Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулося в суд з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 800003557 від 04.04.2008 року в розмірі- 565 659,68 грн., з них: заборгованість за кредитом- 526 259,22 грн., заборгованість по відсоткам- 25 916,14 грн., пеня- 13 484,32 грн., а також понесені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.04.2008 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 800003557, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 30 000,00 доларів США. В свою чергу, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 30 000,00 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку, однак у порушення умов Договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, у результаті чого станом на 18.08.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 23 900,44 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 526 259,22 грн., за відсотками - 1 177,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 25 916,14 грн. Крім того, у зв'язку із систематичним порушенням позичальником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому було нараховано неустойку. На 18.08.2015 року розмір неустойки становить - пеня - 612,40 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає -13 484,32 грн. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі, у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Тому, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про стягнення заборгованості. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 вересня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (т.1, а.с.30). 30 жовтня 2015 року відповідачем, через канцелярію суду подано заперечення на позовну заяву, згідно яких у задоволенні вимог просив відмовити. Крім того, через канцелярію суду, від відповідача надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", якою просив визнати неукладеним кредитний договір №800003557 від 04.04.2008 року, а також стягнути із відповідача на його користь судові витрати. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання неукладеним кредитного договору та іпотечного договору до нього, залишено без руху. Запропоновано [PERSON] подати до суду в установлений строк належним чином оформлену зустрічну позовну заяву, конкретизувавши зміст позовних вимог та копії всіх документів, що додаються до позову відповідно до кількості відповідачів, довнести кошти по оплаті судового збору в розмірі - 4,20 грн. ( з врахуванням вже сплаченого- 483,00 грн.), надавши до суду оригінал квитанції (т.1, а.с.70). Надалі, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання неукладеним кредитного договору об"єднано в одне провадження з первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 1, а.с. 86, 87). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2016 року , заяву представника Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання неукладеним кредитного договору- задоволено частково. Забезпечено позов Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом накладення арешту із забороною здійснювати відчуження:1 / 4 частки земельної ділянки площею 0,0582 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS] та 1 / 3 частки квартири [ADDRESS], які належать на праві спільної часткової власності відповідачу [PERSON] , в межах ціни позову Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на суму 565 659,68 грн. В іншій частині заяви про забезпечення позову- відмовлено. Разом з цим, відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2016 року, залишеної без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 07 липня 2016 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2017 року, в порядку п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання неукладеним кредитного договору - залишено без розгляду (т. 1, а.с. 200, 224; т.2, а.с. 18-19). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2017 року , заяву представника [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову від 04 лютого 2016 року - задоволено частково. Заходи забезпечення позову Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, застосовані ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 лютого 2016 року, в частині - шляхом накладення арешту із забороною здійснювати відчуження: 1 / 3 частки квартири [ADDRESS], які належать на праві спільної часткової власності відповідачу [PERSON], скасовано. В решті вимог заяви про скасування заходів забезпечення позову- відмовлено. Також, 30 травня 2017 року ухвалою цього ж суду, за клопотанням представника відповідача, провадження у справі зупинено до набрання законної сили судового рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі №405/5834/15-ц ( номер провадження 2/404/1388/15) за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" Кіровоградське відділення ПАТ "Альфа-Банк" про визнання неукладеним та недійсним кредитного договору №800003557 від 04.04.2008 року(т. 2, а.с. 61, 64). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На адресу суду 01 серпня 2018 року надійшло клопотання представника ПАТ "Альфа-Банк" про поновлення провадження у справі, в зв"язку із набранням законної сили рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2018 року по справі №405/5834/15-ц ( номер провадження 2/404/1388/15) за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" Кіровоградське відділення ПАТ "Альфа-Банк" про визнання неукладеним та недійсним кредитного договору. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 серпня 2018 року поновлено провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. На ухвалу суду від 02.08.2018 року , 17 серпня 2018 року відповідачем, через канцелярію , подано відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені вимоги банку до нього не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Зазначав, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» не підлягають задоволенню, у зв'язку із тим, що кредитний договір № 800003557 від 04.04.2008 року є безгрошовим і тому неукладеним. При розгляді 04.04.2018 року в апеляційному суді Кіровоградської області його апеляційної скарги на рішення від 10.04.2018 року Ленінського районного суду міста Кіровограда по справі № 405/5834/15-ц про визнання кредитного договору № 800003557 від 04.04.2008 року неукладеним та недійсним, представник ПАТ «Альфа-Банк» прямо повідомила суд, що у ПАТ "Альфа-Банк" повністю відсутні касові документи про видачу йому суми кредиту на руки через касу банку, що прямо вказує на безгрошовість та не укладення договору № 800003557 від 04.04.2008 року. Доказом передання суми кредиту готівкою в руки йому має бути виключно Заява на видачу готівки, яка повинна мати напис про особисте отримання грошової суми та підпис отримувача грошей. Оскільки, банк не надав суду ніякого оригіналу першого екземпляру цієї Заяви, досліджений судом може бути тільки другий примірник цієї Заяви, який наданий ним до матеріалів справи і який банк найменував як «дублікат». В цій Заяві повністю відсутній його підпис як отримувача, що і доводить безгрошовість договору № 800003557 від 04.04.2008 року. Представником позивача 12 вересня 2018 року подано до суду відповідь на відзив, згідно якого просила відхилити наведені відповідачем у відзиві заперечення та задовольнити позовну заяву банку в повному обсязі. Належним та допустимим доказом є копія меморіального ордеру № 19200 від 04.04.2008, за яким відбулася видача кредиту за кредитним договором №800003557 від 04.04.2008 року в сумі 30 000,00 дол. США. Згідно зазначеного меморіального ордеру кредитні кошти були перераховані з рахунку 22033800003557 (останні цифри номеру- рахунку «800003557» повністю відповідають номеру Кредитного договору) на рахунок 10025118. Меморіальний ордер № 19200 від 04.04.2008 року є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує факт видачі кредитних коштів в сумі 30 000 дол. США з рахунку, на якому обліковується сума наданого [PERSON] довгострокового кредиту на поточні потреби за Кредитним договором № 800003557, готівкою через касу банку. В матеріалах цивільної справи перебуває також виписка по рахункам відповідача. Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Тобто, дана виписка також є належним і допустимим доказом на підтвердження факту видачі кредитних коштів. Що стосується посилань на дублікат Заяви на видачу готівки, повідомила, що даний документ був збережений в електронному вигляді, та відповідає положенням Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, що затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, та виданий [PERSON] на його звернення працівником банку. Всі зазначені первинні бухгалтерські документи повністю відповідають один одному, узгоджуються між собою та відповідно являються належними та допустимими доказами на підтвердження факту видачі кредитних коштів позичальнику. Окрім того, відповідач також приступив до виконання кредитного договору та на протязі тривалого часу сплачував чергові платежі по кредитному договору (на підтвердження цього в матеріалах справи є розрахунок заборгованості та виписка по рахунку, а також копії заяв на переказ готівки). Платежі [PERSON] здійснювались з моменту укладення кредитного договору 04.04.2008 року, а припинив він сплачувати заборгованість за договором лише з червня 2015 року. Всі обставини, на які посилається у відзиві відповідач, вже досліджені судами у іншій цивільній справі за участю тих самих сторін, їм надано правову оцінку та ухвалено відповідні рішення за наслідками судового розгляду. Факт отримання відповідачем кредиту за кредитним договором, а також факт дійсності та укладення Кредитного договору встановлений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2016 року, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року по справі №405/6126/15-ц, рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда №405/5834/15-ц від 10 квітня 2018 року, постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.07.2018 року. Таким чином, дані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Отже, посилання відповідача на ніби-то не укладення Кредитного договору через 9 років після отримання ним кредиту згідно цього ж таки Договору свідчить про намір уникнути виконання взятих на себе зобов'язань. У Договорі сторони погодили всі істотні умови, необхідні для даного виду договорів, наявні фактичні дані щодо його виконання обома сторонами, а також прийняття сторонами умов Кредитного договору діями, тому підстави вважати Договір неукладеним відсутні. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила задовольнити, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити повністю. Заслухавши виступи представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом з'ясовано, що 04.04.2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», було укладено кредитний договір № 800003557, відповідно до пункту 2 якого , банк надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в іноземній валюті в сумі 30 000,00 доларів США, а [PERSON] в свою чергу, зобов»язався в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі (п.3 договору). Крім того, між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] були укладені ряд додаткових угод щодо вищезазначених договорів, а саме: додатковий договір від 04.02.2015 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 800003557 від 04.04.2008 року та 27.10.2015 року договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 800003557 від 04.04.2008 року. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіряючи доводи сторін, надаючи оцінку пред'явлених ними доказів в обґрунтування своїх доводів (заперечень), суд, приходить до наступного. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Крім цього, ч. 2, 3 статті 533 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент іноземної валюти, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Факт отримання позивачем [PERSON] кредиту за кредитним договором встановлений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2016 року та ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року по справі № 405/6126/15-ц. Ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 липня 2018 року, у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Кіровоградського відділення ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору неукладеним відмовлено (т.с. 2, а.с.83-87, 89-92). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, суд вважає, що між банком та відповідачем 04 квітня 2008 року був укладений кредитний договір, який виконувався сторонами. Так, банком виконані всі взяті на себе зобов»язання, передбачені договором, що підтверджується виписками по рахункам відповідача та копією меморіального ордеру № 19200 від 04.04.2008 року. В свою чергу, відповідач також частково виконував умови договору, здійснював погашення кредиту. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідач перед позивачем належним чином не виконав зобов'язання, внаслідок чого станом на 18 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі - 565 659,68 грн., з них: заборгованість за кредитом- 526 259,22 грн., заборгованість по відсоткам- 25 916,14 грн., пеня- 13 484,32 грн. (т.с., а.с. 18). Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( частина третя статті 549 ЦК України). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України). 21 травня 2015 року за вих.№45784-102 б/б ПАТ "Альфа-Банк" на адресу [PERSON] направлено вимогу про дострокове повернення кредиту (т.с. 1, а.с.16), однак останній вимогу не виконує. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов банку у повному обсязі, оскільки доводи відповідача такого висновку суду не спростовують. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 654,00 грн. - судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved