Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 22.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № KGMDAW00880412, за яким останній отримав кредит у розмірі 46377,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 21.03.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна, за яким відповідач надав в заставу майно, а саме: автомобіль марки Daewoo, модель: FSO Lanos TF69Y 3HГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Позивач зобов»язання за вказаним кредитним договором виконав повністю, надавши кредитні кошти в розмірі 46377,70 грн. Однак, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого, станом на 19.01.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 25197,03 грн., яка складається з наступного: 18368,89 грн. - заборгованість за кредитом; 4069,04 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 519,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2239,66 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У зв»язку з чим, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KGMDAW00880412 від 22.03.2007 року в сумі 25197,03 грн. вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави: автомобіль марки Daewoo, модель: FSO Lanos TF69Y 3HГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], вилучити комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу даного автомобіля та звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Представник позивача в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився. Про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. В зв"язку з викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22 березня 2007 року між Кіровоградською філією ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до статуту та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 054809 є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір № KGMDAW00880412, за яким, останній, отримав кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 46377,70 грн., на купівлю автомобіля, а також у розмірі 16538,34 грн. - на сплату страхових платежів, відповідно до п.2.1.3 договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 21.03.2014 року (а.с.11-12). Згідно платіжного доручення № 1 від 23 березня 2007 року, кошти на придбання автомобіля в сумі 45435 грн. були перераховані Кіров. ФЗАТ КБ Приватбанк за автомобіль [PERSON] (а.с.13). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна, за яким відповідач надав в заставу майно, а саме: автомобіль марки Daewoo, модель: FSO Lanos TF69Y 3HГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (а.с.16-18). З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого, станом на 19.01.2015 року, утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 25197,03 грн., яка складається з наступного: 18368,89 грн. - заборгованість за кредитом; 4069,04 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 519,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2239,66 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком (а.с. 4-7). Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно із ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 та 6 статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок звернення стягнення на предмет застави передбачений п. 4 договору застави і здійснюється за вибором заставодержателя. Звернення стягнення шляхом продажу заставодержателем предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем , в тому числі з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця передбачено умовами договору застави. За наведених обставин, оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, суд вважає, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет застави а саме: автомобіль марки Daewoo, модель: FSO Lanos TF69Y 3HГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], є законною та обгрунтованою, в зв"язку з чим підлягає задоволенню. За умовами договору застави, зокрема, п.2.4.3, у випадку порушення заставодавцем зобов'язань за кредитним договором, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі - Закон), обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Частиною 2 ст. 28 цього Закону передбачено, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. З копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 46030667 вбачається, що позивачем 06.01.2015 року зареєстровано звернення стягнення на заставне майно, таким чином позивачем дотримано положення Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про вилучення у відповідача та передачу в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмета застави: автомобіль марки Daewoo, модель: FSO Lanos TF69Y 3HГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], вилучення комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу, є також обгрунтованими та законним, в зв"язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат підлягають до задоволення, оскільки підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved