Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви, представник позивача зазначив, що 30.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-308/171/2008 за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 65 00 доларів США зі сплатою процентної ставки в розмірі 12,25 %. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] 30.07.2008 року був укладений договір поруки № SR-308/171/2008. Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» свої зобов'язання за договором виконало, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 10.12.2010 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Уркаїна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" передало, а ТОВ "ОТП Факторинг України" прийняло право грошової вимоги за кредитним договором ML-308/171/2008 від 30.07.2008 року. Станом на 23.05.2016 року за кредитним договором від 30.07.2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON], рахується заборгованість на загальну суму 270 087,82 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідачів. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2016 року цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідачів в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі в судове засідання, призначене на 04.11.2016 року, не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подали, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-308/171/2008. Відповідно до п.2. частини першої кредитного договору № ML-308/171/2008 банк надав відповідачу кредит в сумі 65 000 доларів США на придбання нерухомого майна зі строком повернення до 15 липня 2013 року. Згідно п. 1.11.1. частини № 2 кредитного договору № ML-308/171/2008 усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим договором. Відповідно до п.п. 1.1., 1.5.1., 1.5.1.1. частини № 2 кредитного договору № ML-308/171/2008 позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом. Згідно п. 4.1.1. частини № 2 кредитного договору № ML-308/171/2008 за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Відповідно до п.п. 4.1.2., 4.1.3. частини № 2 кредитного договору за прострочення виконання боргових зобов'язань позичальник, крім пені, додатково сплачує на користь банку штраф, а саме: за прострочення виконання зобов'язань понад 15 календарних днів у розмірі 0, 01 відсоток від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 25 грн.; за прострочення виконання зобов'язань понад 30 календарних днів у розмірі 0, 02 відсотки від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50 грн. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. В підтвердження наявності заборгованості позивачем була надана довідка розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-308/171/2008 від 30.07.2008 року, згідно з яким заборгованість [PERSON] становить 270 087, 82 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом у сумі 270 087, 82 грн.; із суми заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 174 897, 06 грн. В забезпечення виконання [PERSON] обов'язків за договором кредиту, 30.07.2008 року було укладено договір поруки № SR-308/171/2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON]. Відповідно до п. п. 1.1., 1.2., 2.1. договору поруки поручитель зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором щодо повернення основної суми кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. 10.12.2010 року між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно з вищевказаним договором банк передав, а товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором № ML-308/171/2008 від 30.07.2008 року та договором поруки № SR-308/171/2008 від 30.07.2008 року. 04.04.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № ML-308/171/2008. Відповідно п. 3.10 вказаного договору сторони домовились, що дата остаточного повернення кредиту 01.10.2014 року. 04.04.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору поруки № SR-308/171/2008 від 30 липня 2008 року. Відповідно до п. 5 вказаного договору сторони дійшли згоди, що договір поруки діє до 01.10.2014 року та незважаючи на інші положення договору поруки та додаткового договору, дія договору поруки не припиняється до моменту повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» перейшли всі права банка щодо права вимоги до боржника за кредитним договором. Згідно ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оскільки відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашають, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved