Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

21.12.2020 року судом зареєстровано позов [PERSON] до АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про визнання права, визнання обов`язку на вчинення дій, який мотивований тим, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2003 р. на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані власник - [PERSON] та його дружина - [PERSON] , шлюб між якими рішенням суду від 06.08.2020 року був розірваний. В квартирі фактично ніхто не проживає, газ використовується час від часу. [PERSON] за місцем реєстрації не проживає понад рік, [PERSON] проживає в м. Одесі. Звернувшись письмово до відповідача з проханням встановити лічильник газу на підставі Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в його квартирі письмово, позивач отримав відповідь, що в будинку [ADDRESS] був установлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу з ініціативи та за кошти відповідача і позивач, як споживач, не може відмовитись від встановлення комерційного загальнобудинкового лічильника. Встановити лічильник обліку газу в квартирі споживача можливо лише за кошти споживача. Позивач вважає, що відмова у встановленні в його квартирі приладу обліку природного газу, як споживачу, порушує його право та суперечить Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", який передбачає безоплатне встановлення побутових приладів обліку споживачам. На підставі Закону України «Про захист прав споживачів, Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", [PERSON] просив визнати за ним право на забезпечення індивідуальним газовим лічильником за рахунок коштів АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», визнати за газорозподільною організацією обов`язок здійснити встановлення лічильника у належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS] у строки, відповідно чинного законодавства, на момент звернення до суду; стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в сумі 890, 80 грн. (840, 80 грн. судовий збір; 50, 00 грн. комісія банку). Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 22.12.2020 року було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі (а.с. 21). В судове засідання 08.04.2021 року позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. 30.03.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 71-72), згідно якої позивач також просив позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Приданчук В.В. позов не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог [PERSON] . Підтримав письмовий відзив на позов, який приєднаний до матеріалів справи. Суду пояснив, що на виконання вимог Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 2015 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» в 2016 році встановив в будинку [ADDRESS] загальнобудинковий лічильник без згоди власників квартир, таким чином виконав обов`язок щодо забезпечення обліку природного газу. Витрати на встановлення загальнобудинкового лічильника були закладені в тарифах. За заявою позивача він має право на встановлення індивідуального лічильника за власні кошти з подальшою компенсацію в тарифах (ст. 3 п. 2 Закону). Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого 24.01.2003 року договору купівлі-продажу, [PERSON] належить на праві власності однокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 8). З акту № 12661, затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» 23.09.2020 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , яка на момент обстеження в квартирі не проживає (а.с. 9) . Позивач звертався до відповідача письмово неодноразово із заявами від 21.09.2020 року, від 09.10.2020 року про встановлення лічильника газу в належній йому квартирі [ADDRESS] (а.с. 10, 13), однак, отримав письмові відповіді (а.с. 11-12, 14-15), з яких, зокрема, вбачається, що будинок [ADDRESS] включено до переліку будинків, у яких відповідно до Плану розвитку газорозподільної системи товариства на 2016 рік, затвердженого для товариства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, передбачено встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу. Право товариства на встановлення загальнобудинкових вузлів обліку природного газу за рахунок товариства передбачено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494, яким (в редакції, чинній на час встановлення товариством загальнобудинкового лічильника) не передбачено право побутових споживачів природного газу на відмову від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, не було передбачено отримання будь-якого дозволу на його встановлення з ініціативи та за кошти товариства. Загальнобудинковий лічильник природного газу на підставі абз. 1 п. 1 гл. 5 розд. ІХ Кодексу був установлений товариством в будинку [ADDRESS] відповідно до виготовленої проектної документації з дотриманням всіх технічних норм та вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.06.2015 № 285, зареєстрованим в МЮУ 08.06.2015 року № 674/27119. Згідно п. 2 гл. 5 розд. ІХ Кодексу газорозподільних систем, у разі наявності встановленого загальнобудинкового вузла обліку природного газу в багатоквартирному будинку, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями такого будинку здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2002 року № 620. Відповідно до п. 5 Положення, обсяги (об`єми) спожитого мешканцями будинку природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються, зокрема, у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу - за показанням таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цій групі споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. Кількість осіб у квартирі, іншому ізольованому житловому приміщенні для проведення розрахунку та розподілення спожитих обсягів газу визначається відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Інформація про зміну їх кількості подається побутовими споживачами оператору газорозподільної системи до 25 числа місяця, що передує розрахунковому. Відповідальність за своєчасність та достовірність поданої інформації несе побутовий споживач, що її подає. У разі подання такої інформації із запізненням, вона нараховується в наступному розрахунковому періоді без перерахунку минулих періодів. Товариство вважає, що об`єм спожитого природного газу зареєстрованими мешканцями будинку [ADDRESS] , що не мають побутових лічильників газу, визначений Товариством достовірно та у повній відповідності до вимог Кодексу та Положення, а також вжиття товариством вичерпних заходів, спрямованих на забезпечення комерційного обліку природного газу, спожитого мешканцями зазначеного будинку, за рахунок товариства відповідно до чинних на час вчинення таких дій нормативних документів. Також відповідачем була надана відповідь про те, що встановивши загальнобудинковий вузол обліку природного газу товариство виконало вимоги Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в частині забезпечення комерційного обліку природного газу по будинку згідно зобов`язань, покладених на товариство Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Суд вважає таку відмову відповідача безпідставною. Захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється Законом України "Про захист прав споживачів", «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 20.01.2018 року, що діяла станом на момент звернення [PERSON] із заявами до АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз». За нормами ч.ч.2, 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Частиною другою статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначено: з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (статтю 2 доповнено новою частиною згідно із Законом № 2260-VIII від 21.12.2017). Статтею 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначено: суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Таким чином, Законом покладено обов`язок на встановлення споживачу індивідуального лічильника саме на газорозподільне підприємство, за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу. При цьому позивач [PERSON] є споживачем природного газу, а газопостачальне підприємство - АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Позивач [PERSON] не відмовлявся від встановлення йому індивідуального лічильника природного газу і не чинив перешкоди представникам відповідача для встановлення лічильника, а навпаки, звертався із заявами 21.09.2020 року, 09.10.2020 року з проханням встановити йому квартирний прилад обліку споживання природного газу. Позивач сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі індивідуальних, тому відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01.01.2021 року. Твердження представника відповідача про виконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» шляхом встановлення загальнобудинкового лічильника в будинку [ADDRESS] в 2016 році не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Встановлення загальнобудинкового приладу обліку не є протиправним чи таким, що суперечить Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» і було спрямоване на облік споживання природного газу. При ухваленні рішення суд приймає до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 07.11.2018 року № 214/2435/17, а також висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постановах від 12.02.2020 року у справі № 176/1664/18, від 02.09.2020 року у справі № 725/5727/18, від 25.11.2020 року у справі № 947/26219/19. Суд вважає необхідним зазначити, що в даних постановах колегії суддів не враховують дату встановлення загальнобудинкового лічильника, а також те, що на час розгляду усіх наведених справ кінцевий термін, у який суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, ще не настав. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав(ст. 4 вказаного Закону). Статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено: крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Враховуючи наведені обставини суд вважає необхідним задоволити позов та визнати за [PERSON] право на забезпечення індивідуальним газовим лічильником в квартирі [ADDRESS] за рахунок коштів АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» та визнати за АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» обов`язок встановити індивідуальний газовий лічильник в квартирі [ADDRESS] . Позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати на оплату судового збору - 840,80 грн. (квитанція № 1-1735К від 14.12.2020 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 141 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved