Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що 13 листопада 2005 року вони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №2157. Зазначає, що від даного шлюбу у них з відповідачем народилося троє дітей - донька [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом зі нею. Вказує на те, що спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини між нами поступово погіршились. Тепер у наших відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування через різницю у поглядах на життя, несумісність характерів. Зазначає, що на сьогоднішній день усі обов`язки по матеріальному забезпеченню та вихованню дітей вона несе самостійно, хоча відповідно до частини 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На її неодноразові прохання до відповідача про матеріальну допомогу на утримання дітей відповідачем ігноруються, хоча діти потребують постійної батьківської уваги, піклування і матеріальної допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 13.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2157. Також просить стягнути з [PERSON] на її\~ користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 2000,00 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, які зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив що перебуває у скрутному матеріальному становищі, має проблеми із здоров`ям та мінливий заробіток, готовий сплачувати аліменти на утримання дітей частково, а саме по 1000 грн. на дитину. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 13.11.2005 року, сторони по справі зареєстрували 13.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2157. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.01.2011 року актовий запис №84 [PERSON] [INFO] являється донькою сторін по справі. Батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.09.2009 року актовий запис №1966 [PERSON] [INFO] являється сином сторін по справі. Батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2017 року актовий запис №1795 [PERSON] [INFO] являється донькою сторін по справі. Батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом встановлено, що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї\~ від 03.09.2019 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що згідно довідки Чернівецького дошкільного навчального закладу Навчально-виховного комплексу «Берегиня» від 03.09.2019 року №120 [PERSON] навчається в 3 класі. Судом встановлено, що згідно довідки Чернівецького дошкільного навчального закладу Навчально-виховного комплексу «Берегиня» від 03.09.2019 року №119, [PERSON] навчається в 4 класі. Судом встановлено, що згідно довідки Чернівецького дошкільного навчального закладу Навчально-виховного комплексу «Берегиня» від 03.09.2019 року №121, [PERSON] навчається в 6 класі. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Як вбачається з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч. 1 ст. 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] бажає відновити дошлюбне « [PERSON] » Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Сторони по справі разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у судовому порядку. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджeт на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини вiкoм до 6 років з 1 липня складає 1699 гривень. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу - дітей віком від 6 до 18 років: визначено з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивач визначила спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, а також те, що відповідач частково визнає позовні вимоги, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини у розмірі 1200 грн. щомісячно. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає необхідним позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково. Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно п. 3 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Outcome: partial