Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" про захист прав споживача шляхом визнання правовідносин припиненими. В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18 (набрало законної сили 04.12.2018 р.) з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» було стягнуто 28 798.12 гривень заборгованості (яка складається з: 15 225,73 грн. - заборгованість за кредитом (тілом), 11 724,86 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом та 1 847,53 грн. - штрафні санкції) та 1 160.30 гривень - витрат по сплаті судового збору. Отже загальна сума стягнення складає 29 958, 42 гривень, суд обґрунтовано відмовив у стягненні пені та зменшив розмір штрафів повторне стягнення яких є неможливе. 04 лютого 2019 року [PERSON] повністю виконав рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18, що підтверджується зокрема: квитанцією № 64 від 04.02.2019р. на суму 15 225,73 грн., призначення платежу: тіло кредиту згідно рішення суду у справі № 569/14115/18 від 02.11.2018 р.; квитанцією №70 від 04.02.2019 р. на суму 14 735,00 грн., призначення платежу: погашення боргу згідно рішення суду у справі № 569/14115/18 від 02.11.2018 р. Суми зазначені в даних квитанціях навіть перевищує загальну суму стягнення з рішенням суду 29 960, 73 гривень. Проте згідно інформації розміщеної в платіжній системі Відповідач «Приват24» йому продовжує незаконно нараховуватися заборгованість за кредитом згідно Анкети-заяви б/н від 08.04.2015 р., як станом на день подачі даного позову становить 40 539, 87 гривень, не враховуючі штрафів. Навіть якщо з моменту звернення до суду до винесення рішення пройшло 4- 5 місяців сума нарахованих процентів не може становити 40 539,87 грн. оскільки це буде складати більше 700% річних, що суперечить кредитному договору, рішенню суду про стягнення заборгованості та вимогам закону. Отже, незважаючи на повне та фактичне виконання Позивачем рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18, яким встановлено суму боргу по кредитному договору, ПАТ КБ "Приватбанк" незаконно здійснює облік заборгованості та не визнає виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. Просить визнати припиненими правовідносини по кредитному договору від 08.04.2015 р. укладеним (згідно Анкети-Заява № б/н від 08.04.2015 року) між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] з 04 лютого 2019 року у зв`язку з виконанням зобов`язання позичальника, проведеним належним чином. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача адвокат Тарасюк Ю.М. в судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача адвокат Кузін Є.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Свою правову позицію обґрунтовував тим, що позовні вимоги суперечать доводам позивача, викладеним в описово- мотивувальній частині позовної заяви. Так, [PERSON] посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018року у справі № 310/11534/13-ц, відповідно до якої, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. З врахуванням аргументів позивача і правових позицій Великої Палати Верховного Суду, звернення Банку з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості і винесення судом рішення, яким ця заборгованість стягнута, свідчать про закінчення строку дії кредитного договору, а отже, і про припинення правовідносин за цим договором, оскільки в такому випадку кредитор позбавлений можливості нараховувати відсотки за користування кредитом та інші платежі, крім виникнення в нього права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Саме у зв`язку із несвоєчасним виконанням рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року у справі № 569/14115/18, Банк нараховував відсотки в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України. Нарахування Банком відсотків в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі, з яким не погоджується позивач, не може бути предметом розгляду і доказування у справі № 569/6552/19. Крім того, нарахування Банком відсотків жодним чином не порушує прав та законних інтересів позивача, оскільки відповідач з позовом про стягнення заборгованості по вказаних відсотках з [PERSON] до органів судової влади не звертався. Просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача шляхом визнання правовідносин припиненими, у справі № 569/6552/19. Ухвалою суду від 10.04.2019 р. головуючим суддею [PERSON] відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою Рівненського міського суду від 29.05.2020 р. головуючим суддею [PERSON] за клопотанням представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Є.В. Кузіна ухвалено здійснити судове провадження у режимі відеоконференції . Ухвалою Рівненського міського суду від 11.06.2020 р. головуючим суддею [PERSON] у задоволенні клопотання представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено. Ухвалою Рівненського міського суду від 02.10.2020 року прийнято до провадження судді Панас О.В. цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" про захист прав споживача шляхом визнання правовідносин припиненими у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку. Ухвалою Рівненського міського суду від 04.01.2021 р. за клопотанням представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Кузіна Є.В. ухвалено здійснити судове провадження у режимі відеоконференції . Заслухавши пояснення сторін, дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18, яке набрало законної сили 04.12.2018 р. позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь АТ КБ "Приватбанк", код ЄДРПОУ 14360570, заборгованість в сумі 28 798 (двадцять вісім тисяч сімсот дев"яносто вісім) грн. 12 коп. (яка складається з: 15 225,73 грн. - заборгованість за кредитом (тілом), 11 724,86 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом та 1 847,53 грн. - штрафні санкції) та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1160 (одна тисяча сто шістдесят) грн. 30 коп. Оглянутими копіями квитанцій № 64 від 04.02.2019р. на суму 15 225,73 грн., призначення платежу: тіло кредиту згідно рішення суду у справі № 569/14115/18 від 02.11.2018 р.; та № 70 від 04.02.2019р. на суму 14 735,00 грн., призначення платежу: погашення боргу згідно рішення суду у справі № 569/14115/18 від 02.11.2018 р. підтверджується, що [PERSON] повністю виконав рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чино м відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільної законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитні- договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Таким чином, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18 достроково змінило зобов`язання позивача, як позичальника щодо повернення кредиту частинами до певної дати, на обов`язок з виконання судового рішення та повернення достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором. Унаслідок такого рішення залишаються зобов`язання зі сплати боргу, визначеного судовим рішенням, та право кредитора (не обов`язок) на нарахування, передбачені частиною другою статті 625 ПК України, за час невиконання такого рішення. Тому після ухвалення рішення про дострокове задоволення вимог Відповідача по даній справі, останній має право лише на отримання сум, передбачених лише частиною другою статті 625 ЦК України, що є гарантією належного виконання зобов`язання. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту (дострокове стягнення) незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Крім того, колегія суддів зазначила, що разом із застосуванням закону має бути забезпечено особливий захист людини як більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін цивільно-правових відносин шляхом застосування визначених особливостей правовідносин у сфері споживчого кредитування. Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, і за її межами. З оглянутої заяви [PERSON] від 05.02.2019 р. та від 26.02.2019 р. та адвокатського запиту від 05.02.2019 р. та від 26.02.2019 р. вбачається, що позивач та його представник в період з 05.02.2019 р. по 26.02.2018 р. неодноразово письмово зверталися до Відповідача з наступними проханнями (вимогами), а саме: видати довідку про відсутність боргу по кредиту (картковому рахунку [PERSON] згідно Анкети-Заява № б/н від 08.04.2015 року, у зв`язку з повним виконанням зобов`язань; У випадку нарахування додаткових процентів за користування кредитом, період з моменту подачі позову до винесення рішення у справі: привести заборгованість (облік та нарахування) по кредиту [PERSON] згідно Анкети-Заява № б/н від 08.04.2015 року у відповідність до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18. Надати інформацію, яку суму процентів потрібно сплатити для отримання довідки про відсутність боргу та закриття карткового рахунку(кредиту) [PERSON] згідно Анкети-Заява № б/н від 08.04.2015 року та повідомити порядок отримання такої довідки у Вашому банку. Проте, відповідачем не надано інформації по адвокатським запитам , а на заяву позивача від 26.02.2019 р. була надана відповідь вих.№ 20.1.0.0.0 190226/852від 05.03.2019 р. про наявність заборгованості (без зазначення її розміру) та вимогою її погасити. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що кредитодавець, який публічно запропонував умови кредитного договору (договір приєднання), повинен сам належно їх виконувати та приймати виконання зобов`язання (в тому числі згідно рішення суду) від позичальника. Таким чином, враховуючи повне та фактичне виконання [PERSON] рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18, яким було встановлено суму боргу по кредитному договору б\\н від 08.04.2015р., та з урахуванням викладених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки правовідносини між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" , які випливали з умов договору є припиненими з моменту виконання рішення суду. А правовідносини між сторонами у період між ухваленням рішення та його виконанням регламентовані положенням ч.2 ст. 625 ЦК України і за своєю правовою сутністю відмінні від порядку виконання умов договору кредиту, а є відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання визначеного рішенням суду. Відтак, суд прийшов до висновку, що слід визнати припиненими правовідносини по кредитному договору від 08.04.2015р., укладеного згідно Анкети-заяви № б\\н від 08.04.2015р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] з 04.02.2019 у зв`язку з виконанням зобов`язань позичальником, проведеним належним чином на виконання рішення Рівненського міського суду від 02.11.2018р., що не позбавляє права Банк, у разі наявності правових підстав, на захист порушеного права в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України за період виконання судового рішення. Відповідно до п.1 ч.2 чт. 141 ЦПК судовий збір від сплати якого позивач був звільнений при пред`явленні позову, підлягають до стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved