Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] в інтересах позивачки [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2017 року, однак до суду подано позов про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка залишилися проживати з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач не утримує дитину, не бере жодної участі в її вихованні, а позивачці матеріально важко самій утримувати доньку. [PERSON] ухиляється від покладеного на нього ст. 180 СК України обов`язку щодо утримання дитини та не бажає добровільно надавати кошти на придбання дитині одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо, хоч є здоровим, являється добре матеріально забезпеченою особою, так як весь час займався і займається перевезення пасажирів, рейс «Тячів - Ужгород» на власному автомобілі «Mercedes-Benz Vito 111 СDІ 2005», з номерним знаком [NUMBER] , де отримує дохід близько 1 000 доларів за кожен місяць роботи. Позивачці відомий його дохід, так як за період спільного проживання, саме таку суму доходів отримував відповідач, однак, на даний час отримуваний дохід в цілях уникнення обов`язку щодо утримання дитини приховує. Позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки заробітної плати, яку вона отримує не вистачає на покриття всіх витрат, а працювати в повній мірі вона поки що не може, через вік дитини, а тому потребує від відповідача матеріальної допомоги на своє утримання. Позивачка самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину та не дивлячись на те, що позивачка повинна знаходитись у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, вона змушена була вийти на роботу та працює касиром в обмінному пункті. Так як, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти. Враховуючи викладене, просить стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 2500 гривень до досягнення дитиною повноліття та 2000 гривень на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. 27 травня 2021 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 14 червня 2021 року від відповідача надійшло заперечення проти позову, в якому зазначив, що факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи виходячи з наступного. З моменту припинення їх спільного проживання, він продовжував надавати доньці матеріальну допомогу. Вимога позивачки про стягнення аліментів взагалі є надуманою та передчасною, оскільки це його рідна донька, яку він любить і буде матеріально допомагати не залежно від того чи буде рішення суду щодо стягнення з нього аліментів чи ні. Твердження позивачки стосовно того, що він не здійснює догляд за донькою є не вірним, оскільки донька перебуває з ним лише тоді, коли позивачка дозволяє. Він завжди сам бажає постійно бути з донькою і вважає, що вона також цього бажає. На даний час він знаходиться в дуже важкому моральному та матеріальному становищі, бо допомагає своїй тимчасово непрацюючій матері, яка при цьому не є пенсіонеркою. Крім того, він намагається облаштувати своє власне особисте життя. У теперішній час, він не працевлаштований та постійного заробітку в нього нема, і тому не має змоги надавати аліменти у такому розмірі. Твердження позивачки проте, що він отримує мінливий, досить високий дохід також не відповідає дійсності, оскільки на даний час з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19 дохід досить малий, якого вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності. Максимальна грошова сума аліментів, яку він може надавати на утримання доньки становить 1921 гривень на місяць, як визначено законодавством України на сьогодні, хоча при першій можливості, тобто при заробітку він і так буде надавати допомогу на утримання доньки. Представник позивачки [PERSON] , в судовому засіданні, викладені в позовній заяві, вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні заперечив проти позову та просив позовні вимоги задовольнити частково щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1921 грн., а в решті позовних вимог відмовити. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2017 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2021 року, яке набрало законної сили 15 липня 2021 року, розірвано (а.с.12, 59). Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] значиться відповідач (а.с.10). Згідно акту обстеження, складеного депутатом Буштинської селищної ради О.І. Токач, проведено обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , жительки [ADDRESS] та встановлено, що за вказаною адресою проживає позивачка разом з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , в будинку бабусі та дідуся. З чоловіком не проживає, дитина знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Умови проживання задовільні, з усіма зручностями (а.с.16). Довідкою виданою виконавчим комітетом Буштинської селищної ради № 865 від 12.04.2021 року стверджується, що на повному матеріальному утриманні позивачки [PERSON] , дійсно знаходиться її дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.17). З наданої фотороздруківки з особистої сторінки відповідача [PERSON] , з соціальної мережі «Facebook» за 05.04.2021 року відомо, що він здійснює перевезення пасажирів за маршутом «Тячів - Ужгород» на автомобілі «Mercedes-Benz Vito», з номерним знаком [NUMBER] (а.с.18). З наданої відповідачем копії паспорту серії [NUMBER] матері [PERSON] , [INFO] вбачається, що вона зареєстрована за однією адресою з відповідачем [PERSON] , в [ADDRESS] (а.с.49-50). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з цим, відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Отже, при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з малолітньою донькою у будинку бабусі та дідуся, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, майновий стан відповідача, який не має постійного місця роботи, його заробіток, який носить нерегулярний, мінливий характер, а також те, що відповідач має працездатний вік та його можливість надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому суд також враховує можливість відповідача надавати матеріальну допомогу позивачці, а також те, що відповідачем не надано жодного доказу щодо його неспроможності сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж 1 921 гривень, які були визнані ним, зокрема, низький рівень доходу, наявність на його утриманні інших осіб, непрацездатність тощо. При цьому суд не враховує твердження позивача, щона його утриманні перебуває мати [PERSON] , 1968 року народження, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження даного факту. Однак, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 2 000 гривень та на утримання доньки у розмірі 2 500 гривень є завищеними та не доведено можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому позивачкою до стягнення розміру аліментів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 2 000 гривень, починаючи з 20.04.2021 року, і до її повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1 000 гривень, щомісячно, починаючи з 20.04.2021 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити їх хоча б найнеобхіднішим, а в решті позовних вимог слід відмовити. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial