Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача збитки в розмірі 110415,26 грн. Позовні вимоги мотиву тим, що 10.06.2008 р. між позивачкою [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитно-заставний договір № DN81AR13060070 за умовами якого позивачці було надано кредит у розмірі 8601,85 доларів США строком до 08.06.2015 р. зі сплатою 9,6% річних. Вказаний кредит було надано із цільовим призначенням придбання автомобіля FAW CA6371 MINIVAN(2008 р/в, двигун 802554040-J6, кузов 02833, державний номер [NUMBER]), який виступав заставою за Договором. 07.07.2009 р. представники Херсонської філії ПАТ КБ "Приватбанк", посилаючись на наявну заборгованість вилучили у Позивача автомобіль. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.07.2011 р. по справі № 2-2080/11 дії відповідача було визнано неправомірними та зобовязано повернути Позивачу автомобіль. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.12.2011 р. по справі № 2-2623/11 задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" про звернення стягнення на предмет застави та звернено стягнення на предмет застави, шляхом його продажу Відповідачем в рахунок погашення заборгованості в розмірі 12829,82 доларів США, з яких 8424,55 доларів США заборгованість за кредитом; 1075,37 доларів США заборгованість за відсотками; 653,79 доларів США заборгованість по комісії; 2035,18 доларів США заборгованість з пені; 31,49 доларів США штраф (фіксована сума); 609,44 доларів США штраф (відсоток від суми заборгованості). Вражає, що частина, встановленої Рішення від 20.12.2011 р., заборгованості, що була нарахована з моменту незаконного вилучення автомобіля (07.07.2009 р.) результатом протиправної поведінки Відповідача та відповідно завданими позивачу збитками, які позивачем вираховувалися наступним чином: - рішення суду від 20.12.2011 р. стягнено пеню 2035,18 доларів США; - заборгованість за відсотками 1075,37 доларів США; - заборгованість з комісії. - згідно із розрахунку заборгованості, що був використаний при винесенні рішення від 20.12.2011 р. станом на 10.07.2009 р. розмір пені 27,44 доларів США; заборгованість за відсотками 220,12 доларів США; заборгованість з комісії 34,41 доларів США. Таким чином, понесені збитки позивача, на її думку, становить 3482,37 доларів США, що станом на 04.08.2014 р., за офіційним курсом НБУ 12,18, становить 42415,26 грн. Також, представник Позивача, в позовній заяві зазначає, що автомобіль було придбано для використання його не тільки як засобу пересування, але і для отримання прибутку, тому його вилучення позбавило Позивачку додаткових доходів, які б вона могла отримати. Таким чином, розмір упущеної вигоди внаслідок незаконного вилучення автомобіля FAW CA6371 MINIVAN, державний номер [NUMBER], з володіння Позивача, остання оцінює у 63000,00 грн. До того ж представник Позивача, вказує, що Позивачці завдано моральну шкоду неправомірними діями ПАТ КБ "Приватбанк", яку оцінено у 5000,00 грн. В судовому засіданні представник Позивача, [PERSON], позов підтримав, просив суд його задовольнити з підстав у ньому викладених. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні, позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, так як позовні вимоги є безпідставними. Суд, заслухавши пояснення учасників, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за необгрунтовністю. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 10.06.2008 р. між позивачкою [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитно-заставний договір № DN81AR13060070 за умовами якого позивачці було надано кредит у розмірі 8601,85 доларів США строком до 08.06.2015 р. зі сплатою 9,6% річних. Вказаний кредит було надано із цільовим призначенням придбання автомобіля FAW CA6371 MINIVAN(2008 р/в, двигун 802554040-J6, кузов 02833, державний номер [NUMBER]), який виступав заставою за Договором. 07.07.2009 р. представники Херсонської філії ПАТ КБ "Приватбанк", посилаючись на наявну заборгованість вилучили у Позивача автомобіль. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.07.2011 р. по справі № 2-2080/11 дії відповідача було визнано неправомірними та зобовязано повернути Позивачу автомобіль. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.12.2011 р. по справі № 2-2623/11 задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" про звернення стягнення на предмет застави та звернено стягнення на предмет застави, шляхом його продажу Відповідачем в рахунок погашення заборгованості в розмірі 12829,82 доларів США, з яких 8424,55 доларів США заборгованість за кредитом; 1075,37 доларів США заборгованість за відсотками; 653,79 доларів США заборгованість по комісії; 2035,18 доларів США заборгованість з пені; 31,49 доларів США штраф (фіксована сума); 609,44 доларів США штраф (відсоток від суми заборгованості). Вказані рішення судів, на теперішній час не виконані, що не заперечується сторонами. Статтею 22 ЦК України регулюється відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ст. 22 ч. 1 ЦК України). Згідно ст. 22 ч. 2 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що представником позивача не доведено та не надано належних доказів того, що позивачкою понесені збитки повязані із виконанням рішення суду від 20.12.2011 р., також не доведено, що автомобіль використовувався для отримання прибутку, а наведено лише припущення з цього приводу, суд вважає, що підстав для задоволення вимоги про відшкодування матеріальних збитків та упущеної вигоди не має. Відшкодування моральної шкоди регулюється ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Згідно обгрунтування спричинення моральної шкоди позивачу її спричинення пов"язано з неправомірним діями відповідача щодо незаконного вилучення автомобіля та зволіканням звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави, судом встановлено не було. Тому в задоволенні позову і в цій частині вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed