Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

У лютому 2017 р. позивач за основним позовом звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, посилаючись на те, що між [PERSON] (надалі - Позичальник, Боржник, Відповідач) та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (надалі - Банк, Позивач) 10.10.2007 року був укладений Кредитний договір № 486-011/07Р (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 1 010 000,00 (один мільйон десять тисяч) грн. 00 коп. строком до 10.10.2027 року зі сплатою 15,99% річних. Представник позивача за основним позовом зазначив, що 10.10.2007 року [PERSON] для забезпечення виконання у повному обсязі своїх зобов`язань перед Кредитором за Кредитним договором №486-011/07Р від 10.10.2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору передала в іпотеку Кредитору АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» належне їй на праві власності нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] в Україні. Договір іпотеки посвідчено нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В, зареєстровано у реєстрі за №5097, та накладено заборону відчуження зазначеного в Договорі майна: квартиру [ADDRESS] в Україні (зареєстровано у реєстрі за №5098). За умовами Кредитного договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредити на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до 10 числа наступного місяця (п. 4.4. Кредитного договору), а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений Кредитним договором. Згідно п. 2.1. Кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси Банку. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитними договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 1010 000,00 гривень. Представник позивача за основним позовом зазначив, що зобов`язання [PERSON] перед Кредитором ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» за Кредитним договором №486-011/07Р не виконані. Через неналежне виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором ІТАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» вимушене було звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, як наслідок - рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2016 року (справа №755/8527/16-ц), яким з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитом у сумі 994 471 гри. 64 кой. На сьогодні вказане рішення суду боржником не виконане, заборгованість не сплачено. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпогекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» володіє інформацією стосовно незаконнопроведених дій щодо вивільнення предметів іпотеки, та продажу їх третім особам, щопідтверджується відсутністю відомостей про обтяження предмета іпотеки вДержавному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у вигляді витягів зДержавного реєстру речових прав на нерухоме майно.За інформацією з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іноте», Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , власником значиться [PERSON] . Підстава виникнення права власності:. договір купівлі-продажу квартири серія та номер: 3204, виданий 18.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною A.A. Щодо порушення вимог діючого законодавства при укладанні договору купівлі- продажу від 18.10.2016 року за реєстровим №3204. З отриманих відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною A.A. було посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , за яким власником вказаної квартири значиться [PERSON] . Представник позивача за основним позовом просить суд, визнати недійсним Договір купівлі-продажу серія та номер: 3204, об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , 18.10.2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юніною A.A. та стягнути з відповідачів на користь ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року залучено до справи правонаступників позивачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Довіра та Гарантія. У вересні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Довіра та Гарантія", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юніна Аліна Анатоліївна, Приватний нотаріус Шостківського міського нотаріального округу Буйвал Ганна Василівна про визнання [PERSON] , добросовісним набувачем нерухомого майна. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року прийнято зустрічний позов. Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що 18 жовтня 2016 року між покупцем, [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від імені дружини [PERSON] , було укладено нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу квартири. Договір купівлі-продажу було нотаріально посвідчено Юніною A.A., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 3204. Згідно відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підготовленого приватним нотаріусом Антиповою І.В,. Київського міського нотаріального округ, 17 жовтня 2016 року, запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна було погашено. Також, було вилучено приватним нотаріусом Шосткінського міського нотаріального округу Буйвал Г.В., на підставі листа ПАТ АК «Правекс-Банк» № 468 від 17 жовтня 2016 року, про вилучення із Державного реєстру іпотек, іпотеки за все майно відповідачки [PERSON] 21 жовтня 2016 року, відомості щодо придбаного об`єкта нерухомого майна було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Згідно Інформаційної довідки вбачалось, що є відсутніми відомості про реєстрацію іншого речового права, відомості про державну реєстрацію іпотеки та відомості про державну реєстрацію обтяжень станом на день укладення договору купівлі-продажу квартири. Згідно п. 1. вище вказаного договору продавець - [PERSON] , передала у власність покупця, [PERSON] , який прийняв у власність та оплатив вартість квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В п. 4 договору нотаріально посвідченого купівлі-продажу, представник продавця Брухтій В.А., стверджував, що зазначена квартира, на момент укладання нотаріально посвідченого договору, нікому іншому не подарована, іншим способом не відчужена, не перебуває під арештом, забороною відчуження, судового спору, щодо неї, а також прав на неї у третіх осіб, відповідно ст.659 ЦК України, як у межах і за межами України не має від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення: в наслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб. Також представник продавця свідчив, що заявлені права і подані документи відповідають вимогам законодавства, відсутні суперечності між заявленими та зареєстрованими правами на нерухоме майно, що є предметом цього договору та їх обтяженням, відомості про нерухоме майно, наявні у Державному реєстрі речових прав відповідають дійсності та поданим документам. Також, в договорі було зазначено, що згідно з інформацією, що міститься у витягах, наданих з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстрів до 2013 року, станом на 18 жовтня 2016 року, відсутні актуальні відомості про наявність обтяжень і реєстрацію іпотеки щодо предмету договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відсутність податкової застави станом на 18 жовтня 2016 року, підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави. Позивач за зустрічним позовом зазначив, що представник продавця стверджував, що протягом звітного податкового періоду вона відчужує нерухоме майно вперше, що в судовому порядку також не визнавались дійсними та такими, що відбулися, договори купівлі-продажу або міни будь-яких об`єктів нерухомого майна на території України, за якими продавець був відчужувачем і отримав дохід від такого відчуження. Після вселення в придбану квартиру, Позивач на протязі двох років виконував ремонтно-будівельні роботи жилих приміщень. Відповідно з часу придбання квартири, ним виконано ремонтно-будівельні роботи на загальну суму біля - 350000 грн. Слід зазначити, що посередник [PERSON] , звільняючи квартиру повністю її зруйнував. Демонтував опалювані прилади, електорообладнання, сантехніку, та все можливо було відокремити. 04.09.2018 року на адресу надійшло повідомлення від Святошинського районного суду міста Києва, про виклик до суду. 05.09.2018 року [PERSON] з`явився до вище вказаного суду, де його було проінформовано, що провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ПА «Правекс-Банк» до [PERSON] га до мене [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Зазначив, що продавцем [PERSON] , з якою було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири 16 жовтня 2016 року, у 2007 року було отримано фінансовий кредит у ПАТ «Правекс-Банк» та внесено в заставу квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На даний час кошти отримані [PERSON] в ПАТ КБ «ПравексБанк» повернуті не були. Встановлено, що 27 липня 2016 року рішенням Дніпровським районним судом міста Києва, постановлено стягнути з [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 486-011/07/Р від 10 жовтня 2007 року станом на 13.01.2016 року у розмірі 994 471 грн. 64 коп., та судовий збір в сумі 14917 грн. 07 коп., а всього суму 1 009 388 (один мільйон дев`ять тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 71 коп. Відповідно ПАТ «Правекс-Банк», було подано позов до Святошинського районного суду міста Києва позов про визнання договору купівлі-продажу недійсним укладеного 18.10.2016 року, між покупцем [PERSON] та продавцем [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від імені дружини [PERSON] . Згідно вище вказаного вбачається, що попередня власниця квартири [PERSON] , достеменно знаючи, що квартира перебуває в іпотеці ПАТ «Правекс-Банк», разом з чоловіком, [PERSON] , ввівши в оману протиправно заволоділи коштами в сумі 1031630 грн.. незаконно продавши квартиру. Своїми незаконними діями продавець [PERSON] , та посередник [PERSON] , завдали для [PERSON] значною матеріальної шкоди, протиправно заволодівши грошима. А тому, позивач за зустрічним позовом вважає себе добросовісним набувачем квартири та мотивує це тим, що при укладанні договору купівлі-продажу 18 жовтня 2016 року, будь-яких обставин щодо порушення вимог законодавства України при купівлі спірної квартири відомі йому не були і не могли бути відомі, оскільки на момент купівлі-продажу квартира не перебувала під арештом та під забороною, не знаходилася у податковій заставі, що підтверджується кількома витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивачем було вжито усіх можливих заходів для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна, а тому просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК « Довіра та гарантія», юридична адреса: місто Київ вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок № 5 в визнанні недійсним договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , укладеного між покупцем, [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від імені дружини [PERSON] , нотаріально посвідченого Юніною A.A., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3204. Визнати [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] , добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] , придбану 18.10.2016 р ., у відповідача [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого Юніною A.A., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3204. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази долучені до справи встановив наступне. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (сг. 17 Закону України "Про виконання рішень га застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно ст. 81 ЦК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.2. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.3. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача.4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Представник позивача в судове засідання з`явився, підтримав викладені обставини в позові та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з`явився, проти позову заперечував. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 Цивільного кодексу України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що між [PERSON] (надалі - Позичальник, Боржник, Відповідач) та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (надалі - Банк, Позивач) 10.10.2007 року був укладений Кредитний договір № 486-011/07Р (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 1 010 000,00 (один мільйон десять тисяч) грн. 00 коп. строком до 10.10.2027 року зі сплатою 15,99% річних. Судом встановлено, що 10.10.2007 року між [PERSON] (надалі - Позичальник, Боржник, Відповідач) та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» було укладено Договір іпотеки, який посвідчено нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В, зареєстровано у реєстрі за №5097, та накладено заборону відчуження зазначеного в Договорі майна: квартиру [ADDRESS] в Україні (зареєстровано у реєстрі за №5098). Судом встановлено, що згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2016 року ( справа №755/8527/16-ц) з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 944 471,64 грн. Судом встанволено, що правонаступник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Довіра та Гарантія надав суду Договір купівлі продажу прав за кредитами від 10.08.2017 року та додатки до нього (а.с.116-128 т.1) Згідно яких встановлено, що правонаступник придбав право вимоги лише за кредитним договром номер якого ( а.с.117 т.1) 485-002/07Ф укладений 16.02.2007 року, а не той кредитний договір та договір іпотеки, що вказаний у позовнй заяві та додатках до нього, а саме Дредитний договір та договір іпотеки №486-011/07Р від 10.10.2007 року. Судом встановлено, що правонаступник позивача не довів належними та допустими доказами, а також не повідомив про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 82 ЦПК України, що він є Іпотекодержателем за Договром іпотеки № 486-011/07Р укладений 10.10.2007 року та згідно Договір купівлі продажу прав за кредитами від 10.08.2017 року та додатки до нього ( а.с.116-128, 135-205 т.1) він придбав право вимоги за кредитним договром та іпотечним договром № 486-011/07Р укладений 10.10.2007 р. А тому суд дійшов обгрунтованого висновку, що укладений 18.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , Договір купівлі-продажу квартири: квартиру [ADDRESS] в Україні, який на день продажу не перебував під забороною відчуження ( а.с.12-15 т.1) не порушує право правонаступника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Довіра та Гарантія", як Іпотекодержателя , та правонаступника за кредитним договром, що є предметом цього спору. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Судом встановлено, що із доказів поданих до зустрічного позову та обгрунтувань позивача за зустрічним позовом, щодо визнання його добросовісним набувачем згідно, Договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2016 року- квартири [ADDRESS] , продавець квартири [PERSON] продала належдну їй на праві власності квартиру правомірно, така квартира не перебувала під забороною відчуження на час її відчуження такі докази позивач суду не надав, а саме витяг з відповідного реєстру. Також позивачем та првонаступником позивача не надано доказів, які б свідчили про неправоміність дій посадових осіб, державних реєстраторів, щодо неправомірного скасування заборони та у який час це було здійснено та у якому році та за чією ініціативою, а тому у цьому разі вимоги ст. 330 ЦК України не застосовуються та зустрічний позов також задоволенню не підлягає.

Outcome: approved