Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

16.09.2020 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до Голосіївського районного суду місті Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд стягнути у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11473240000 від 03.06.2015 року у розмірі 633 926,56 грн., та в рівних частинах витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 508,90 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 03.06.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем - [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) №11473240000, відповідно до умов якого відповідач погодився з викладеними у договорі та Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позивальників АТ «УкрСиббанк», які оприлюднені у офіційному виданні «Голос України» №85 від 13.05.2011 року та розміщені на сайті банку www.my.ukrsibbank.com. (п.1.1.1. кредитного договору). Представник позивача вказує, що відповідно до умов кредитного договору АТ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 585 440,28 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позивальника траншем 1 у розмірі 360 628,62 грн., та траншем 2 у розмірі 224 811,66 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором №11256359000 від 22.11.2007 року, а відповідач зобов`язався 03 числа кожного місяця повертати кредит та сплачувати проценти за кожним траншем шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі, встановленому п. 2.5 кредитного договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 03.12.2044 року. Представник позивача зазначає, що у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03.06.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким, поручитель -[PERSON] зобов`язалась перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. Як стверджує представник позивача, позивач направив відповідачам вимоги про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення кредиту, однак, відповідачі вимоги не виконали, заборгованість не погасила у повному обсязі. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги невиконання відповідачами зобов`язань по укладеним договорам, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду із відповідним позовом. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства», Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» змінило назву на Акціонерне товариство «УкрСиббанк». Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2020 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси, на підставі ч.1 ст. 27 ЦПК України, оскільки відповідно до відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до Київського району м. Одеси, а [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до Київського району м. Одеси. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 18.01.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюАкціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 24.02.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 24.05.2021 року представник позивача не з`явився, однак 24.05.2021 року надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлялися належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адреси, зазначені у позовній заяві, які не змінювались, про що свідчать довідки з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у підготовчі та судові засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд зазначає, що відповідачі про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлені належним чином. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 03.06.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем - [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 11473240000, відповдіно до умов якого, у порядку та на умовах договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобовязуєтсья користуватися наданим кредитом та повернути його та сплатити плату за користування кредитними коштами. Сума кредиту становить 585 440,28 грн. Кредитування позичальника здійснюєтся шляхом надання двох окремих частин кредитинх коштів (двох Траншів) в межах ліміту кредитування. Мета кредиту: поашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11256359000 від 22.11.2007р., укладеного між банком та позичальником. Кредит надається строком до 03.12.2044 року. Позичальник повинен повернути заборгованість за кредитом у відповідні терміни згідно з додатком. П.п. 2.4., 2.5. договору передбачено, що транші надаються шляхом перерахування на поточний рахунок в національній валюті № [NUMBER] , відкритий позичальником в банку у наступних розмірах: транш 1 ( 11473240000 ) у сумі 360 628,62 грн., транш 2 (11473240001) у сумі 224 811,66 грн. Порзичлаьник погашає кредитну забаргованітсь за траншем 1 та траншем 2 шляхом сплати ануїтетних платежів. Відповідно до п. 2.7. кредитного договору, за користування кредитними коштами позичальник зобов`язується сплачувати проценти, що нараховуються за наступними процентними ставками: за траншем 1 - у розмірі 23,9% процентів річних, за траншем 2 - у розмірі 0,001 % процентів річних, якщо не буде встановлена інша процентна ставка згідно з умовами договору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у підвищеному розмірі, що визначений Правилами споживчого кредитування. Прядок нарахування та сплати процентів на прострочену суму осново боргу встановлений Правилами споживчого кредитування. Пунктом 4.1 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Підписавши цей договір, відповідач погодився з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку www.mу.ukrsibbank.com. З метою забезпечення виконання зобов`язань по договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 11473240000 від 03.06.2015 року, 03.06.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №261224 (основний борг) та договір поруки №261224 (проценти та інші платежі), згідно з яким, поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника перед кредитором, що виникли з основного договору, а саме щодо сплати 585 440,28 грн., та щодо сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків,сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених основним договором, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути у майбутньому, в тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках основного договору. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства», Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» змінило назву на Акціонерне товариство «УкрСиббанк». 14.07.2020 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» направила на адресу відповідачів вимоги про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у разі не погашення простроченої заборгованості. Однак, відповідачі вимоги не виконали, заборгованість не погасили у повному обсязі. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги невиконання відповідачами зобов`язань по укладеним договорам, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду із відповідним позовом. Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з п.1.4. договору поруки, яким передбачено, що відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Таким чином, суд зазначає, що позичальник - [PERSON] та поручитель - [PERSON] є відповідальними перед кредитором - АТ «УкрСиббанк» як солідарні боржники. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Як вбачається із матеріалів справи, а саме з довідки - розрахунку заборгованості, у відповідача - [PERSON] наявна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 11473240000 від 03.06.2015 рокув загальному розмірі 633 926,56 грн., яка складається з: за траншем 1 (11473240000) у розмірі 427 096,88 грн., з яких: 359 195,37 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість, 67 750,65 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 28,83 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом понад встановлений договором термін, 0,55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована за строк з 04.02.2020 року по 29.02.2020 року, 121,48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 04.02.2020 року по 29.02.2020 року; за траншем 2 (11473240001) у розмірі 206 829,68 грн., з яких: 204 856,23 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість, 1 922,48 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 27,86 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом понад встановлений договором термін, 17,76 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована за строк з 04.02.2020 року по 29.02.2020 року, 5,35 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 04.02.2020 року по 29.02.2020 року. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Пунктом 4.1 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» передбачено, що за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 11473240000 від 03.06.2015 рокув загальному розмірі 633 926,56 грн., яка складається з: за траншем 1 (11473240000) у розмірі 427 096,88 грн., з яких: 359 195,37 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість, 67 750,65 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 28,83 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом понад встановлений договором термін, 0,55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована за строк з 04.02.2020 року по 29.02.2020 року, 121,48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 04.02.2020 року по 29.02.2020 року; за траншем 2 (11473240001) у розмірі 206 829,68 грн., з яких: 204 856,23 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість, 1 922,48 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 27,86 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом понад встановлений договором термін, 17,76 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована за строк з 04.02.2020 року по 29.02.2020 року, 5,35 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 04.02.2020 року по 29.02.2020 року, заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. Разом з тим, на підтвердження обставин складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, Акціонерним товариством «УкрСиббанк», окрім попереднього розрахунку суми судових витрат, взагалі жодних доказів надано не було, як і не було надано документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, які містяться у актах приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), оформлені у встановленому законом порядку, зокрема, квитанцій до прибуткового касового ордера, платіжних доручень з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо. З урахуванням викладеного, у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 508,90 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: partial