Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював та згідно останніх уточнених позовних вимог (а.с. 82 - 86) до відповідача ТОВ "ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ" (далі - ТОВ "ПРОМРЕМОНТ") просить: визнати, що виступи осіб на зборах 14.04.2015 року, які значаться в "Протоколе общего собрания работников трудового коллектива бригаді РОФ-1 участка № 1 РУ-3 ООО " ПРОМРЕМОНТ " от 14.04.2015 г.": "що [PERSON] скоїв крадіжку, свідомо не попереджує про свою відсутність на роботі, що [PERSON] робить негативний моральний клімат у колективі бригади і байдуже відноситься до трудового колективу дільниці" - як відомості, що не відповідають дійсності та принижують честь, гідність, ділову репутацію, виходячи з цього зобов"язати ТОВ "ПРОМРЕМОНТ" припинити неправомірні дії відносно [PERSON]; зобов"язати ТОВ "ПРОМРЕМОНТ" не пізніше 2 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили письмово вибачитись перед ним, спростувати виступи осіб, зазначених у "Протоколе общего собрания работников трудового коллектива бригаді РОФ-1 участка № 1 РУ-3 ООО "ПРОМРЕМОНТ " от 14.04.2015 г.", що є образою, принижує честь, гідність та ділову репутацію, виходячи з цього на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з ТОВ "ПРОМРЕМОНТ" 17 445 грн.; стягнути з ТОВ "ПРОМРЕМОНТ" на користь позивача судові витрати у сумі 2506, 69 грн; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ТОВ "ПРОМРЕМОНТ" на користь [PERSON] судових витрат у сумі 2506, 69 грн. В обґрунтування уточнених позовних вимог вказує, що він був прийнятий на ТОВ "ПРОМРЕМОНТ" 02.08.2010 року по переведенню з ВАТ "Північний ГЗК" на посаду механіка на виробничу дільницю з ремонту та утримання механічного устаткування дільниць подрібнення сировини, шихтування, огрудкування та випалювання обкотишів ЦВО-2 згідно до Наказу № 150 від 02.08.2010 року. Згідно наказу № 3/28-п від 14.04.2015 року він був переведений слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду пульпонасосної дільниці хвостового господарства ЦТВШГ. Дані факти підтверджуються копіями трудової книжки. За його заявою від 28.03.2015 року 14.04.2015 року відбулися загальні збори робітників трудового колективу бригади РЗФ-1 дільниці РУ-3 ТОВ "ПРОМРЕМОНТ". На зазначених загальних зборах вівся протокол, що має назву "Протокол общего собрания работников трудового колектива бригады РОФ-1 участка № 1 РУ-3 ООО "ПРОМРЕМОНТ" от 14 апреля 2015 года", даний протокол ним отримано лише 22.12.2015 року. В тексті протоколу у своїх виступах [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є посадовими особами відповідача, принижують його честь, гідність та ділову репутацію, також вважає, що йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки виступи та форма поведінки вищевказаних осіб його принизили та призвели до поширення неправдивих відомостей стосовно нього про те, що він скоїв крадіжку, свідомо не попереджує про свою відсутність на роботі, створює негативний моральний клімат у колективі бригади і байдуже відноситься до трудового колективу дільниці. Він тяжко переживав, хвилювався, на запитання інших робітників щодо його безвідповідальності, порушення принципів моралі та трудової дисципліни, був змушений постійно виправдовуватись та змінити місце роботи. На підтвердження своїх доводів посилається на текст рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.10.2016 року по справі № 215/2270/16-ц в якому зазначено, що [PERSON] і [PERSON] підтвердили свої виступи на зборах, що зазначено в протоколі та вказали, що перебіг зборів колективу робітників повністю відображено в протоколі. Отже, виступаючими була поширена неправдива інформація, яка ганьбить честь, гідність і ділову репутацію в присутності бригади (сім осіб), запрошених осіб (сім осіб), головуючого та секретаря зборів. Враховуючи зазначені обставини, вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить 17\~445 грн. Такий розмір компенсації визначено глибиною його душевних страждань, ступенем вини відповідача та приниження його честі та гідності перед іншими особами. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечував, вважає його необґрунтованим, надав письмові заперечення, згідно яких інформація щодо позивача, що міститься у виступах працівників РУ-3 ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» і внесена до Протоколу зборів трудового колективу від 14.04.2015 року є лише оціночними судженнями і субєктивними думками самих працівників, які не підлягають перевірці та спростуванню у звязку з чим позивачеві не заподіяно моральної шкоди, тим паче відповідачем. Проведення зборів трудового колективу від 14.04.2015 року мало б виконати інформаційну, оціночну, виховну функцію, отже відсутній як сам факт так і форма приниження та умисел, а інформація, вказана у Протоколі від 14.04.2015 року не містить жодної правової оцінки діям чи бездіяльності [PERSON], а отже жодним чином не порушує особисті немайнові права позивача. Протокол засідання вівся на вимогу позивача, є внутрішнім документом підприємства та не розповсюджувався за межі підприємства. Фіксація у протоколі від 14.04.15 року виступів працівників не є поширенням інформації у розумінні п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, а отже ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» не порушило жодної норми права, якою гарантовано захист честі, гідності і ділової репутації позивача у звязку з чим позов є безпідставним. У звязку з чим прохав відмовити у задоволенні позов у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини. Так, згідно до трудової книжки було встановлено, що згідно з Наказом № 150 від 02.08.2010 року позивач був прийнятий на ТОВ "ПРОМРЕМОНТ" 02.08.2010 року по переведенню з ВАТ "Північний ГЗК" на посаду механіка на виробничу дільницю з ремонту та утримання механічного устаткування дільниць подрібнення сировини, шихтування, огрудкування та випалювання обкотишів ЦВО-2. 16.10.2013 згідно з наказом № 3/146 п позивача переведено слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду виробничої дільниці з ремонту та утримання механічного устаткування № 1 на дільниці збагачення руди РЗФ 1. 14 квітня 2015 року відбулись загальні збори працівників трудового колективу бригади РЗФ-1 дільниці № 1 РУ-3 ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» щодо розгляду заяви від слюсаря чергового та з ремонту обладнання виробничої дільниці з ремонту і утримання механічного обладнання на дільниці № 1 ділянки збагачення руди РЗФ-1 [PERSON] від 28.03.2015 року та вирішення конфліктної ситуації в трудовому колективі бригади. Під час проведення зазначених загальних зборів вівся протокол (а.с. 13), згідно з яким виступали бригадир виробничої дільниці з ремонту та утримання механічного обладнання № 1 на дільниці збагачення руди РЗФ-1 [PERSON], механік виробничої дільниці з ремонту та утримання механічного обладнання № 1 на дільниці збагачення руди РЗФ-1 [PERSON], начальник виробничої дільниці з ремонту та утримання механічного обладнання № 1 на дільниці збагачення руди РЗФ-1 [PERSON], директор РУ-3 ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» [PERSON] Також судом встановлено, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року у справі № 215/2270/16-ц, яке набрало законної сили 01 листопада 2016 року (а.с. 150 151) відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про захист честі й гідності, ділової репутації, стягнення моральної шкоди. В мотивувальній частині рішення зазначено, що позивач [PERSON] не довів в суді факти: 1.Поширення «саме відповідачами» недостовірної інформації; 2. Саме «поширення» інформації, та заявлений позов є безпідставним. Основними аргументами, та письмовими доказами на які посилається позивач в яких на його думку містяться поширені недостовірні відомості, є протокол загальних зборів працівників трудового колективу РЗФ-1 дільниці №1 РУ-3 ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» від 14.04.2015 р. та рішення КТС від 08.02.2016 р. Опитані свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили свої виступи на зборах, що зазначено в протоколі, та вказали, що перебіг зборів колективу повністю відображено в протоколі. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.ст. 3, 32 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України гарантує кожному судовий захист права спростовувати інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації негативна інформація, поширена про особу, вважає недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до абз. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 N 1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Інформація є достовірною, якщо вона відображає істинне положення справ. Недостовірна інформація може призвести до неправильного розуміння або прийняття рішень. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. В даному випадку, інформація, яка викладалась 14.04.2015 року на зборах трудового колективу бригади РЗФ-1 дільниці № 1 РУ-3 ТОВ «ПРОМРЕМОНТ», є оціночними судженнями, суб'єктивною думкою учасників зборів щодо відносин, які склалися між ними та позивачем. Зазначена інформація викладалась кожним з працівників підприємства від власного імені та не є відображенням думки або позиції власне ТОВ «ПРОМРЕМОНТ». Відповідно до ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем - ТОВ «ПРОМРЕМОНТ», а відповідач при наявності такого поширення зобовязаний довести, що викладені факти відповідають дійсності. Отже, суд вважає, що позивач [PERSON] не довів в суді факт поширення саме відповідачем ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» недостовірної інформації, а також факт саме «поширення» інформації відповідачем. Отже заявлений позов є безпідставним. Оскільки в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт поширення відповідачем завідомо неправдивих відомостей щодо позивача, не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо зобовязання спростування виступів зазначених в протоколі осіб та стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст.277, 280, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed