Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач \~ [PERSON] \~звернувся в\~суд \~з позовом\~до [PERSON] \~про визначення\~місця проживання\~дитини,\~обгрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що з 27.10.2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Рожищенського районного суду від 16.05.2017 року розірваний. В шлюбі\~ народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживали з матір`ю в с.Сокіл Рожищенського району, але оскільки відповідач чинила позивачу перешкоди у зустрічах з дітьми та в участі у їх вихованні, позивач був змушений звернутись до суду і рішенням Рожищенського районного суду від 12.04.2018 року зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод позивачу у вільному спілкуванні з дітьми. Виконання вказаного рішення здійсювалось примусово через Рожищенський районний відділ державної виконавчої служби. Зазначає, що відвідуючи дітей позивач не був задоволений їх умовами проживання, діти часто скаржились на погане харчування та умови проживання. В грудні 2018 року позивачу стало відомо, що діти постійно приймають медичні препарати, оскільки співмешканець відповідачки хворий на туберкульоз. З приводу даного питання позивач звертався у службу у справах дітей, однак ніякого реагування не було. [INFO] їх син [PERSON] у тяжкому стані був госпіталізований у Волинську обласну клінічну лікарню із діагнозом сепсис, внаслідок чого помер. Вважає, що син помер, оскільки відповідачем не було вжито заходів щодо його лікування. У зв`язку з наявною небезпекою, що загрожує дочці [PERSON] , враховуючи її психологічний стан після смерті брата, а також особисте прохання дитини залишитись проживати з батьком, просить суд визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] разом з її батьком [PERSON] . Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 08.07.2019 року до участі у справі за вищевказаним позовом у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено службу у справах дітей Рожищенської районної державної адміністрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали. Представник служби у справах дітей Рожищенської РДА Подзелінська В.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, просила суд їх задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі ст.ст.160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Судом встановлено, що сторони з 27.10.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 16.05.2017 року розірваний (а.с.15). В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] помер (а.с.20). Згідно довідки про склад сім`ї та проживання №325 від 21.05.2019 року, виданої Сокілською сільською радою Рожищенського району неповнолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.42). Після одруження відповідач змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.35). З пояснень сторін в судовому засіданні, матеріалів справи судом встановлено, що з квітня 2019 року по даний час неповнолітня дитина [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] (а.с.17). За правилами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як зазначено у ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 2 ст.161 СК України передбачено, що суд не може передати дитину для проживання лише з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Виходячи з роз`яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом встановлено, що [PERSON] працює в деревообробному цеху ТОВ «ВОЛМА», отримує стабільний дохід (а.с.16). На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра [PERSON] не перебуває (а.с. 18-19). З Акту обстеження умов проживання від 06.05.2019 року встановлено, що [PERSON] з дочкою [PERSON] проживає в будинку батьків за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться в задовільному стані, умови проживання сім`ї задовільні. [PERSON] спільно з батьками веде підсобне господарство, мають у користуванні 0,5685 га землі, транспортні засоби трактор та мотоцикл (а.с.17). Таким чином, суд вважає, що за місцем проживання [PERSON] створені всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього/ Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. А тому, виходячи з пріоритетності прав та інтересів дитини, приймаючи до уваги виконання своїх батьківських обов`язків сторонами, вік дитини, її прихильність до кожного з батьків, стан здоров`я, можливості батьків у створенні найкращих умов для виховання та розвитку, а також те, що позивач працевлаштований та отримує стабільний дохід, що відповідач не заперечує, щодо проживання дитини з батьком, суд вважає за необхідним місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визначити з батьком\~позивачем [PERSON] Частинами 1, 4 ст.206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом, під час розгляду даної справи, з урахуванням визнання позову відповідачем не встановлено будь-яких обставин, які порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак згідно клопотання судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст.19,\~141,\~155,\~161 СК України,

Outcome: approved