Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та виплаті вихідної допомоги у розмірі 107 957,22 грн. без утримання податків та зборів; стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення положень ст. 116 КЗпП України не виплатив позивачу нараховану заробітну плату у розмірі 107 957,22 грн. за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року в день її звільнення з посади інженера другої категорії службових розподільчих мереж. У зв'язку з отриманням від відповідача копії табуляграм за період з 09.2017 року по 04.2018 року, з яких стала відомою інформація про розміри нарахованої позивачу заробітної плати за вказаний період, представником позивача [PERSON] 05.07.2018 року подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати та виплати вихідної допомоги у сумі 99 769,49 грн. без утримання податків та зборів. Представник відповідача надав відзив в якому виклав свої заперечення проти позову посилаючись на те, що сума заборгованості, яка зазначена в довідці є сумою без урахування податків та зборів та не змінилася. Крім того, представник відповідача вважає, що підготовка позовної заяви про стягнення заробітної плати не є складною, оформлення процесуальних документів по справі не потребувало затрати значного часу та не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, просить зменшити розрахунок витрат на послуги адвоката по зазначеній справі. Просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2018 року відмолено у задоволенні клопотання відповідача про судовий розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2018 року прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог до відповідача. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2018 року прийнято до свого провадження дану цивільну справу суддею Ходько В.М., у зв'язку з закінченням повноважень судді Шалагінової А.В. повторно розпочато розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи відкладався у зв'язку з витребуванням доказів. Учасники справи в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] за наказом № 52к від 16.02.1981 року була прийнята на роботу до Запорізького центрального підприємства електричних мереж ПЕО «Дніпроенерго» на посаду вантажника складського господарства, наказом № 414к від 22.10.1984 року переведена електромонтером 4 розряду місцевої служби релейного захисту автоматики та телемеханіки, наказом № 1 від 03.07.1995 року ЗЦПЕС ПЕО «Дніпроенерго» перейменовано в Запорізькі центральні електричні мережі ДАЕК «Запоріжжяобленерго», наказом № 477к від 20.12.200 року переведена слюсарем по КІП та автоматиці 5 розряду, наказом від 08.08.2003 року підприємство перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», наказом № 3393к від 10.09.2004 року переведена в службу релейного захисту та автоматики Запорізьких високовольтних електричних мереж слюсарем по КІП та автоматиці 5 розряду, наказом № 7к від 02.01.2008 року переведена в службу розподільчих мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго» інженером, наказом № 180к від 21.06.2010 року переведена інженером в групу підготовки виробництва службових розподільчих мереж, наказом № 2049к від 01.07.2014 року переведена інженером другої категорії службових розподільчих мереж, з 01.02.2017 року підприємство перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», наказом № 1743к від 26.04.2018 року звільнена за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства про працю, умов колективного договору чи трудового договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами трудової книжки (а.с.10-12). Згідно повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільненні [PERSON] за період вересень 2017 року - квітень 2018 року нараховано заробітну плату у сумі 69 268,32 грн. (а.с.14). У матеріалах справи містяться індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] форми ОК-5 (а.с.15), та витяги зі штатного розкладу, із наказу (а.с.47-50). Згідно наданих до суду довідок про не виплачену заробітну плату, відповідач станом на 26.09.2018 року має перед позивачем заборгованість із заробітної плати за період вересень 2017 року - квітень 2018 року в сумі 69 268,32 грн. Відповідно до ст.ст.47, 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Однак, в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство не провело остаточний розрахунок з позивачем за виконану ним роботу, чим порушено його трудові права. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки "класичне" право власності, яке розглядається в Україні, а й до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Відповідно до ч.1 ст.21, ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. За таких вищенаведених підстав, оскільки відповідачем не було проведено розрахунку з позивачем та не виплачена належна йому заробітна плата, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу щодо стягнення з відповідача заборгованості з заробітної плати у розмірі 69268,32 грн. (без урахування податків та інших обов'язкових платежів), в іншій частині відмовити за необґрунтованості та недоведеності. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., суд виходить з такого. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов'язані з розглядом справи. За змістом ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання адвокатських послуг, розрахунком суми оплати за правову (правничу) допомогу, довідкою про перерахунок коштів за надання правничої допомоги у сумі 2 000,00 грн., описом робіт (наданих послуг, виконаних адвокатом. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміром позовних вимог, оскільки справа не є складною, не потребує значного часу на виконання робіт, тому на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 1 400,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial