Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

24 травня 2016 року представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачів [PERSON], Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області; третя особа Відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області про визнання незаконними та скасування рішення органу виконавчої влади щодо передання земельних ділянок у власність, визнання свідоцтв про право власності на земельні ділянки недійсними та скасування записів про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, яке мотивує тим, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року у справі № 193/1279/15-ц за [PERSON] в порядку спадкування було визнано право власності на земельну ділянку площею 9,110 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, яка належала його померлому батькові [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 000732. При зверненні до Відділу Державного земельного агенства у Софіївському районі та до Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області з метою присвоєння успадкованій земельній ділянці кадастрового номеру та подальшої реєстрації права власності на неї на підставі вказаного рішення суду, представнику позивача за довіреністю - [PERSON] стало відомо те, що ця земельна ділянка перебуває у приватній власності відповідача [PERSON], при цьому Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий на померлого [PERSON], є дійсним та не скасованим. Як з'ясувалося згодом, відповідач [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.02.2014 року приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим № 170, отримав у спадщину право на земельну частку (пай) на землю, яке перебуває у колективній власності КСП «Перемога», розміром 9,10 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі, яке належало його померлому батькові - [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0332987, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією Дніпропетровської області від 10.02.2009 року та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0979 від 10.02.200.9 року. Відповідно до розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації (надалі - [PERSON] РДА) від 10.02.2015 року за № Р-34\\0\\371-15 «Про надання дозволу гр. [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] селищної ради» відповідачу [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою. Розпорядженням [PERSON] РДА від 14.05.2015 року за № Р-150\\0\\371-15 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] на території [PERSON] селищної ради» було: затверджено технічну документацій з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] із земель колишнього КСП «Перемога» на території [PERSON] селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області (кадастрові номери 1225255100:03:005:0329 та 1225255100:03:005:0330); надано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку (пай), що складається з двох відокремлених частин загальною площею - 9,11 га ( з земельної ділянки площею 6,38 га та земельної ділянки площею 2,73 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель колективної власності колишнього КСП «Перемога» на території [PERSON] селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області. Втім, при затвердженні технічної документації із землеустрою відповідачу [PERSON] відповідач [PERSON] РДА, внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків третьою особою по справі - Відділом Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, не звернула уваги на те, що відповідно до викопіювання з плану землекористування Софіїївської селищної ради пай № 283, який було визначено із двох земельних ділянок площами 2,73 га та 6,38 га, вже значиться за [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю ІІІ-ДП №000732, що призвело до видання незаконного розпорядження. У подальшому, на підставі вказаного розпорядження [PERSON] РДА від 14.05.2015 року за № Р-150\\0\\371-15 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо* встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] на території [PERSON] селищної ради» відповідач [PERSON] отримав: свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0329, З цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,38 га, серії САК № 364368, індексний номер 37749684 від 19.05.2015 року, видане Реєстраційною службою Софіївського РУЮ Дніпропетровської області; та свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0330, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,73 га, серії САК № 364367, індексний номер 37748757 від 19.05.2015 року, видане Реєстраційною службою Софіївського РУЮ Дніпропетровської області, в зв'язку з чим просить визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 14 травня 2015 року за № Р-150\\0\\371-185 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] на території [PERSON] селищної ради, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] із земель колишнього КСП "Перемога" на території [PERSON] селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області (кадастрові номери 1225255100:03:005:0329 та 1225255100:03:005:0330); надано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку (пай), що складається з двох відокремлених частин загальною площею - 9,11 га (з земельної ділянки площею 6,38 га та земельної ділянки площею 2,73 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель колективної власності колишнього КСП "Перемога" на території [PERSON] селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області; визнати недійсними: - свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0329, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,38 га, серії САК № 364368, індексний номер 37749684 від 19 травня 2015 року, видане Реєстраційною службою Софіївського РУЮ Дніпропетровської області [PERSON]; свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0330, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,73 га, серії САК № 364367, індексний номер 37748757 від 19 травня 2015 року, видане Реєстраційною службою Софіївського РУЮ Дніпропетровської області [PERSON]; скасувати записи про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: - земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0329 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,38 га; - земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0330, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,73 га за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить його задовільнити. Пояснила, що земельну ділянку незаконно передали у власність [PERSON]. Державний акт ніким не скасовувався. Скасувати запис про державну реєстрацію повинен [PERSON]. Відповідач [PERSON], заперечив проти позову, пояснив, що сертифікат отримав 10 лютого 2009 року. На протязі 6 років землі не було. Нічого не порушив при отриманні землі у власність. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що в 2011 році при внесенні в кадастр, повинні були внести ділянки, на які видані державні акти. Оригінал державного акту відсутній, але державний акт визнаний недійсним згідно оголошення в газеті. Представник відповідача - [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] заперечила проти позову, просить відмовити в задоволенні позову, надавши суду письмові заперечення, в яких вказує, що Розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Софіївського району Дніпропетровської області, яке просить скасувати позивач, прийняте відповідно до ЗК України, ЗУ "Про місцеві державні адміністрації", ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". А [PERSON] було подано повний пакет документів, на підставі яких було прийнято розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 10 лютого 2015 року № Р-150/0/371- 13 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та розпорядження від 14 травня 2015 року № Р-150/0/371-15 про затвердження технічної документації із землеустрою гр. [PERSON] Крім того, зазначає, що право власності на нерухоме майно, об'єктом якого є земельна ділянка площею 6,38 га та 2,73 га гр. [PERSON] було зареєстроване 19 травня 2015 року. А рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом гр. [PERSON] було прийняте 23 жовтня 2015 року. З відповідною заявою до Софіївського районного суду [PERSON] звернувся 30 вересня 2015 року. Тобто, право власності на нерухоме майно [PERSON] було зареєстроване раніше, ніж за [PERSON] було визнано право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Звертає увагу суду на те, що у випуску районного газети "Вісті Софіївщини" від 4 липня 2015 року № 48-49 (2137-2138) було опубліковано оголошення про те, що втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) серії ІІВ-ДП № 000732 від 26 грудня 2001 року, виданий [PERSON], вважати недійсним (а.с. 107-110). Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав: Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується державним актом, який видається і реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно з ч.2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. В судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 2001 року [PERSON], на підставі рішення [PERSON] селищної ради № 419 від 16 листопада 2001 року, видано державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 000732, площею 2,730 та 6,380 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 836 (а.с. 9). 23 жовтня 2015 року рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 9,110 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 9 липня 2005 року згідно Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 000732 виданого 26 грудня 2001 року, зареєстрованого за № 836 в Книзі записів державних актів на право власності на землю (а.с. 21-22). 10 лютого 2009 року, гр. [PERSON] КСП "Перемога" був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації № 45-р розміром 9,10 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який зареєстровано 10 лютого 2009 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0979; право на земельну частку (пай) 1 квітня 2014 року передано [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 2014 року ВВТ № 206004 (а.с. 18). 10 лютого 2015 року було винесено Розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № Р-34/0/371-15 про надання дозволу гр. [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] селищної ради (а.с. 15). 14 травня 2015 року було винесено Розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № Р-150/0/371-15 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] та території [PERSON] селищної ради (а.с. 14). Відповідачем [PERSON]с. була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області площею 6,3800 га та 2,7300 га (а.с. 16). Відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0329, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,38 га, серії САК № 364368, індексний номер 37749684 від 19.05.2015 року, видане Реєстраційною службою Софіївського РУЮ Дніпропетровської області та свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0330, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,73 га, серії САК № 364367, індексний номер 37748757 від 19.05.2015 року, видане Реєстраційною службою Софіївського РУЮ Дніпропетровської області (а.с. 10-14), тобто фактично відповідачу [PERSON] видана земельна ділянка, на яку вже мав право [PERSON], таким чином право власності позивача [PERSON] на земельну ділянку припинене всупереч нормам ст. 140 ЗК України, яка містить вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до статті 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У даному випадку позивач посилається на порушення його земельного права - передачі належної йому земельної ділянки у власність іншій особі. Згідно ч. 2 статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, відповідно до статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Стаття 152 ЗК України надає власнику земельної ділянки або землекористувачу право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому, такий захист здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.2, 3 ст. 152 ЗК України). Аналогічне роз'яснення містить й п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з подальшими змінами. Відповідно до ст. 17 Земельного Кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. За теоретичним визначенням позов це матеріально-правова вимога до відповідача з приводу порушеного права, а належними сторонами в цивільному процесі є особа, якій належить право вимоги (позивач) та особа, яка повинна відповідати за позовом (відповідач) (ст.26 ЦПК України). Право на звернення до суду із вимогою про визнання недійсними рішень органу виконавчої влади та виданих на їх підставі державних актів на право власності на землю (ст.152 ЗК України, ст.386ЦК України) мають власники земельних ділянок і землекористувачі, права яких безпосередньо порушено. Поновлення таких прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється, зокрема судом. Якщо з урахуванням обставин у справі встановлено, що права позивача безпосередньо такими актами не зачіпаються, то це є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не здійснював відчуження своєї земельної ділянки, та його право власності щодо цієї земельної ділянки не припинялося у будь-який інший спосіб. Нормами ст. 152 ЗК України, ст. 386 ЦК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. З огляду на встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до висновку, що оскаржуване позивачем рішення відповідача прийнято не обґрунтовано, без дотриманням принципу рівності перед законом, без дотримання норм земельного законодавства, відтак факт порушення прав позивача зі сторони відповідача є очевидним, тому порушені права позивача підлягають захисту судом шляхом визнання недійсним рішення, оформленого розпорядженням органу виконавчої влади. Суд не може прийняти до уваги заперечення позивача - представника [PERSON] районної державної адміністрації - про те, що 4 липня 2015 року у випуску районної газети "Вісті Софіївщини" від 4 липня 2015 року № 48-49 (2137-2138) було опубліковано оголошення, про те, що втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) серії ІІІ-ДП № 000732 від 26 грудня 2001 року, виданий [PERSON], вважати недійсним (а.с. 110), так-як дане оголошення було винесене після винесення розпорядження від 14 травня 2015 року. А сам державний акт ніким не скасований, хто являється ініціатором даного оголошення в судовому засіданні не встановлено. Що ж стосується позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно: земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0329, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,38 га;\~ земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0330, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,73 га за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], то суд виходить із наступного. Згідно поданого позивачем позову - Відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області зазначено, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У той же час позивач ставить в позові вимоги про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно: земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0329, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,38 га;\~ земельну ділянку, кадастровий номер 1225255100:03:005:0330, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,73 га за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], тобто в даному випадку Відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення та має відповідати за пред'явленим позовом в силу покладених на нього законом повноважень. У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 р. N 2, судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову до відповідача, який не має відповідати за позовом, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Ураховуючи те, що в судовому засіданні представником позивача не було використане право на притягнення другого відповідача, тобто відповідного суб'єкта, який на даний час має право проводити відповідну діяльність, а суд позбавлений можливості за власної ініціативи залучити його до участі у справі, відтак в цій частині вимог слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому ураховуючи, що в задоволені позову частково відмовлено, присуджує із відповідачів [PERSON] та [PERSON] районної державної адміністрації в рівних частках на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до відхиленої суми позовних вимог. На підставі вищевикладеного, ст.ст.15, 16, 328, 373, 378 ЦК України, ст. ст. 12, 17, 35, 81, 116, 118, 121, 125, 126, 152, 155 ЗК України,

Outcome: partial