Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось до суду з даним позовом, який було уточнено під час судового розгляду та просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за послуги централізованого водопостачання за період 01.01.1999 року по 31.10.2013 року у розмірі 3980 грн. 28 коп., за послуги централізованого водовідведення за період з 01.02.2011 року по 31.10.2013 року в розмірі 551 грн. 47 грн., 3% річних - 22 грн. 19 коп., індекс інфляції - 8 грн. 15 коп. Також позивач просить стягнути з відповідачів сплачений ним судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. ( а.с. 158). Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засіданні не з»явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю ( а.с. 86-89). Відповідач [PERSON] проти позову КП «Харківводоканал» заперечував та просив застосувати строки позовної давності, оскільки, на його думку, позивачем без поважних причин, встановлений законом строк для звернення до суду пропущено. Також позивач [PERSON] пояснив, що квартира, у якій проживають відповідачі з 2009 року обладнана лічильником холодної води ( акт опломбування лічильника від 30.04.2009 року) тому платежі за користування холодною водою вони сплачують відповідно до показників лічильника, заборгованості не мають. Вважає, що повірка лічильника, відповідно до вимог закону повинна здійснюватись організацією, яка надає дану послугу. Проводити повірку лічильника позивач їм не пропонував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом ( а.с.101-104), який уточнили (а.с. 172-174) та вказали, що 23.03.2004 року державним виконавцем в порядку виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.08.2002 року, яке на думку позивачів [PERSON] є сфальсифікованим, було проведено опис та арешт майна, приналежного відповідачам: факсу «Панасоник», монітору «Самсунг», всього на суму 2250 грн. Таким чином, стягувач здійснив пограбування їх сім»ї, протиправно привласнив приналежне їм майно. Крім того,у період з жовтня по грудень 2013 року, вступивши в зговір із державним виконавцем, користуючись скасованим наказом від 12.04.2013 року, протиправно привласнив належну їм грошову суму 1475 грн. 37 коп. Позивачі просять стягнути з відповідача за зустрічним позовом суму вартості вилученого у 2004 році майна 2250 грн., та незаконно стягнуту суму 1834 грн.637 коп., а також відшкодувати спричинену позивачам моральну шкоду в сумі 5000 грн. Представник КП «Харківводоканал» заперечував проти задоволення зустрічного позову та пояснив, що актом опису та арешту майна державного виконавця від 23.03.2004 року було вилучено майно в [PERSON] з метою виконання судового рішення про стягнення заборгованості від 2002 року. Наведене судове рішення не скасовано, дії державного виконавця не оскаржені до суду, тому немає підстав для повернення позивачам вартості вилученого майна. Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову про стягнення 1834 грн. 63 коп., які були стягнуті з [PERSON] та [PERSON] на підставі судового наказу, який в наступному було скасовано. Скасування судового наказу мало місце у зв»язку з наявністю спору між сторонами, а не у зв»язку з його незаконністю. Оскільки на даний час позивачі за зустрічним позовом мають заборгованість перед КП «Харківводоканал», стягнута за судовим наказом грошова сума має бути зарахована на погашення існуючої заборгованості. Зустрічні позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди вважає не доведеними та не обґрунтованими, в їх задоволенні просить також відмовити. Представник 3-ї особи за зустрічним позовом, Управління пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова, до судового засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов КП «Харківводоканал» таким, що підлягає задоволенню частково, в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачі по справі проживають та зареєстровані у [ADDRESS] та є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до акту опломбування лічильника від 30.04.2009 року, квартира відповідачів обладнана лічильником холодної води. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У зв»язку з неналежною оплатою наведених платежів, у відповідачів з»явилась заборгованість, яка становить: за послуги централізованого водопостачання за період 01.01.1999 року по 31.10.2013 року у розмірі 3980 грн. 28 коп., за послуги централізованого водовідведення за період з 01.02.2011 року по 31.10.2013 року в розмірі 551 грн. 47 грн., про що свідчить розрахунок ( а.с. 159-166). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача або членів його сім»ї при відповідному документальному оформленні на підставі письмової заяви споживача та офіційного документу, що підтверджує його відсутність. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідачі не належним чином виконують свої зобов»язання щодо сплати за вказані комунальні послуги, тому заборгованість, яка виникла, підлягає стягненню в судовому порядку. Поряд з цим, суд вважає правильним застосувати строки позовної давності, передбачені законом, оскільки відповідач не довів в суді поважність причин пропуску даного строку. Суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.04.2010 року. Щодо сплати відповідачами комунальних платежів за централізоване водопостачання за показниками лічильника, суд приходить до наступного. В квартирі, де зареєстровані відповідачі встановлено лічильник води, який повинен був пройти чергову повірку у IV кварталі 2012р., але її не було здійснено. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно положень ч.1 і ч.2 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до яких заборонено використовувати не повірений лічильник, а тому його показання не можуть бути враховані при здійсненні розрахунків за послуги водопостачання. Натомість нарахування здійснюються, як при відсутності лічильника на підставі п.21 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005р., згідно якого у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання. Таким чином, нарахування плати за надані послуги водопостачання, провадяться згідно встановлених норм водоспоживання, на підставі Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення та застосування норм водоспоживання, водовідведення та порядку розрахунків» від 09.04.1997р. за № 256, (зі змінами від 29.12.2000р. № 1886, від 20.09.2006р. № 721). Відповідно до п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005р. та ч. 2 ст. 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Відповідно до ч.1, ст. 11, ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, до яких відноситься і лічильник води, дозволяється застосовувати лише за умови, якщо вони пройшли повірку або метрологічну атестацію. Згідно ч.1 і ч.2 ст. 11 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність " ч.1 Засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Ч.2 Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Тобто, не повірений лічильник води не може використовуватись для визначення кількості води спожитої абонентом. Оскільки показники приладу обліку води, який не пройшов повірку, не можуть використовуватись при визначенні оплати за надані послуги, позивач обґрунтовано нарахував відповідачам плату за послуги з водопостачання згідно з нормами споживання згідно з п.21 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005р. З метою відокремлення межі відповідальності двох виконавців послуг з постачання холодної води - підприємств, які надають в межах населеного пункту послугу з централізованого водопостачання, а також житлово-експлуатаційних підприємств, на законодавчому рівні визначено такий термін як точка розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій для водопроводу і інших мереж. Згідно п. 2.3.7. «Правил утримання будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76 точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій для водопроводу є вентиль або трійник біля будівлі. Згідно вимог ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Таким чином, я, що способу якоки ги застобів обліку. Відповідно до п.п. 1.1. рішення виконавчого комітету Харківської міської ради "Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 р. № 1186 "Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова" житловий фонд м. Харкова був переданий у господарське відання КП „Жилкомсервіс". Тобто КП «Жилкомсервіс» є особою, відповідальною за утримання житлового фонду територіальної громади міста Харкова і виключне право укладання із позивачем договору послуг з утримання внутрішньобудинкових систем водопостачання і повірки засобів обліку надано КП "Жилкомсервіс". Згідно ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» "балансоутримувач будинку - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом ". Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 24 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач зобов'язаний «укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна». У відповідності до ст. 633 ЦК України договір про надання житлово-комунальних послуг є публічним договором. Як особа, відповідальна за обслуговування внутрішньобудинкових мереж, КП "Жилкомсервіс" опубліковало у газеті "Слобода" від 26.11.2006 р. публічний договір про надання житлово-комунальних послуг у м. Харкові. В ч. 3 п. 15 договору КП "Жилкомсервіс", яке визнає себе по договору управителем багатоквартирного будинку, взяло на себе зобов'язання утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт. Згідно вимог ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Тобто відносини по утриманню внутрішньобудинкових систем водопостачання і повірці засобів обліку будуються на договірних засадах. Ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що «виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору». З приведених норм права вбачається, що виконавцем послуг з утримання внутрішньобудинкових систем водопостачання і повірки засобів обліку може бути лише особа, яка уклала із позивачем відповідний піблічний договір про надання послуг з утримання внутрішньобудинкових систем водопостачання. За приписами ч. 3 ст. 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів обліку спожитої води на періодичну повірку та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів обліку здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з водопостачання. І такий порядок оплати дійсно встановлено Кабінетом Міністрів України у «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 за № 869. Згідно ч. 1 п. 24 «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, з розрахунку на один квартирний засіб обліку води і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води до загальної вартості послуг. Згідно приведеної норми права виконавцем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також з утримання внутрішньобудинкових систем гарячого та холодного водопостачання є КП «Жилкомсервіс», а субпідрядником є КП «Харківводоканал». Відповідно КП «Жилкомсервіс» в межах багатоквартирного будинку є саме тим виконавцем, який надає послуги з водопостачання. Отже, проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки здійснюється за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, включаються у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та сплачуються споживачем щомісячно. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2012р. № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" затверджено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", яким передбачено послугу - періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню, оскільки її встановлено постановою Вищого адміністративного суду України від 07.02.2013 р. по справі № К/9991/29412/12. Зазначений тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлено рішенням Харківської міської ради від 20.12.2011 року за № 893 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова" для КП "Жилкомсервіс". Відповідно до Додатку № 1 (Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) до рішення Харківської міської ради від 20.12.2011 року за № 893 КП "Жилкомсервіс" здійснює нарахування сум оплати за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання. Обов'язок КП "Жилкомсервіс" укладати із власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем договір про надання житлово-комунальних послуг (в тому рахунку і послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання) у багатоквартирному будинку, а також відсутність такого права у КП «Харківводоканал», підтверджується низкою норм права. Згідно вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч. 5 ст. 28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність», повірка засобів вимірювальної техніки проводиться територіальними органами, уповноваженими на її проведення. У разі якщо територіальні органи через відсутність відповідних еталонів не можуть провести повірку окремих типів засобів вимірювальної техніки, повірка цих засобів проводиться метрологічними центрами, уповноваженими на її проведення. До перелічених в даній нормі права осіб КП «Харківводоканал» не відноситься і не несе обов'язків по повірці засобу обліку води встановленого в квартирі відповідачів. На підставі викладеного, суд доходить висновку про те, що розрахунок заборгованості виконано у відповідності до чинного законодавства України в сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається, як на підстави своїх вимог та заперечень, за винятком випадків, встановлених у ст.. 61 даного Кодексу. Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківводоканал » щодо наявності заборгованості в судовому засіданні доведені. За таких обставин суд вважає правильним задовольнити й решту позовних вимог та стягує з відповідачів солідарно, індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми. Суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог виходячи з наступного. Позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] просять стягнути з відповідача вартість майна 2250 грн., арештованого та вилученого державним виконавцем відповідно до акту про опис та арешт майна від 23.03.2002 року, складений при виконанні рішення суду від 2002 року про стягнення заборгованості. При цьому позивачами не доведено, що вказані дії державного виконавця визнані неправомірними, такими, що суперечать вимогам закону, в наслідок чого, вилучене майно підлягає поверненню. Крім того, відповідно до даного акту, вартість вилученого майна складає 100 грн. Позивачами не надано доказів щодо підтвердження вартості наведеного майна, вказаної ними у зустрічній позовній заяві. Щодо стягнення на користь [PERSON] та [PERSON] 1834 грн. 63 коп., які було стягнуто на підставі наказу суду від 12.04.2013 року, суд також не вбачає підстав. Судом встановлено, що судовим наказом від 12.04.2013 року з до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» стягнуто заборгованість в загальній сумі 4 279 грн. 69 коп. Ухвалою суду від 14.10.2013 року вказаний судовий наказ скасовано ( а.с.3). Відповідно до відповіді Управління пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова ( а.с. 151-152), на підставі вищенаведеного наказу суду за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року з [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість в сумі 1 779 грн. 63 коп. та 55 грн. витрати по виконавчому провадженню. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що станом на час ухвалення рішення відповідачі мають заборгованість в загальній сумі 1792 грн., а також повинні повернути КП «Харківводоканал» судовий сбір в сумі 229 грн. 40 коп., суд не вбачає підстав для повернення суми, стягнутої за судовим наказом. Стягнута за судовим наказом сума 1834 грн. 63 коп. підлягає зарахуванню у заборгованість, яку стягує суд на користь КП «Харківводоканал» даним рішенням, яка підлягає солідарному стягненню з всіх відповідачів за основним позовом. В зустрічному позові позивачі посилаються на те, що сума заборгованості за вищенаведеним судовим наказом є фіктивною, але доказів щодо таких доводів, суду не надали. Оскільки зустрічні позовні вимоги взаємопов»язані з позовними вимогами, в задоволенні яких суд відмовляє, підстав для відшкодування моральної шкоди на користь позивачів за зустрічним позовом не вбачається. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Судові витрати по справі, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд покладає на відповідачів за основним позовом та стягує з них солідарно на користь КП «Харківводоканал» сплачений ним судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. ( а.с. 99). На підставі викладеного,

Outcome: partial