Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.02.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14955,43 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. В заяві вказувалося, що відповідач у порушення норм закону та умов договору зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 02.01.2014 року становить 17121,68 гривень та складається з: - 13908,46 грн. - заборгованість за кредитом; - 1921,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 791,51 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на ст. ст. 526-530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 17121 грн. 68 коп. та судові витрати в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги задовольнити, а також вказував, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в судове засідання не з"явився, про причини неявки в суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наданих у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши заяву представника позивача та інші матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.02.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14955,43 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Аналізуючи ці обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі належним чином був ознайомлений як із Генеральною угодою, так і Умовами, правилами та тарифами надання кредиту, бо підтвердив ці свої дії своїм підписом у вказаній вище Генеральній угоді. При укладенні Кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як свідчить ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання; 3) прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 91) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Фактичні обставини справи, наявні в матеріалах справи документи вказують на те, що укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості від 01.02.2013 року на підставі заяви позичальника з ознайомленням відповідача при її складанні з Умовами та правилами надання банківських послуг, відповідає загальним вимогам чинності правочину, при підписанні вказаної заяви позичальника всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, заява позичальника та Умови містять усі передбачені діючим законодавством відомості. Крім того, Умови надання кредиту не порушують співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляють заінтересовану особу того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки укладаючи кредитний договір, відповідач зобов'язувався повернути позивачу кредит, сплатити відсотки, комісію (одноразову та щомісячну) за користування кредитом. З цими умовами кредитного договору та настанням відповідальності у разі порушення умов повернення кредиту був ознайомлений та був згідний з ними відповідач [PERSON], підписавши особисто заяву позичальника на укладення кредитного договору. Проте належним чином не виконував умови договору, що призвело до заборгованості відповідача по сплаті кредиту. Судом встановлено, що [PERSON] кошти по справі кредиту не вносив, внаслідок чого станом на 02.01.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 17121,68 грн., що складається з: - 13908,46 грн. - заборгованість за кредитом; - 1921,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 791,51 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Визначаючи розмір завданих позивачу діями відповідача по неповерненню кредитних коштів збитків, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встанолено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюються договором. Виходячи з викладеного в сукупності, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 17121,68 грн. заборгованості за кредитним договором та 243,60 грн. судового збору. Суд не вправі сам застосовувати позовну давність, оскільки позовна давність відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. На підставі наведеного та

Outcome: approved