Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], в якому просить визнати в порядку спадкування за нею, право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року в м. Києві помер її батько [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві приватної власності. Зазначила, що інша 2/3 частина даної квартири належить їй, з яких 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло серії САЕ № 753702 від 23 квітня 2013 року, а інша 1/3 частка на підставі договору дарування від 08 грудня 2014 року. Вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до третьої особи, однак отримала відмову щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно, а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS], оскільки померлий її батько не зареєстрував своє право власності у встановленому Законом порядку. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача не з'явився в судове засідання, однак надав письмові пояснення по справі, згідно яких просив розглянути справу у відсутність Київської міської ради на підставі поданих позивачем доказів та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. Третя особа в судове засідання не з'явилася, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року в м. Києві, помер батько позивача, [PERSON], про що в книзі реєстрації смерті 23 вересня 2013 року був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 15646, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 23 вересня 2013 року. (а.с. 09) Внаслідок смерті спадкодавця, відкрилася спадщина, на майнові права, що належали йому на праві власності, серед яких: 1/3 частка квартири [ADDRESS] Згідно Свідоцтва про право власності від 23 квітня 2013 року квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON], [PERSON], в рівних долях. (а.с. 4) Згідно Договору дарування від 08 грудня 2014 року 1/3 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] (мати позивача) подарувала належну їй на праві приватної власності частину спірної квартири. (а.с. 7) З матеріалів справи вбачається, що позивач є спадкоємцем всього майна, яке належало спадкодавцю на момент його смерті. Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.10.2014 р., Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.10.2014 р., та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.06.2014 р. (а.с. 17-22) В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями першої черги окрім позивача є також рідний син померлого - [PERSON], [INFO], та його дружина [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що вищевказані особи, які мають право на спадкування за законом, відмовились від належної їм частини спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача. (а.с. 15-16) Пункт 27 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 р. за № 7 передбачає, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до третьої особи, однак приватний нотаріус [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спірної квартири відмовила, посилаючись на те, що померлий [PERSON] не зареєстрував своє право власності у відповідності до вимог п. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". (а.с. 23) Відповідно до ст. 1261 ЦК України, діти померлого спадкодавця мають право у першу чергу на спадкування. Крім того, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з правилами ст. 1220 ЦК України. Таким чином, позивач прийняв спадщину, але не має можливості набути її в порядку, передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві приватної власності, оскільки право власності останнього не зареєстроване в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При таких обставинах, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності або його відсутності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 р. за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та після перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу заяви спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями першої черги окрім позивача є також рідний син померлого - [PERSON], [INFO], та його дружина [PERSON], [INFO], однак вищевказані особи, які мають право на спадкування за законом, відмовились від належної їм частини спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача. (а.с. 15-16) Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved