Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, [PERSON], яка померла [INFO], свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори в.о. зав. міської контори від 04.10.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2263 та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори в.о. зав. міської контори від 04.10.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2265, оскільки при видачі документів прізвище власника житла записано як "[PERSON]", замість правильного "[PERSON]", тобто допущена помилка. За таких обставин заявник не може оформити право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON], а тому змушений звернутись до суду із заявою, щоб встановити факт належності правовстановлюючого документів на нерухоме майно. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, направивши до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав вимоги, зазначені у заяві, просив суд їх задовольнити, справу розглядати за його відсутності. Представник Золотоніської міської ради в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, Золотоніська міська рада проти задоволення вимог заяви [PERSON] не заперечує. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини осіб, що беруть участь у справі, суд розглядає цивільну справі за відсутності представника сільської ради. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] від 02.08.2005 року) [PERSON] померла [INFO] у віці 84 років. У свідоцтві про право власності на 1/2 частину житлового будинку, посвідченому Гавриленко Н.П., зав. районною в.о. зав. міською державною нотаріальною конторою від 04.10.1994 року, зареєстрованому в реєстрі за № 2263 та свідоцтві про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, посвідченому Гавриленко Н.П., зав. районною в.о. зав. міською державною нотаріальною конторою від 04.10.1994 року, зареєстрованому в реєстрі за № 2265, прізвище, ім`я та по-батькові власника житла записано як "[PERSON]". У свідоцтві про одруження (серії [NUMBER] від 25.05.1952 року) прізвище, ім`я та по-батькові дружини після одруження записано російською мовою як "[PERSON]". У свідоцтві про народження заявника (серії [NUMBER] від 29.05.1954 року) прізвище, ім`я та по-батькові матері записано російською мовою як "[PERSON]". Відповідно до довідки № 4917 від 19.06.2018 року, виданої виконкомом Золотоніської міської ради [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. На день його смерті за цією ж адресою була зареєстрована [PERSON], [INFO]. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] від 21.11.2018 року та [PERSON] від 20.11.2018 року по [ADDRESS] проживала [PERSON], [INFO], який будували разом з чоловіком.На даний час у будинку проживає їх син [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що при оформленні та видачі правовстановлюючих документів на житло була допущена помилка при перекладі з російської мови на українську та прізвище власника житла було вказано як "[PERSON]", замість правильного - "[PERSON]". За таких обставин у суду не виникає жодних сумнівів щодо факту належності правовствновлюючих документів на житло від 04.10.1994 року саме [PERSON], а тому суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved