Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

29 березня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,5357 га, розташована на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за законом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідач Патютинська сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови з проханням справу розглядати без участі представника. Позовні вимоги визнає. Третя особа відділ у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 28.11.2007 на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 415 від 17.11.2006, було виготовлено та видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 3,54 га у межах згідно з планом, розташовану на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 20/. [INFO] року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 01.03.2008) /а.с. 4/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,5357 га, розташована на території Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за законом, спадщину після смерті [PERSON] прийняла, що підтверджується копією спадкової справи № 46/2017, яка надійшла на запит суду з Козелецької районної державної нотаріальної контори /а.с. 38/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт був втрачений, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 18/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.11.2007, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 3,5357 га, з яких: 2,0691 га - рілля, кадастровий номер [NUMBER], 0,9851 га - сіножать, кадастровий номер [NUMBER], 0,4815 га - пасовище, кадастровий номер [NUMBER] /а.с. 22, 24, 26/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадану земельну ділянку.

Outcome: approved