Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить: 1. Розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 08 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 46; 2. Визнати місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], за місцем проживання його матері - [PERSON]; 3. Стягнути на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду; 4. Стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти до досягнення дитиною трьох років, у твердій грошовій сумі - 500,00 (п'ятсот) гривень щомісячно. У судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надавши відповідні пояснення на підтвердження своїх вимог, зазначивши, що подальше сімейне життя між подружжям неможливе, оскільки між ними склалися неприязні стосунки, додатково зазначивши, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та матеріального утримання дитини у повній мірі, не має постійного доходу, зловживає спиртними напоями, що може нашкодити розвиткові дитини. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у частині розірвання шлюбу, проти задоволення інших вимог заперечував, зазначивши, що син проживав з ним, для проживання дитини були створені всі необхідні умови, спиртними напоями не зловживає, що підтверджується Висновком Броварської районної державної адміністрації Київської області, тому вважає, що дитина повинна проживати з ним. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У судове засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не з'явився, про судове засідання повідомлений належним чином, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без участі представника. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову частково не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову в цій частині, щодо іншій частини позовних вимог, слід зазначити про наступне. Суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 46, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу якої "Силка", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Сторони від подружнього життя мають дитину [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Відповідно Акта обстеження житлово-побутових умов депутатом Гоголівської сільської ради [PERSON], в присутності сусідів, за [ADDRESS], зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], але не зареєстрований (а.с. 89). Відповідно Висновку Броварської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини №58/01-12 від 17.01.2017 року, участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] не приймає, хоча отримує державні виплати на утримання дитини до 3-х років, які використовує для власних потреб, умови проживання [PERSON] за [ADDRESS] відповідають всім нормам, відповідно характеристики від 23.11.2016 року [PERSON] зарекомендував себе задовільно, в порушенні громадського порядку та зловживанні спиртними напоями не був поміченим, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг від сусідів не надходило (а.с. 83). Відповідно Розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області №26 від 17.01.2017 року, визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] (а.с. 82). Відповідно Акта №306 обстеження житлово-побутових умов від 01.09.2016 року за адресою: [ADDRESS], кімната для дитини облаштована кроваткою, диваном, шафою для одягу, іграшками, умови проживання відповідають вимогам, дитина з матір'ю не проживає (а.с. 39). Відповідно Довідки про доходи, [PERSON] дійсно працює у Повному товаристві "Ломбард "Про100Кредит" Товариство з обмеженою відповідальністю інтерінвест ХХІ століття і компанія, займає посаду Касира/оцінювача та отримує заробітну плату (а.с. 81). Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Закон встановлює мінімальний їх розмір, а саме ч. 2 ст. 182 СК України зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ міститься такий висновок: до правовідносин, що виникають з визначення місця проживання дитини, обов'язково застосовуються норми принципу 6 Декларації прав дитини про недопустимість розлучення дитини з матір'ю, крім випадків, коли є виняткові обставини (ухвали від 17 квітня 2013 року, 29 січня і 23 липня 2014 року та 11 липня 2016 року). За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Судом встановлено, що мати дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. При цьому суд не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю, а відповідачем не надано доказів самостійного доходу, що не дає суду можливості дослідити його майновий стан та можливість утримувати дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, приймаючи до уваги часткове визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява підлягає задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved