Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просить суд ухвалити рішення, яким визнати недостовірною, такою, що принижує її гідність, ділову репутацію, інформацію, яка опублікована 30 листопада 2017 року в статті «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів» та розміщена у першому кременчуцькому таблоїді «АVтограф», яка належить Редакції газети «Автограф» у виданні № 48 (888), а саме: «Голова села поводить себе, мов цариця і провокує сварки між селянами»; «У 2010 році Білецьківські плавні увійшли до складу регіонального ландшафтного парку Кременчуцькі плавні»; «Просто так у плавні тепер не потрапиш: голова сільради встановила плату за вхід»; «Сільським головою [PERSON] встановлено розцінки: піти в ліс чи до річки коштує 10 гривень з людини, прогулянка по плавні - 15 гривень»; Кажуть, що минулого року кілька мешканців Чечелевого ходили до голови сільради зі скаргами. Так через кілька днів «випадково» загорівся ліс біля їхніх ділянок та ледь не погоріли хати»; «Вже у 2017 - му [PERSON] погрожувала, що в разі «непокори» вона заборонить їздити до Чечелевого маршрутці, а на підтвердження своїх слів домовилася з перевізником кілька днів не пускати автобус»; «Селяни вважають, що [PERSON] прагне розсварити селян, встановити одноосібну владу і робити все, що заманеться, мов якась цариця. А головне у її планах забрати Білецьківські плавні з регіонального ландшафтного парку під контроль села (тобто, свій особистий)», зобов'язати Редакцію газети «Автограф» в строк десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію, яка була опублікована 30 листопада 2017 року у статті «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів» та розміщена у першому кременчуцькому таблоїді «АVтограф», яка належить Редакції газети «Автограф» у виданні № 48 (888), шляхом опублікування офіційного спростування в першому кременчуцькому таблоїді «АVтограф» на тій самій полосі і тим самим шрифтом, зазначивши текст наступного змісту: Спростування! Повідомляємо, що інформація опублікована 30 листопада 2017 року у статті «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів» у першому кременчуцькому таблоїді «АVтограф», у виданні № 48 (888), а саме: «Голова села поводить себе, мов цариця і провокує сварки між селянами»; «У 2010 році Білецьківські плавні увійшли до складу регіонального ландшафтного парку Кременчуцькі плавні»; «Просто так у плавні тепер не потрапиш: голова сільради встановила плату за вхід»; «Сільським головою [PERSON] встановлено розцінки: піти в ліс чи до річки коштує 10 гривень з людини, прогулянка по плавні -15 гривень»;«Кажуть, що минулого року кілька мешканців Чечелевого ходили до голови сільради зі скаргами. Так через кілька днів «випадково» загорівся ліс біля їхніх ділянок та ледь не погоріли хати»; «Вже у 2017 - му [PERSON] погрожувала, що в разі «непокори» вона заборонить їздити до Чечелевого маршрутці, а на підтвердження своїх слів домовилася з перевізником кілька днів не пускати автобус»; «Селяни вважають, що [PERSON] прагне розсварити селян, встановити одноосібну владу і робити все, що заманеться, мов якась цариця. А головне у її планах забрати Білецьківські плавні з регіонального ландшафтного парку під контроль села (тобто, свій особистий)» - є недостовірною, витрати пов'язані зі спростуванням відомостей поширених Відповідачем 30 листопада 2017 року в статті «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів» та розміщених у газеті «АVтограф» , яка належать Редакції газети «Автограф» у виданні № 48 (888) покласти на Відповідача, стягнути з редакції газети «Автограф» на її користь моральну шкоду у розмірі 1\~000 000 (один мільйон) гривень. Свої вимоги мотивувала тим, що вона у 2015 році була обрана головою Білецьківської сільської ради. 30 листопада 2017 року у першому кременчуцькому таблоїді «АVтограф» №48(888) надрукована та розповсюджена стаття під назвою: «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів». Автор статті невідомий. Однак виконавцем першого кременчуцького таблоїду «АVтограф» є Редакція газети «Автограф», де керівником та головним редактором є [PERSON]. У вказаній статті, зокрема зазначено, «Голова села поводить себе, мов цариця і провокує сварки між селянами»; «У 2010 році Білецьківські плавні увійшли до складу регіонального ландшафтного парку Кременчуцькі плавні»; «Просто так у плавні тепер не потрапиш: голова сільради встановила плату за вхід»; «Сільським головою [PERSON] встановлено розцінки: піти в ліс чи до річки коштує 10 гривень з людини, прогулянка по плавні -15 гривень»; «Кажуть, що минулого року кілька мешканців Чечелевого ходили до голови сільради зі скаргами. Так через кілька днів «випадково» загорівся ліс біля їхніх ділянок та ледь не погоріли хати»; «Вже у 2017 - му [PERSON] погрожувала, що в разі «непокори» вона заборонить їздити до Чечелевого маршрутці, а на підтвердження своїх слів домовилася з перевізником кілька днів не пускати автобус»; «Селяни вважають, що [PERSON] прагне розсварити селян, встановити одноосібну владу і робити все, що заманеться, мов якась цариця. А головне у її планах забрати Білецьківські плавні з регіонального ландшафтного парку під контроль села (тобто, свій особистий)». Стверджує, що розповсюджена Редакцією газети «Автограф» інформація є недостовірною, її поширення ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію, як сільського голови Білецьківської сільської ради. Вважає, що Редакція газети «Автограф» має спростувати вищевказану інформацію, у такий точно спосіб, яким була поширена. Вважає, що поширення зазначеної інформації невизначеному колу осіб мало на меті опорочення її честі і гідності та ділової репутації. Відомості наведенні та поширенні у статті щодо неї, її діяльності, є негативними, образливими, принизливими та такими, що не відповідають дійсності, що в цілому завдає непоправної шкоди діловій репутації, як голови Білецьківської сільської ради. Щодо недостовірної інформації по Білецьківським плавням. У статті зазначено, що «У 2010 році Білецьківські плавні увійшли до складу регіонального ландшафтного парку Кременчуцькі плавні». Указом Президента України № 750/94 від 10 грудня 1994 року «Про створення заказників загальнодержавного значення» було створено ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Білецьківські плавні». Положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Білецьківські плавні» було затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 27 березня 2003 р. №46/ДС (далі - Положення). Відповідно п.1.6, 1.7, 1.8, 1.11 Положення, Заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлено особливий режим охорони, відтворення і використання. Територія Заказника не вилучається у Землевласників та із землекористування постійних Землекористувачів, на землях яких він розташований, а саме: Білецьківська сільська рада - 1910 га; Кременчуцька міська рада - 75 га; Кременчуцький держлісгосп - 995 га. Землевласники та Землекористувачі на території Заказника, в своїй діяльності керуються Конституцією України, Законом України «Про природно заповідний фонд України», іншими законодавчими і нормативними актами за цим Положенням, несуть відповідальність за належний стан території Заказника та додержання встановленого цим Положенням режиму території. Заказник є заповідним ядром регіонального ландшафтного парку «Кременчуцькі плавні». Так, рішенням вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12 липня 2001 року «Про організацію регіонального ландшафтного парку «Кременчуцькі плавні» та затвердження проекту його створення», було організовано регіональний ландшафтний парк «Кременчуцькі плавні". У відповідності до вказаного рішення, було вирішено організувати регіональний ландшафтний парк "Кременчуцькі плавні" без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об»єктів у їх власників або користувачів загальною площею 5080 га з врахуванням площі ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Білецьківські плавні» (2980 га) без ліквідації його статусу та категорії, а також встановленого заповідного режиму, затверджено проект «Створення регіонального ландшафтного парку». Читаючи статтю у першому кременчуцькому таблоїді «АVтограф» «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів» відразу стає зрозумілим, що мова тут точно не йшла про донесення широкому загалу читачів достовірної інформації про ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Білецьківські плавні», РЛП «Кременчуцькі плавні» та про керівництво сільської ради, яскравим прикладом цього є спотворення інформації про правовий режим і дату створення РЛП «Кременчуцькі плавні» - 2001 рік ( в статті зазначено про 2010 р.). Щодо недостовірної інформації, та такої, що ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію. У статті зазначено, що: «Голова села поводить себе, мов цариця і провокує сварки між селянами»; «Просто так у плавні тепер не потрапиш: голова сільради встановила плату за вхід»; «Сільським головою [PERSON] встановлено розцінки: піти в ліс чи до річки коштує 10 гривень з людини, прогулянка по плавні -15 гривень»; «Кажуть, що минулого року кілька мешканців Чечелевого ходили до голови сільради зі скаргами. Так через кілька днів «випадково» загорівся ліс біля їхніх ділянок та ледь не погоріли хати»; « Вже у 2017 - му [PERSON] погрожувала, що в разі «непокори» вона заборонить їздити до Челевого маршрутці, а на підтвердження своїх слів домовилася з перевізником кілька днів не пускати автобус». Стверджує, що зазначена інформація є недостовірною і її поширення у статті формує в громадськості негативне уявлення про неї як про людину і про політика, призводить до зниження довіри до неї з боку громадян. Викладені у статті відомості не відповідають дійсності, а при її характеристиці автор майже не використовує гіперболи, алегорії або сатиру, які зазвичай застосовуються при наданні критичної оцінки діяльності тієї чи іншої особи. Натомість, речення містять багато дієслів та стверджувальних висловів, які вказують на вчинення нею тих чи інших протиправних дій та дискредитують її в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку її ділових та професійних якостей, а тому вищезазначені фрагменти статті є негативною інформацією, яка подана у формі фактичних тверджень. Окрім того, викладена інформація у статті не є оцінкою певних фактів, оскільки поширена у формі подачі фактів, первинним джерелом поширення цієї інформації є сам відповідач, а тому у статті не виражено суб'єктивної думки, і текст статті неможливо інтерпретувати як оціночні судження. Також зазначає, що відповідачем у звязку з розповсюдженням недостовірної інформації, завдано їй моральної шкоди, що полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. З моменту виходу статті, тобто з 30 листопада 2017 року, вона знаходиться в стані стресу та пригнічення, не може повноцінно вести життя та працювати, знаючи, що цю статтю прочитало багато людей, зокрема, її рідні та близькі люди. Ця стаття затронула і її родичів, про що свідчить теза: «звичайних рибалок з вудками браконьєри проганяють, погрожуючи фізичною силою. Стоять за цим неподобством, переконанні в селі, родичі [PERSON]». Вона перестала спокійно спати, постійно хвилюючись та міркуючи, як спростувати ту інформацію, яка ганьбить її честь та гідність, та шкодить її діловій репутації. Все це спричиняє виникнення пригніченого стану, внаслідок чого вона почала нервово відноситись до оточуючого світу. Її ділова репутація, як сільського голови Білецьківської сільської ради, поставлена під удар, що призвело до критичного стану, оскільки вона завжди сумлінно ставиться до своїх обовязків. Для неї робота сільського голови була, є і буде сенсом життя, в основі якого є не лише громада як осередок суспільства, а і кожен житель її рідного краю окремо. Стабільний розвиток громади Білецьківської сільської ради протягом 2006 - 2017 років є свідченням правильного підходу до вибору команди і пріорітетів розвитку, які були впроваджені нею за час перебування на посаді сільського голови. Саме тому, поширення неправдивої інформації відносно неї є намаганням посіяти яблуко роздору між нею та кожним жителем сільської ради і знищити її як голову...однак відповідач не врахував одного...вона ніколи не була окремою особою від громади, вона завжди буде поряд з кожними із жителів села. За таких обставин, внаслідок поширення неправдивої інформації у газеті «АVтограф», яка належать Редакції газети «Автограф» у виданні № 48 (888), їй була завдана моральна шкода, заподіяна відповідачем, яку вона оцінюює у розмірі 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень), що відповідає вимогам розумності та справедливості. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні в задоволені позовних вимог [PERSON] просив відмовити в звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, суду пояснив, що вислови, що вказані в статті під назвою «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів», є по своїй суті не інакше як оціночними судженнями, критикою певних дій позивача, а не фактичним твердженням, як вважає позивач. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача головний редактор газети «Автограф» [PERSON] в судове засідання не зявився, пояснення щодо позову та відзиву до суду не надходили. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, свідків, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Згідно ч.1 ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно ст. 201 ЦК Уккраїни особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ст.\~270\~ЦК України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності і честі. Відповідно до положень п. 4 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №1\~від 27\~лютого 2009\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до ст.\~297\~ЦК України кожен\~має право\~на повагу\~до його\~гідності та\~честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. . Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст.\~299\~ЦК України фізична\~особа має\~право на\~недоторканність своєї\~ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про інформацію» та ст..200 ЦК України, інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Згідно ст.34\~Конституції України кожному\~гарантується право\~на свободу\~думки і\~слова,\~на вільне\~вираження своїх\~поглядів і\~переконань. Кожен\~має право\~вільно збирати,\~зберігати,\~використовувати і\~поширювати інформацію\~усно,\~письмово або\~в інший\~спосіб -\~на свій\~вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Відповідно до ст..32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Ст.68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 277 ЦК України,\~фізична особа,\~особисті немайнові\~права якої\~порушено внаслідок\~поширення про\~неї та\~(або)\~членів її\~сім'ї\~недостовірної інформації,\~має право\~на відповідь,\~а також\~на спростування\~цієї інформації. Спростування\~недостовірної інформації\~здійснюється особою,\~яка поширила\~інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом .\~Спростування недостовірної\~інформації здійснюється\~незалежно від\~вини особи,\~яка її\~поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до\~ст.\~ 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №1\~від 27\~лютого 2009\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У п. 19 вказаної Постанови надано роз»яснення про те, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст..30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Європейський Суд звернув увагу на необхідність розрізнення фактів та оціночних суджень: «На думку суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна», зазначив суд у рішеннях по справах Лінгенс проти Австрії (п. 46) від 18.07.1986 та «Українська Пресс-Група» проти України (п. 41) від 29.03.2005. Тобто, якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. \~ \~ \~ \~Таким чином не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Як встановлено судом та це не заперечується сторонами і підтверджується рішенням першої сесії п»ятого скликання від 04.04.2006 року, рішенням першої сесії шостого скликання від 17.11.2010 року, рішенням першої сесії сьомого скликання від 06.11.2015 року Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] перебуває на посаді сільського голови Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області з 2006 року по теперіншій час. Тобто позивач [PERSON] є публічною особою. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на третій сторінці газети «АVтограф» №48(888) за 30 листопада 2017 року опублікована, без зазначення автора, стаття під назвою: «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів». У вказаній статті, зокрема зазначено, «Голова села поводить себе, мов цариця і провокує сварки між селянами»; «У 2010 році Білецьківські плавні увійшли до складу регіонального ландшафтного парку Кременчуцькі плавні»; «Просто так у плавні тепер не потрапиш: голова сільради встановила плату за вхід»; «Сільським головою [PERSON] встановлено розцінки: піти в ліс чи до річки коштує 10 гривень з людини, прогулянка по плавні -15 гривень»; «Кажуть, що минулого року кілька мешканців Чечелевого ходили до голови сільради зі скаргами. Так через кілька днів «випадково» загорівся ліс біля їхніх ділянок та ледь не погоріли хати»; «Вже у 2017 - му [PERSON] погрожувала, що в разі «непокори» вона заборонить їздити до Чечелевого маршрутці, а на підтвердження своїх слів домовилася з перевізником кілька днів не пускати автобус»; «Селяни вважають, що [PERSON] прагне розсварити селян, встановити одноосібну владу і робити все, що заманеться, мов якась цариця. А головне у її планах забрати Білецьківські плавні з регіонального ландшафтного парку під контроль села (тобто, свій особистий)». Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 1976 року у справі «Гендісайд проти Сполученого Королівства»). Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії» (12/1984/84/131), звернув увагу на те, що п. 2 ст.\~10\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв'язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань. При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя. \~ \~ \~ \~Зокрема, у згаданій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики,\~\~економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). \~ \~ \~ \~Зі змісту статей 3, 4, 6 Декларації вбачається, що, оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. \~ \~ \~ \~Відповідно, межі допустимої критики є ширшими, коли вона стосується власне політика, а не приватної особи. На відміну від останньої, перший неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості. Безсумнівно, пункт 2 статті 10 Конвенції дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв'язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»). Як зазначено вище, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. Між тим, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації суд повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно ст.277 ЦК України та ст.12 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.\~ Відповідно до п.18 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27.02.2009\~року №1\~«Про судову\~практику у\~справах про\~захист гідності\~та честі\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» згідно з положеннями статті 277\~ЦК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених чим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності сторін, закріплений у ст. 12 ЦПК України та він передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Факт поширення вказаної вище інформації у спосіб, зазначений позивачем, сторонами у справі фактично не заперечується, а тому відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України вказаний факт не підлягає доказуванню. На обґрунтування позовних вимог та на підтвердження факту того, що інформація була поширена і поширена інформація є недостовірною, позивачем надано письмові докази, які досліджено судом та за клопотанням позивача допитано свідків. В свою чергу відповідачем суду для дослідження не надано жодного належного доказу на спростування доводів позивача. Так, згідно Указу президента України «Про створення заказників загальнодержавного значення» №750/94 від 10 грудня 1994 року, з метою збереження і відтворення цінних природних комплексів, генофонду рослинного і тваринного світу та відповідно до ст. 53 Закону України «Про природно заповідний фонд України» і вимог Конвенції про охорону біологічного різноманіття, ратифікованою Верховною [PERSON] України 29 листопада 1994 року створено заказник загальнодержавного значення «Білецьківські плавні». Відповідно до п.1.6., 1.7, 1.8, 1.11 Положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Білецьківські плавні», що затверджене наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 27 березня 2003 р. №46/ДС заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлено особливий режим охорони, відтворення і використання. Територія Заказника не вилучається у Землевласників та із землекористування постійних Землекористувачів, на землях яких він розташований, а саме: Білецьківська сільська рада - 1910 га; Кременчуцька міська рада - 75 га; Кременчуцький держлісгосп - 995 га. Землевласники та Землекористувачі на території Заказника, в своїй діяльності керуються Конституцією України, Законом України «Про природно заповідний фонд України», іншими законодавчими і нормативними актами за цим Положенням, несуть відповідальність за належний стан території Заказника та додержання встановленого цим Положенням режиму території. Заказник є заповідним ядром регіонального ландшафтного парку «Кременчуцькі плавні». Рішенням вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12 липня 2001 року «Про організацію регіонального ландшафтного парку «Кременчуцькі плавні» та затвердження проекту його створення», обласна [PERSON] вирішила організувати регіональний ландшафтний парк «Кременчуцькі плавні» без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об»єктів у їх власників або користувачів загальною площею 5080 га з врахуванням площі ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Білецьківські плавні» (2980 га) без ліквідації його статусу та категорії, а також встановленого заповідного режиму, затверджено проект «Створення регіонального ландшафтного парку». Згідно охороного зобов»язання від 06 листопада 2001 року, зареєстрованого в Держуправлінні екоресурсів в Полтавській області, Білецьківською сільською радою, в особі голови сільської ради [PERSON], надано зобовязання щодо забезпечення режиму охорони та збереження оголошеного (організованого) регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Кременчуцькі плавні» відповідно до рішення обласної ради від 12.07.2001 року в межах землеволодіння Білецьківської сільської ради загальною площею 1910 га. Відповідно до довідки виданої секретарем Білецьківської сільської ради [PERSON] за вих.№18-6105 від 14.12.2017, Білецьківською сільською радою та сільсиким гловою [PERSON] з моменту створення регіонального ландшафтного парку «Кременчуцькі плавні» (2001 р.) не встановлювались жодні послуги, повязані з відпочинком та користуванням територією ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Білецьківські плавні». Згідно довідки виданої секретарем Білецьківської сільської ради [PERSON] за вих.№18-6106 від 14.12.2017, протягом 2016 -2017 р.р. колективних скарг від жителів с.Чечелево щодо території ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Білецьківські плавні» до сільської ради не надходили. Відповідно до довідки виданої секретарем Білецьківської сільської ради [PERSON] за вих.№18-6107 від 14.12.2017, ані Білецьківська сільська рада, ані сільський голова [PERSON] не є сторонами в догорі щодо здійснення перевезення пасажирів на маршрутці загального користування м.Кременчук с. Чечелеве. Конкурс на визначення переможця з перевезення пасажрів на автобусному маршруті загального користування проводиться в Полтавській обласній державній адміністрації і договір підписується між перевізником та головою або заступником Полтавської обласної державної адміністрації. Свідок [PERSON] суду пояснив, він являється мешканцем села Чечелево Кременчуцького району Полтавської області. [PERSON] з 2006 року є сільським головою їх громади. На його погляд вона дуже відповідальна людина та дбайливо ставиться до своїх посадових обовязків. З часу її перебування на посаді сільського голови в їх селі відбулися зміни на краще в порівняні з минулими роками. Відремонтували дах в сільському клубі, почали ремонт доріг, провели освітлення на центральних вулицях села. Влаштовує щорічні ярмарки на території їх громади. Постійно відстоює інтереси по збереженню заповідних фондів та територій. У них на території сільської ради є обєкти заповідної зони, а саме заказник загальнодержавного значення «Білецьківські плавні». Він часто там буває з дітьми, рибалять та збирають гриби. За час його проживання в селі за перебування на території заказника загальнодержавного значення «Білецьківські плавні» ніхто ніколи ніяких грошей не брав. Особисто він таких випадків не памятає. Вхід завжди був вільний як для мешканців міста так і для мешканців села. За заказник загальнодержавного значення «Білецьківські плавні» на даний час є конфлікт між їх громадою і Полтавською обласною радою. В сільській раді ніколи не працював. Йому відомо з засобів масової інформації, що [PERSON] намагається землі заказника загальнодержавного значення «Білецьківські плавні» зберегти у державній власності. Йому відомо, що на даний час Полтавська обласна рада проголосувала за те, щоб землі заказника загальнодержавного значення «Білецьківські плавні» передати у комунальну власність Полтавської громади. Їх громада кожної весни здійснює прибирання плавнів. На виборах сільського голови [PERSON] завжди перемагала з величезним відривом від своїх конкурентів. Тобто її підтримка серед мешканців громади висока. Вона завжди користувалась величезним авторитетом серед сільських мешканців. Негативних відгуків про неї сказати не може. Знає її тільки з позитивної сторони. Свідок [PERSON] суду пояснила, що все що написано в статті газети неправда. Дану статтю писала особа, яка ніколи не була на території сільської ради. Коли вона прочитала статтю була дуже обурена, як можуть таку неправду висвітлювати в пресі. Це неповага не тільки до [PERSON], а неповага до всіх жителів села. На території Білецьківської сільської ради проживає з самого народження. [PERSON] знає зі школи. [PERSON] вже три чи чотири скликання підряд являється головою сільської ради. На виборах її завжди обирали більшістю голосів. [PERSON] віддана своїй роботі, вона не байдужа до людей. В кожній родині її приймають як свою. При [PERSON] в селі і ФАПи працюють і дороги грейдерують. Завдяки їй в с. Бурти і в с. Підгорне зроблено освітлення. Відстоює інтереси школи. Всі вчителі та директор школи нею задоволені. У [PERSON] все завжди під контролем. На території сільської ради є обєкти заповідної зони, а саме заказник загальнодержавного значення «Білецьківські плавні». Вони мають безперешкодний доступ до Білецьківських плавнів. Їздять туди на річку та збирати гриби. Жодного разу за перебування на території Білецьківських плавнів вона гроші не платила. Їй відомо, що на території заказника загальнодержавного значення «Білецьківські плавні» створили комунальне підприємство та хочуть вказаний заказник передати у комунальну власність. Між ким на даний час конфлікти за вказану територію їй невідомо. Знає, що вказаний заказник межує з територією міста. Жодного разу не було такого, щоб [PERSON] провокувала сварки між селянами. В сільській раді вона не працює, на даний час пенсіонерка. В місто вона їздить часто маршрутним автобусом, який ходить до міста кожні 15 хвилин. Їй не відомо таких випадків, щоб [PERSON] забороняла рух маршрутних транспортних засобів або призупиняла їх рух від сільської ради до міста. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в газеті Автограф опублікована неправдива стаття. Люди як ходили в Білецьківські плавні так і ходять, як користувалися природними ресурсами так і користуються. Вони в плавнях косять сіно, збирають гриби. Ніхто їх не контролює та не забороняє знаходитися на території плавнів. Вона проживає селі Стара [PERSON] з народження з 1970 року. [PERSON] знає з малих років. [PERSON] з 2006 року по даний час займає посаду голови сільської ради. [PERSON] дуже позитивна людина. Вона завжди відгукується на чуже горе або навпаки радість людини, хто б до неї не звернувся. Вона все робить на благо людей та населення їх села. За час її правління в селі Стара [PERSON] зявилось освітлення, грейдер грейдерує дороги, регулярно ходять автобуси. Вона все робить, щоб людям жилось краще, тобто на благо людей. На території Білецьківської сільської ради розташований заказник загальнодержавного значення «Білецьківські плавні». Всі люди мають доступ до цієї землі. У 2012 році Білецьківські плавні в них хотіли забрати, проте мешканці селищної ради відстояли своє право на дані землі. Їздили люди і в суд в м. Полтаву та в м. Харків. Люди боролися за ці землі і хотіли, щоб вони залишились їм. Жодної плати за відвідування заказника загальнодержавного значення «Білецьківські плавні» ніколи не було встановлено. Люди користуються вказаними землями безкоштовно. [PERSON] ніколи не провокувала сварки між селянами, навпаки її робота налагоджена на те, щоб в сільській раді завжди були всі разом та не було сварок. Їй невідомі випадки призупинення руху пасажирського транспорту на території громади з подачі голови сільської ради [PERSON] В сільській раді вона не працює та жодних трудових відносин з [PERSON] вона не має. Свідок [PERSON] суду пояснив, що коли мешканці його села [PERSON] прочитали статтю в газеті, то були дуже обурені неправдивою інформацією. Мешканці села впевнені, що ця стаття була замовна проти [PERSON]. Він впевнений, що вказані події відбуваються в звязку з тим, що їх селищній раді належать заказник «Білецьківські плавні», ласий шматок для заможніх людей, і мешканці селишньої громади постійно мають відстоювати своє право на вказану землю. Заможні люди своїми маніпуляціями та певними виходками шукають можливість її відібрати у них. В селі [PERSON] проживає з 1989 року. [PERSON] він знає з того часу, як вона працювала ще секретарем у Білецьківській сільській раді. Вона вже 15 років працює головою сільської ради. За час свого проживання в селі він бачив трьох голів сільської ради, серед них [PERSON] сама віддана людина. За час перебування її на посаді голови сільської ради в інфраструктурі селища змінилось все. В медичній сфері, в сфері освіти. Зроблено освітлення в селах, зроблені дороги. Зроблена газифікація сел. Зроблено ремонти в сільських клубах. Указом президента «Білецькіські плавні» були визначені як заповідник. Даний заповідник стоїть повністю на землях Білецьківської сільської ради. Всі жителі Білецьківської сільської ради мають доступ до Білецьківських плавнів. Коли створили на території Білецьких плавнів комунальне підприємство, то були спроби працівників комунального підприємства заборонити людям ловити рибу в Білецьківських плавнях. Ламали дітям та дідам вудочки. [PERSON] жодним чином не перешкоджає, не перешкоджала і не буде перешкоджати людям відвідувати «Білецьківські плавні», а навпаки організовує суботники для прибирання вказаної території. [PERSON] ніколи не провокувала сварки між жителями селищної ради, а навпаки намагається примирювати людей. Вона як мати в сім»ї. [PERSON] ніколи не вживалися заходи про припинення на території селищної ради руху пасажирського транспорту. Вона навпаки кожного року вибирає найкращих серед перевізників. В кожному автобусі опублікований номер телефону сільської ради, і кожний житель села знає, що вразі здійснення телефонного дзвінка з приводу виникнення будь яких ситуацій в транспорті, прийматимуться відповідні рішення. Він в Білецьківській сільській раді не працює, а являється депутатом сільської ради. З метою встановлення характеру інформації, розповсюдженої шляхом її опублікування у статті під назвою: «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів» в газеті «АVтограф» №48 (888) та з»ясування того, чи спірні фрагменти тексту данної статті є фактичними твердженнями чи оціночними судженнями, судом за клопотанням позивача призначено судово лінгвістичну (сематико текстуальну) експертизу письменного мовлення. Відповідно до висновку №12185 від 12.09.2018 року судової лінгвістичної (сематико текстуальної) експертизи письменного мовлення, у висловлюваннях зі статті «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів», опублікованої в газеті «АVтограф» №48 (888) є висловлювання, що виражені у формі оціночного судження, а саме: «Голова села поводить себе, мов цариця»; «[PERSON] прагне розсварити селян, встановити одноосібну владу і робити все, що заманеться, мов якась цариця. А головне у її планах забрати Білецьківські плавні з регіонального ландшафтного парку під контроль села (тобто, свій особистий)», та є висловлювання, виражені у формі фактичного твердження, а саме: «Голова … провокує сварки між селянами»; «У 2010 році Білецьківські плавні увійшли до складу регіонального ландшафтного парку Кременчуцькі плавні»; «Просто так у плавні тепер не потрапиш: голова сільради встановила плату за вхід»; «Сільським головою [PERSON] встановлено розцінки: піти в ліс чи до річки коштує 10 гривень з людини, прогулянка по плавні -15 гривень»; «Кажуть, що минулого року кілька мешканців Чечелевого ходили до голови сільради зі скаргами. Так через кілька днів «випадково» загорівся ліс біля їхніх ділянок та ледь не погоріли хати»; «Вже у 2017 - му [PERSON] погрожувала, що в разі «непокори» вона заборонить їздити до Чечелевого маршрутці, а на підтвердження своїх слів домовилася з перевізником кілька днів не пускати автобус». Вислювлювання «Голова села поводить себе, мов цариця і провокує сварки між селянами»; «Просто так у плавні тепер не потрапиш: голова сільради встановила плату за вхід»; «Сільським головою [PERSON] встановлено розцінки: піти в ліс чи до річки коштує 10 гривень з людини, прогулянка по плавні -15 гривень»; «Кажуть, що минулого року кілька мешканців Чечелевого ходили до голови сільради зі скаргами. Так через кілька днів «випадково» загорівся ліс біля їхніх ділянок та ледь не погоріли хати»; «Вже у 2017 - му [PERSON] погрожувала, що в разі «непокори» вона заборонить їздити до Чечелевого маршрутці, а на підтвердження своїх слів домовилася з перевізником кілька днів не пускати автобус»; «Селяни вважають, що [PERSON] прагне розсварити селян, встановити одноосібну владу і робити все, що заманеться, мов якась цариця. А головне у її планах забрати Білецьківські плавні з регіонального ландшафтного парку під контроль села (тобто, свій особистий)», в цілому - містять інформацію негативного характеру відносно голови сільської ради сіл Чечелеве та [PERSON] [PERSON]. Дослідивши та проаналізувавши оспорювану інформацію, яку позивач вважає недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що зазначена у статті інформація, а саме висловлювання: «Голова села … провокує сварки між селянами»; «У 2010 році Білецьківські плавні увійшли до складу регіонального ландшафтного парку Кременчуцькі плавні»; «Просто так у плавні тепер не потрапиш: голова сільради встановила плату за вхід»; «Сільським головою [PERSON] встановлено розцінки: піти в ліс чи до річки коштує 10 гривень з людини, прогулянка по плавні - 15 гривень»; «Кажуть, що минулого року кілька мешканців Чечелевого ходили до голови сільради зі скаргами. Так через кілька днів «випадково» загорівся ліс біля їхніх ділянок та ледь не погоріли хати»; «Вже у 2017 - му [PERSON] погрожувала, що в разі «непокори» вона заборонить їздити до Чечелевого маршрутці, а на підтвердження своїх слів домовилася з перевізником кілька днів не пускати автобус» - виражені у формі фактичного твердження, тому що вказані відомості можливо перевірити як твердження про факти, оскільки вони містять конкретну інформацію про події та осіб, тобто є такими, що можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. Згідно змісту ст.302 ЦК України інформація, що поширюється, має бути достовірною отриманою з офіційних джерел. Особа, що поширює таку інформацію зобов»язана посилатись на таке джерело. У разі отримання інформації з джерел, що відмінні від офіційних, особа, що поширює інформацію, зобов»язана переконатися у її достовірності. Чинним законодавством України та міжнародними договорами України, які є частиною національного законодавства передбачено механізми захисту права журналістів публікувати інформацію з питань, що становлять суспільний інтерес, однак за умови, що вони діють сумлінно. Відповідно до\~ст.42\~Закону України\~«Про друковані\~засоби масової\~інформації (пресу)\~в Україні»\~редакція,\~журналіст не\~несуть відповідальності\~за публікацію\~відомостей,\~які не\~відповідають дійсності,\~принижують честь\~і гідність\~громадян і\~організацій,\~порушують права\~і законні\~інтереси громадян\~або являють\~собою зловживання\~свободою діяльності\~друкованих засобів\~масової інформації\~і правами\~журналіста,\~якщо: \~ці відомості\~одержано від\~інформаційних агентств\~або від\~засновника (співзасновників); вони містяться у відповіді на запит на інформацію, поданий відповідно до\~Закону України\~"Про доступ до публічної інформації", або у відповіді на звернення, подане відповідно до\~Закону України\~"Про\~звернення громадян"; вони\~є дослівним\~відтворенням публічних\~виступів або\~повідомлень субєктів\~владних повноважень,\~фізичних та\~юридичних осіб;\~вони є\~дослівним відтворенням\~матеріалів,\~опублікованих іншим\~друкованим засобом\~масової інформації\~з посиланням\~на нього; в\~них розголошується\~таємниця,\~яка спеціально\~охороняється законом,\~проте ці\~відомості не\~було отримано\~журналістом незаконним\~шляхом; законом передбачено звільнення або непритягнення до відповідальності за такі дії. Відповідачем суду не надано жодних належних доказів того, що вказана вище інформація є дослівним відтворенням матеріалів, що були опубліковані іншим засобом масової інформації чи вона була опублікована на підставі відомостей, одержаних з офіційних джерел та не надано доказів того, що відповідач перед її опублікуванням переконався в її достовірності. Тобто відповідачем не доведено, що вказана інформація є достовірною. В свою чергу інформація, а саме висловлювання: «Голова села поводить себе, мов цариця»; «[PERSON] прагне розсварити селян, встановити одноосібну владу і робити все, що заманеться, мов якась цариця. А головне у її планах забрати Білецьківські плавні з регіонального ландшафтного парку під контроль села (тобто, свій особистий)» - виражені у формі оціночного судження, тобто є вираженням субєктивної думки автора статті стосовно позивача. Дані висловлювання не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і не можуть бути спростовані, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як встановлено судом, зазначена у статті інформація, а саме висловлювання: «У 2010 році Білецьківські плавні увійшли до складу регіонального ландшафтного парку Кременчуцькі плавні»; «Кажуть, що минулого року кілька мешканців Чечелевого ходили до голови сільради зі скаргами. Так через кілька днів «випадково» загорівся ліс біля їхніх ділянок та ледь не погоріли хати» - виражені у формі фактичного твердження та доказів достовірності вказаної інформації відповідачем суду не надано. Між тим, при розгляді справ про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, суду необхідно встановити наявність того, чи має місце сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При цьому слід зазначити, що в першу чергу, право на спростування недостовірної інформації належить саме особі, якої стосується така інформація. Як вбачається із змісту висловлювань - «У 2010 році Білецьківські плавні увійшли до складу регіонального ландшафтного парку Кременчуцькі плавні»; «Кажуть, що минулого року кілька мешканців Чечелевого ходили до голови сільради зі скаргами. Так через кілька днів «випадково» загорівся ліс біля їхніх ділянок та ледь не погоріли хати», у них фактично відсутня інформація про позивача та останньою не доведено, що внаслідок поширення цієї інформації порушено її особисті немайнові права. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку що негативною та як наслідок недостовірною інформацією, що принижує честь, гідність, ділову репутацію позивача, як публічної особи та громадського діяча і такою, що підлягає спростуванню є наступна інформація, яка опублікована 30 листопада 2017 року в статті «Білецьківські плавні хочуть перетворити на приватний заповідник для браконьєрів» та розміщена у першому кременчуцькому таблоїді «АVтограф», яка належить Редакції газети «Автограф» у виданні № 48 (888), а саме: «Голова села … провокує сварки між селянами»; «Просто так у плавні тепер не потрапиш: голова сільради встановила плату за вхід»; «Сільським головою [PERSON] встановлено розцінки: піти в ліс чи до річки коштує 10 гривень з людини, прогулянка по плавні - 15 гривень»; «Вже у 2017 - му [PERSON] погрожувала, що в разі «непокори» вона заборонить їздити до Чечелевого маршрутці, а на підтвердження своїх слів домовилася з перевізником кілька днів не пускати автобус», а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 27\~\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27.02.2009\~№ 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до\~ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано роз»яснення, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності докази, що надані сторонами, суд приходить до висновку, що в результаті поширення відповідачем недостовірної інформації про позивача, остання зазнала втрат немайнового характеру внаслідок приниження її честі, гідності і ділової репутації. Розповсюдження відповідачем недостовірної інформації про позивача негативно вплинуло на соціальне життя позивача, знижує її авторитет серед знайомих, колег та викликає негативне ставлення суспільства до її особи. За викладених обставин, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих і трудових стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, який зазнав змін внаслідок поширенння щодо позивача недостовірної інформації, що є предметом судового розгляду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст.133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~повязані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~повязані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1280 грн. за дві вимоги немайнового характеру про захист честі та гідності, ділової репутації, сплачено судовий збір у розмірі 15\~000 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди та відповідно до квитанції №1 від 14.06.2018 року сплачено витрати на проведення по справі експертизи у розмірі 14\~300 грн.. Згідно ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню та встановити процент задоволення вимог немайнового характеру про захист честі та гідності, ділової репутації неможливо, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину суми судового збору сплаченого останньою за вказаними вимогами немайнового характеру, тобто 640 грн., половину суми сплаченої за проведення експертизи, тобто 7\~150 грн. та стягнути судовий збір сплачений за вимогу про відшкодування моральної шкоди, пропорційно до розміру задоволеної вимоги, тобто у розмірі 150 грн., а всього стягунти судові витрати у розмірі 7940 грн.

Outcome: partial