Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2016 року ухвалено стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2014 року до досягнення нею повноліття. Окрім того, рішенням Жовтневого суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2015 року з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2015 року до досягнення ним повноліття. Отже за двома виконавчими листами з позивача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини заробітної плати, через що дуже погіршився матеріальний стан позивача. Позивач зазначає, що після всіх утримань він одержує половину заробітної плати, тобто приблизно 3715 грн без утримання податків. Враховуючи доводи позовної заяви, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини заробітку до 1/6 частини заробітку. В судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить задовольнити позов. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про дату, час, місце слухання справи повідомлялась належним чином. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Звертаючись до суду позивач обґрунтовує позов тим, що його матеріальне становище погіршилось, оскільки сукупних розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання двох неповнолітніх дітей за двома виконавчими листами, становить 1/2 частину заробітної плати. Як вбачається зі змісту рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2014 року у справі № 214/893/14-ц про стягнення аліментів на утримання [PERSON] [INFO], відповідач надав суду письмову заяву про визнання позовних вимог. Дане рішення набрало законної сили 28 квітня 2014 року (а.с. 6). Згідно довідки від 14 серпня 2015 року, виданої ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", з 01 травня 2014 року із заробітної плати позивача [PERSON] утримуються аліменти у розмірі 15 % на утримання [PERSON] , [INFO], на користь [PERSON], згідно виконавчого листа № 214/893 2/214/1535 від 15 квітня 2014 року (а.с. 10). Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2015 року у справі № 212/8035/15-ц про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], відповідач надав суду письмову заяву про визнання позовних вимог (а.с. 7). Таким чином, станом на час ухвалення обох рішень кожного окремо та по теперішній час позивач працював на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", з позовними вимогами під час розгляду кожної справи окремо погоджувався, ухвалені судами рішення про стягнення аліментів не оскаржував, отже обставини, на які посилається позивач з того часу не змінювались. Окрім доводу позовної заяви, що матеріальне становище позивача погіршилось, з урахуванням положень ст. 192 СК України суду не надано жодного доказу зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків неповнолітніх, тощо. Так, в розумінні даної норми СК України підставою для зменшення розміру аліментів може стати наявність у платника аліментів непрацездатних членів сім'ї, яких за законом він мусить утримувати. Крім того, в розумінні вказаної норми СК України на погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання іншого шлюбу, у зв'язку з чим він буде зобов'язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі та дружину до трьох років. У даному випадку закон виходить з того, аби діти, на користь яких стягуються аліменти, знаходились в однаковому матеріальному стані з дітьми платника аліментів, які проживають у його сім`ї. Аналогічне роз'яснення надане і Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови "Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3. Так, відповідно до ч.4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року зі змінами та допоненнями, абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Окрім того, судом було встановлено в судовому засіданні, що хоча на другу дитину - Присюду [PERSON], [INFO], з позивача рішенням суду було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини доходу, але позивачем не надано доказів відрахування із заробітної платні. Позивачем надана довідка про заробітну платню станом на 18 грудня 2015 року та довідка щодо відрахувань станом на 14 серпня 2015 року, де зазначені тільки аліменти на користь першої дитини [PERSON], [INFO] рокународження, в розмірі 1/4 частини доходу (а.с. 9, 10). Таким чином, у суду відсутні правові підстави вважати, що матеріальний стан платника аліментів змінився, порівняно із тим, який існував на час стягнення аліментних платежів у судовому порядку, оскільки не надано доказів у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України, про відрахування із заробітної плати позивача аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання малолітньої дитини Присюди [PERSON], [INFO], а отже - доказів стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини доходу позивача та, відповідно, погіршення його матеріального становища. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд доходить висновку, що в задоволені позову слід відмовити з огляду на його необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Outcome: dismissed