Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Тисменицької РДА про визначення місця проживання малолітньої дитини, мотивуючи тим, що 29.05.2008року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO] Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.04.2010 року шлюб мож сторонами розірвано та визначено місце проживання дитини з матір"ю. Однак з 2011 року дитина фактично весь час проживає з позивачем і перебуває на його утриманні. Позивач вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] із ним, оскільки, відповідачка безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов"язків, її матеральне становище нестабільне, немає власного житла, часто змінює своїх співмешканців з якими та у яких проживає, зловживає алкоголем. Таким чином, відповідачка не взмозі забезпечити належні житлові умови виховання, проживання та утримання дитини, крім цього така поведінка відповідачки негативно впливає на духовний розвиток та психічний стан дитини. Після того, як дитина почала проживати із позивачем, відповідачка ніяким чином не виходить на контакт із дитиною, не спілкується, не навідується до неї, не цікавиться її успіхами у навчанні, не займається її вихованням, фізичним, моральним та духовним розвитком, не забезпечує матеріально. Міцного психологічного зв"язку між матір"ю і дитиною немає. На підставі наведеного позивач вважає, що у нього як батька є всі можливості, в тому числі матеріальні та моральні, щоб забезпечити нормальний розвиток та виховання дитини, виконувати обов"язки по вихованню дити, а тому, просив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] із ним в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просили задоволити. Представник Служби у справах дітей Тисменицької РДА в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову, крім цього 26.09.2016 року подала до суду рішення №02-16/02-23 від 05.08.2016 року "Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON]". Відповідачка в судове засідання не з"явилась повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтерджується матеріалами справи (а.с.23-28, 36, 37, 45, 46). З урахуванням думки позивача, представника позивача, положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 29.05.2008 року між [PERSON] до [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис за № 600. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 03.07.2013 року, а.з. № 2709 (а.с. 47). Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». 16.04.2010 року рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 29.05.2008 року у відділі РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 600 розірвано. Неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу залишено проживати з матір"ю (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.ч.1, 2 ст. 161 СК України). Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Служба у справах дітей Тисменицької РДА подала до суду рішення №02-16/02-23 від 05.08.2016 року "Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON]", в якому зазначила, що між [PERSON] та [PERSON]. 29.05.2008 року був зареєстрований шлюб. Від шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. 16.04.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а малолітню дочку залишено проживати з мамою [PERSON] (рішення Івано-Франківського міського суду справа №2-2630/2010 року). Відповідно до довідки, виданої Павлівською сільською радою Тисменицького району від 24.02.2016 року №140, малолітня [PERSON] разом із батьком, [PERSON], дітусем, [PERSON] та бабусею, [PERSON] проживає у будинку по [ADDRESS]. У будинку, де проживає малолітня [PERSON] є всі необхідні речі для проживання дитини, зокрема, ліжко, іграшки, необхідний одяг, що перебуває у чистому стані і поскладаний на полицях шаф, шкільне приладдя, комп"ютер. В будинку чисто, охайно. Батько дочку всі навчальні дні особисто автомобілем возить на навчання в школу в м.Івано-Франківськ, забирає дитину зі школи, робить з нею уроки та домашні завдання. [PERSON] працює, матеріально дочку [PERSON] забезпечує. Умови проживання дитини - задовільні (акт обстеження будинковолодіння, наданий Павлівською сільською радою від 21.03.2016 року, акт обстеження житлових та матеріально-побутових умов сім"ї від 08.06.2016 року, проведений службою у справах дітей Тисменицької райдержадміністрації). Відповідно до характеристики, наданої Івано-Франківською загальноосвітньою школою-садок І ступеня №3 з групами цілодобового перебування дітей від 21.04.2016 року №27 [PERSON] прибула у даний заклад 01.09.2015 року в перший клас, де на даний час навчається. До школи дитину приводить батько [PERSON], який відвідує батьківські збори, підтримує контакт із класним керівником та вихователем. За період навчання дитини у даному закладі мати жодного разу не з"явилася у школі, не цікавилась успіхами дитини на контакт із класним керівником не виходить. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, наданого службою у справах дітей Івано-Франківської міської ради від 29.07.2016 року, [PERSON], зі слів [PERSON] (дідусь по лінії матері), за адресою: [ADDRESS] не проживає. Комісії не надали можливості обстежити житлові умови, оскільки, [PERSON] не впустив до житла. На засіданні комісії був присутній [PERSON], житель с.Павлівка, який присить визначити місце проживання його дочки [PERSON] з ним, так як мати не приділяє належної уваги дитині, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов"язків. Окрім того, після розірвання шлюбу [PERSON] проживає окремо від батьків, власного житла не має, часто змінює своїх співмешканців, з якими та у яких проживає, зловживає алкоголем. Тому мати не може забезпечити належні умови виховання, проживання та утримання дитини. А тому, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] (а.с.30, 31). З врахуванням того, що відповідачка проявляє байдужість до доньки, не бере участі у її вихованні, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Не підлягає до задоволення вимога позивача про визначення місця проживання малолітної [PERSON] саме в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], виходячи з наступного. Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] буде порушувати права дитини гарантовані ст. 33 Конституції України, оскільки, позивач не позбавлений права змінити своє місце проживання, то відповідно і його малолітня донька матиме право проживати за іншою адресою разом із своїм батьком. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 19, 160, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed