Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У вересні 2013 року КС „Експресс-кредит" звернулась до суду з указаним позовом, яким просить суд визнати дійсним договір застави об'єктів нерухомого майна №ОД00-0336-3 від 5 листопада 2012 року, укладений між ними та [PERSON]; визнати заставленим у КС „Експрес-Кредит" в забезпечення кредитного договору № ОД00-0336-П від 12.10.2007 року нерухоме майно - земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану у с.Діброва, Васильківського району Київської області, площею 0,7500 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 223319. У лютому 2014 року позивач надіслав на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить зобов'язати реєстраційну службу Васильківського міськрайонного управління юстиції внести в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про обтяження іпотекою та запис про заборону відчуження вищезазначеної земельної ділянки (а.с.50-51). Вказуючи на те, що 12 жовтня 2007 року між КС „Експрес-Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОД00-0336-П, відповідно до якого позивач надав [PERSON] 50 000 грн. на строк 180 місяців, а саме до 12.10.2022 року. У якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за даним кредитним договором 12.10.2007 року між КС „Експрес-Кредит" та [PERSON] було укладено договір поруки №ОД00-0336/1-П, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання нести з [PERSON] солідарну відповідальність за виконання останнім умов кредитного договору. 05 листопада 2012 року між КС „Експрес-Кредит" та [PERSON] було підписано додаткову угоду до кредитного договору №ОД00-0336-П від 12.10.2007 року, згідно з умовами якої позивач надав [PERSON] кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії №ОД00-0336/1-П на загальну суму 1 300 000 (один мільйон триста тисяч) гривень. Згідно з п.п.2.2 Додаткової угоди до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № ОД00-0336-П від 12.10.2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, відсотками за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, а також відшкодування шкоди в зв'язку з порушенням кредитного договору №ОД00-0336-П від 12.10.2007 року КС „Експрес-Кредит" прийняв поруку [PERSON] відповідно до договору поруки № ОД00-0336/1-П від 12.10.2007 року та заставу майна [PERSON] у складі земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану у с.Діброва, Васильківського району Київської області, площею 0,7500 га, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 223319 від 29.09.2004 року. КС „Експрес-Кредит" в обгрунтування своїх вимог також зазначає про те, що ними виконані свої зобов'язання за кредитним договором №ОД00-0336-П від 12.10.2007 року і додатковою угодою до нього від 05.11.2012 року у повному обсязі і надані [PERSON] кредитні кошти в розмірі 1 300 000 (один мільйон триста тисяч) гривень. Відповідно до п.1 ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом, оскільки [PERSON] ухиляється від укладання нотаріально посвідченого договору застави нерухомого майна, чим порушує права КС „Експрес-Кредит" на забезпечення кредиту шляхом застави майна боржника. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду телеграму, в якій просив справу слухати без його участі; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.63). [PERSON] в судове засідання не з'явився, але 11.12.2013 року надіслав на адресу суду заяву-заперечення на позов, у якій зазначив, що 05.11.2012 року між ним та КС „Експрес-Кредит" був підписаний попередній договір Застави № ОД00-0336-3, згідно з умовами п.2.1 якого він зобов'язався в строк до 05.11.2012 року надати усі необхідні документи та нотаріально посвідчити договір. Але позивач, згідно його заяви на отримання додаткових коштів від 05.11.2012 року в момент підписання додаткової угоди та попереднього договору застави пообіцяв йому усно збільшити протягом місяця розмір кредитної лінії ще на суму 700 000 грн. Тоді б в забезпечення кредиту на загальну суму два мільйони гривень була передана його квартира за адресою: [ADDRESS]. Позивач своєї усної обіцянки не виконав. У зв'язку з даними обставинами, [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову (а.с.37-38). Представник відповідача - реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстицї Київської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. За змістом положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року між КС „Експрес-Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОД00-0336-П, відповідно до якого позивач надав [PERSON] 50 000 грн. на строк 180 місяців, а саме до 12.10.2022 року (а.с.4). У якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за даним кредитним договором 12.10.2007 року між КС „Експрес-Кредит" та [PERSON] було укладено договір поруки №ОД00-0336/1-П, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання нести з [PERSON] солідарну відповідальність за виконання останнім умов кредитного договору (а.с.6). 05 листопада 2012 року між КС „Експрес-Кредит" та [PERSON] було підписано додаткову угоду до кредитного договору №ОД00-0336-П від 12.10.2007 року, згідно з умовами якої позивач надав [PERSON] кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії №ОД00-0336/1-П на загальну суму 1 300 000 (один мільйон триста тисяч) гривень (а.с.7). Також 05 листопада 2012 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №ОД00-0336-П від 12.10.2007 року по своєчасному поверненню заборгованості по кредиту в сумі 1 300 000 грн. між [PERSON] та КС „Експрес-Кредит" було укладено договір застави, відповідно до п.1.1 якого [PERSON] передав кредитору у заставу майно у вигляді земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану у с.Діброва, Васильківського району Київської області, площею 0,7500 га, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 223319 від 29.09.2004 року (а.с.5). Згідно заяви [PERSON] на ім'я в.о. голови правління КС „Експрес-Кредит" від 12.12.2012 року він звертався з проханням видати йому транш в сумі 700 000 грн. по кредитному договору № ОД00-0336-П, де повідомив про те, що він відмовляється виконувати свої зобов'язання по передачі його земельної ділянки, розташованої у с.Діброва, Васильківського району Київської області, площею 0,7500 га в іпотеку, у разі якщо йому не буде видано додатковий транш (а.с.45). Відповідно до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 2 ст. 219 ЦК України суд може визнати правочин, укладений з недодержанням сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Частиною 1 статті 220 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, відповідно до якої у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено факт узгодження між сторонами всіх істотних її умов, зокрема, щодо передачі земельної ділянки, розташованої у с.Діброва, Васильківського району Київської області, площею 0,7500 га, чи отримав відповідач кошти, чому договір не було нотаріально посвідчено тривалий час (з 2012 року по день звернення до суду); суду також не було надано доказів того, що відповідач умисно ухилявся від нотаріального посвідчення договору, та чи втрачена така можливість, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed