Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

30.08.2018р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай), розміром 3,8 умовних кадастрових га, що знаходиться в землях колективної власності КСП "Україна" Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області, посвідченого сертифікатом на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Врадіївської районної державної адміністрації № 284-р від 27.05.2002р., зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 291. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником земельної частки (паю) в розмірі 3,8 умовних кадастрових га, посвідченого сертифікатом на земельну частку (пай), [NUMBER]. В зв'язку зі втратою вказаного сертифікату він не може реалізувати своє право на виділення земельної ділянки, через що змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, проте 20.09.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте 11.09.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищевикладеного та враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без участі учасників судового розгляду на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Вивчив матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що згідно з довідки Відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області № 125/141-18 від 13.08.2018р. вбачається, що [PERSON] є власником земельної частки (паю), розміром 3,8 умовних кадастрових га, що знаходиться в землях колективної власності КСП "Україна" Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області, посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай), [NUMBER], зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 291, виданий на підставі розпорядження райдержадміністрації від 27.05.2002р. за № 284-р. На на підставі оголошення в газеті "Вісник Врадіївщини" про втрату вищевказаного сертифіката був виданий (дублікатом) сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 291. Сертифікат та дублікат сертифіката виготовлявся в одному примірнику, який видавався власнику особисто, архівний примірник відсутній і надати його неможливо. Також дублікат на дублікат сертифіката відділ видати не може. Також вказано, що державний акт на право власності на земельну ділянку станом на 01.01.2013р. позивач не отримував. Станом на 13.08.2018р. вартість земельної частки (паю) з врахуванням коефіцієнтів індексації 3,997; 1,756; 1,2; 1,0 складає: 99 464 грн. 16 коп. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем розміщено оголошення в газеті "Вісник Врадіївщини" № 67 (9918) від 25.08.2018р., згідно якого оригінал сертифікату [NUMBER] на земельну частку (пай) площею 3,8 умовних кадастрових гектарів, виданий на ім'я [PERSON], вважати втраченим. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", яка кореспондується з п. 2 Указу Президента України № 720/95м від 08.08.1995р. "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Статтею 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено судам, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК України). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Таким чином враховуючи, що позивач є власником земельної частки (паю), та в даному випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право, з врахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved