за реєстровим №941373 від 10.01.2005 року та Рішення виконавчого комітету Червонозаводської районної ради м. Харкова №113 від 10.03.2006 року. Відповідно до п.1.2. Договору загальна заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 300000,00 грн. Тобто, при укладенні договору іпотеки сторони погодили вартість предмету іпотеки. Крім того, 14.02.2007 року між між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 830/27/14-4/12/7-014. Згідно до умов Договору кредитор надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах строковості, платності, забезпеченості, повернення та цільового характеру використання. Надання кредиту здійснювалося окремими частинами, зі сплатою 12,85 % річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 70 000,00 дол. США на поточні потреби. Також, 14.02.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №830/27/14-4/48/7-022, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №857. Згідно до п.1.1. Договору Іпотекодавець передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором № 830/27/14-4/12/7-014 від 14.02.2007 року, нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] загальною площею 150,00 кв.м., та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Червонозаводською районною радою м. Харкова 04.12.2006 року та рішенням №569 від 07.11.2006 року, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», 19.01.2007 року за номером запису 11-9-13766 в книзі, реєстраційний №8702666. Відповідно до п.1.2. Договору загальна заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 472650,00 грн. Також, і при укладенні цього договору іпотеки сторони погодили вартість предмету іпотеки. 14.02.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 830/27/14-4/48/7-021, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №855. Відповідно до даного іпотечного договору, в якості забезпечення зобов'язань за договором № 830/27/14-4/12/7-014 від 14.02.2007 року, квартира [ADDRESS] передана в наступну іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до укладеної Додаткової угоди №1 до договору кредиту № 8301-2714-306-114 від 25.05.2006 року, 01 липня 2008 року процентна ставка за користування кредитом збільшилася до 14,00% річних. Відповідно до Додаткової угоди №1 про внесення змін до Договору про надання відновлювальної лінії №8302714-4127-014 від 14.02.2007 року, 20 жовтня 2008 року процентна ставка за користування кредитом збільшилася до 15,00% річних. Станом на 24.07.2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором кредиту №8301-2714-306-114 становить 253778,50 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 151344,04 грн.; заборгованість за відсотками - 82000,81 грн.; нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту - 9832,18 грн.; нарахована сума пені за прострочення терміну повернення відсотків - 10601,48 грн. Станом на 24.07.2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором кредиту № 8302714-4127-014 становить 1304090,37 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 769752,11 грн.; заборгованість за відсотками - 451606,79 грн.; нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту - 24 263,13 грн.; нарахована сума пені за прострочення терміну повернення відсотків - 58 468,34 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором №8302714-4127-014 та кредитним договором №8301-2714-306-114 складає: 1 557 868,87 грн. Підстав не довіряти розрахунку позивача у суду немає. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 627 ЦК України встановлює, що сторони є вільними в визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується з вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положення ст. 612 ЦК України встановлює поняття прострочення боржника, відповідно до даної норми Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Судом не встановлено, що [PERSON] була сплачена заборгованість за кредитними договорами. Відповідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути по позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 611 ЦК України, уразі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ст. 525 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Позовні вимоги в частині звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки ґрунтуються на положеннях Закону України "Про іпотеку". Стаття 7 Закону України "Про іпотеку" регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 34 вказаного Закону передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, приорітет та розмір вимог інших кредиторів. Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Прострочення виконання зобов'язань за кредитними договорами завдає позивачу збитки. На підставі викладеного вище, позивач, як іпотекодержатель, набув право звернення стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки. Отже, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Також, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині задоволенні вимог позивача за рахунок продажу предметів іпотеки за кредитними договорами. В іншій частині позовних вимог, а саме: стягнення з відповідача усіх витрати пов'язаних зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки, суд відмовляє, так як позивачем не визначено які саме витрати необхідно стягнути та у якій сумі, тобто вимоги є необгрунтованими та не конкретизованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 197 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial