Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до Старосинявського районного суду із позовом до [PERSON], третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова»\~ про відшкодування завданої майнової шкоди. В обґрунтування вимог посилається на те, що між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс - 1» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 097460 від 30.01.2015 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією напівпричепа BODEX KIS 3P державний рейстраційний номер [NUMBER]. 2 квітня 2015 року на 5-му кілометрі автодороги ПСО, що у Бориспільському районі Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Даф», державний рейстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом BODEX KIS 3P, державний рейстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та «Вольво», державний рейстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Даф», державний рейстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом BODEX KIS 3P, державний рейстраційний номер [NUMBER], та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 215742,61 грн. Згідно постанови Старосинявського районного суду від 15.07.2015 року провадження у справі відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Разом з тим, вину [PERSON] було визнано судом. Відповідно до умов договору страхування, позивач, як страховик, виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Даф", відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 097460 від 30.01.2015 року, страхове відшкодування в розмірі 112941, 78 грн. А тому, після виплати страхового відшкодування, у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в сумі 112941, 78 грн. Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву, відповідно до якої просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач та його представник проти позову заперечили, оскільки відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. На час вчинення ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ "Кімет-Трансбуд", а тому особою відповідальною за спричинену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є ТОВ "Кімет-Трансбуд". Представник третьої особи, який належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не зявився. Судом встановлено наступні обставини. 2 квітня 2015 року на 5-му кілометрі автодороги ПСО, що у Бориспільському районі Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Даф», державний рейстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом BODEX KIS 3P, державний рейстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та «Вольво», державний рейстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Даф», державний рейстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом BODEX KIS 3P, державний рейстраційний номер [NUMBER], та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 215742,61 грн. Між позивачем - ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс - 1» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 097460 від 30.01.2015 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією напівпричепа BODEX KIS 3P державний рейстраційний номер [NUMBER]. Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Позивач, як страховик, згідно платіжного доручення № 33603 від 24 червня 2015 р. виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Даф" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, серії АМ № 097460 від 30.01.2015 року, страхове відшкодування в розмірі 112941, 78 грн. Вина [PERSON] підтверджується постановою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2015 р. у справі № 684/552/15-п, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку з перебігом строку притягнення до адміністративної відповідальності, що не заперечує його вину у скоєнні ДТП. З огляду на викладене до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, серії АМ № 097460 від 30.01.2015 року, перейшло право вимоги, яке Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс-1" мало до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 27 Закону України "Про страхування"\~\~та\~\~ ст. 993 Цивільного кодексу України\~визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Транспортний засіб "Вольво", державний реєстраційний номер [NUMBER], яким скоєно ДТП, що спричинило нанесення шкоди автомобілю «Даф», державний рейстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом BODEX KIS 3P, державний рейстраційний номер [NUMBER], переданий у лізинг\~\~ТОВ "Кімет-Трансбуд", що підтверджується договором лізингу від 12.06.2014 року № 1564-FL. 12.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Трансбуд" укладено договір фінансового\~\~лізингу № 1564-FL, предметом якого є новий вантажний автомобіль [PERSON] з самоскидом. 14.07.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кімет-Трансбуд" підписано акт приймання передачі нового вантажного автомобіля [PERSON] з самоскидом. П. 3.3 договору лізингу передбачено, що з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов'язані з користуванням та володінням предмета лізингу. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про фінансовий лізинг" з моменту передачі предмета лізингу у володіння лізингоодержувачу ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу переходить до лізингоодержувача, якщо інше не встановлено договором. Предмет лізингу та/або пов'язані із виконанням лізингових договорів ризики підлягають страхуванню, у разі якщо їх обов'язковість встановлена законом або договором. Витрати на страхування за договором лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 4.3 договору лізингу лізингоодержувач звільняє лізингодавця від відповідальності та зобов'язаний нести відповідальність максимально наскільки це можливо, відповідно до законодавства України, стосовно будь-яких претензій, вимог або проваджень проти лізингодавця як власника предмета лізингу, щодо будь-якого травмування, смерті, пошкодження або втрати, спричинених навколишньому середовищу, юридичним та фізичним особам або майну, що виникли прямо або опосередковано внаслідок володіння, експлуатації, транспортування або стану предмету лізингу протягом строку лізингу або протягом терміну володіння лізингоодержувачем предметом лізингу, якщо він довший. На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Факт перебування відповідача [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ "Кімет-Трансбуд" підтверджено копією товарно-транспортної накладної № АБ-09 від 02.04.2015 та наказом № 9-К від 14.07.2014 року про зарахування [PERSON] з 14.07.2014 року на посаду водія ватажного автомобіля з посадовим окладом згідно штатного розпису, листом директора "Кімет-Трансбуд" від 11.11.2016 року . А тому, враховуючи те, що відповідач [PERSON] на момент здійснення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ "Кімет-Трансбуд" та здійснював свої трудові обов'язки керуючи автомобілем «Вольво», державний рейстраційний номер [NUMBER], належним ТОВ "Кімет-Трансбуд", позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed