Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права власності на частку майна члена бувшого колгоспного типу двору. 18.11.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Справа розглядалася в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Позивачі мотивували свої вимоги тим, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору по [ADDRESS] були позивачі та [PERSON] - голова двору. Вказали, що [PERSON] помер [INFO] і відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом 1/7 частину житлового будинку в [ADDRESS] успадкувала дочка [PERSON] . Просили визнати за кожним з позивачів право на 1/7 частину будинку. Відповідач відзиву на позов до суду не подав. Судом було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, №1471 від 16.11.2020 року станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору по [ADDRESS] були: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - дружина; [PERSON] - дочка; [PERSON] - дочка; [PERSON] - онука; [PERSON] - онука; [PERSON] - зять. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Річківської сільської ради від 04.02.2020 року № 6 «Про розподіл часток колишнього колгоспного двору [ADDRESS] » розділено колишній колгоспний двір в [ADDRESS] в рівних частинах: 1/7 частина за [PERSON] (померлим); 1/7 частина за [PERSON] ; 1/7 частина за [PERSON] ; 1/7 частина за [PERSON] ; 1/7 частина за [PERSON] ; 1/7 частина за [PERSON] ; 1/7 частина за [PERSON] . З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2020 року вбачається, що [PERSON] успадкувала 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.112 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору по [ADDRESS] були: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - дружина; [PERSON] - дочка; [PERSON] - дочка; [PERSON] - онука; [PERSON] - онука; [PERSON] - зять, а тому ці особи мають право власності на майно, яке належало даному колгоспному двору. За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: approved