Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Представник фінансової установи звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що 07.02.2013 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 1500. 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір було підписано відповідачем, що відповідно до умов договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, однак відповідач у зв'язку із порушенням взятих на себе зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасності внесення чергових платежів на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору та станом на 31.10.2015 року допустив заборгованість, яка складає 12 910,45 гривень, що свідчить про неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, а відтак дає право фінансовій установі відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на примусове стягнення із боржника сум за кредитним договором та штрафних санкцій на загальну суму 12 910,45 гривень, яка складається із: 1496,29 грн. - заборгованість за кредитом; 7673,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 грн. фіксована частина штрафу; 590,97 грн. штраф процентна складова. Також позивач просив суд вирішити питання судових витрат у даній справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у заявленому обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що строк дії картки визначається виробником карток. Питання зміни процентної ставки за договором, сторони узгодили відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, з якими позивач ознайомлена, проставивши підпис у заяві - анкеті. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи по суті був оповіщений в установленому законом порядку за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання. Заяви про відкладення розгляду справи, або розгляду справи у її відсутності до суду не направила. 19.09.2016 року судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Відповідно до Анкети - Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, 07.02.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ "IIРИВАТБАНК" було укладено кредитний договір № б/н. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] (а.с. 5 на звороті), вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь\--кого розміру Кредитного ліміту та умов Договору, встановлених Банком. Статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. На виконання умов кредитного договору, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" 07.02.2013 року надав відповідачеві кредитну картку №5211537406798715 строком дії - листопад 2015 р. та кредит у розмірі 300.00. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Наведене свідчить, що банк свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що також підтверджується випискою по особовому рахунку, що наявна в матеріалах справи. З матеріалів справи суд також встановив, що [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим, станом на 31.10.2015 року в неї виникла заборгованість, яка за розрахунками ПАТ КБ "ПриватБанк" становить 12 910,45 гривень та складається із: 1496,29 грн. - заборгованість за кредитом; 7673,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина штрафу; 590,97 грн. штраф процентна складова. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, що порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1496,29 грн., з яких: 746 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 750,29 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь - яких заперечень з боку відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, процентна ставка за користування кредитом була змінена, в порядку визначеному Умовами та правилами банківського обслуговування (пункт 1.1.3.2.3), а саме: 01.09.2014 року до 34,8 %, а 01.04.2015 року до 43,20 %. Також суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни процентної ставки за користування кредитом. Оскільки збільшення банком розміру процентної ставки за кредитним договором було зроблено в односторонньому порядку, відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов та правилами банківського обслуговування, який згідно частини третьої статті 10561 ЦК України слід вважати нікчемним, суд вважає, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30,00 % та в межах строку дії картки. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що з відповідача станом на 31.10.2015 року підлягають стягненню проценти за користування кредитом в сумі 1842,40 грн. (1311,22 грн. + 531,18 грн.), з них: 1311,22 грн. розмір процентів нарахованих банком з моменту укладення договору по 31.08.2014 року, а 531,18 грн. розмір процентів, що підлягають стягнення за ставкою 30,00% за період з 01.09.2014 року по 31.10.2015 року (264,83 грн. (проценти, які нараховані на поточну заборгованість) + 266,35 грн. (проценти, які нараховані на прострочену заборгованість): - з 01.09.2014 року по 30.04.2016 року (426 днів прострочення) * 746 грн. (залишок поточної заборгованості) * 30,00 % (річна процентна ставка) / 360 (кількість днів в році, яка визначена за домовленістю сторін при укладенні договору) = 264,83 грн.; - з 01.09.2014 року по 30.04.2016 року (426 днів прострочення) * 750,29 грн. (залишок простроченої заборгованості) * 30 % (річна процентна ставка) / 360 (кількість днів в році, яка визначена за домовленістю сторін при укладенні договору) = 266,35 грн. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніжна 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при виникненні прострочених зобов'язань на суму 100 гривень та більше клієнт сплачує банку пеню в розмірі 50 гривень. За правилами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В порушенням вимог частини другої і третьої статті 549 ЦК України, пеня і штраф (фіксована складова) нараховані не у відсотках, а у твердій грошовій сумі, тому вказані нарахування не є неустойкою в розумінні ЦК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф (відсоткова складова) в сумі 166,93 грн. (1496,29 грн. (заборгованість за кредитом) + 1842,40 грн. (заборгованість по процентам за користування кредитом) = 3 338,69 грн. * 5%). Вимога позивача про стягнення з відповідача подвійного штрафу за невиконання ним одного кредитного зобов'язання порушує принцип встановлений статтею 61 Конституції України відповідно до якого, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу (фіксована частина) належить відмовити. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути 3 505,62 грн., з них: 1496,29 грн. - заборгованість за кредитом, 1842,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штраф в сумі 166,93 грн., в решті позову слід відмовити з огляду на необґрунтованість. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 1 218, 00 грн. (а.с. 1). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 330,73 грн.

Outcome: partial