Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на користь держави збитки заподіяні навколишньому природному середовищу в сумі 21899,61 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами Державної екологічної інспекції у Луганській області 25 червня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно відповідача № 000594 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 47 КУпАП та постановою № 000594 від 25 червня 2020 року притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 47 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. [PERSON] 29 липня 2020 року на виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 000594 від 25 червня 2020 року у примусовому порядку штраф сплачено у повному обсязі. На підставі Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 29 серпня 2011 року № 3 та акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 25 червня 2020 року Державною екологічною інспекцією у Луганській області здійснено розрахунок заподіяних збитків. Так, внаслідок користування надрами відповідачем державі заподіяно збитки у сумі 21899,61 грн. Відповідачу було направлено претензію про необхідність відшкодування збитків, однак останній добровільно шкоду не відшкодував, тому заступник керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 22 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання без виклику сторін. Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком. Відповідач 22 вересня 2021 року надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, підтвердив обставини викладені у позові, просив справу розглянути без його участі. Представник позивача про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши дану справу, дослідивши надані докази, суд дійшов таких висновків: Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 000594 від 25 червня 2020 року (а.с. 24) та постановою про накладення адміністративного стягнення № 000594 від 25 червня 2020 року встановлено, що [PERSON] 25 червня 2020 року о 13 годині 00 хвили, знаходячись поблизу вул. Центральна м. Новодружеськ, за допомогою навантажувача колісного самовільно без будь-яких дозвільних документів видобув 27,6 м3.піску будівельного. Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 47 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. Згідно з розрахунку збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами на ділянці місцевості, яка знаходиться поблизу вул. Центральна, м. Новодружеська, відповідачу [PERSON] розраховано розмір шкоди у розмірі 21899,61 грн., яка підлягає відшкодуванню. 27 липня 2020 року Державною екологічною інспекцією у Луганській області було направлено на адресу відповідача претензію з пропозицією добровільно сплатити збитки. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються, зокрема, функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. У відповідності до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природнього середовища" передбачено, державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275 (далі - Положення), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Згідно з п. 3 Положення основними завданнями Державної екологічної інспекціє є реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо збереження, відтворення і невиснажливого використання біологічного та ландшафтного різноманіття; раціонального використання, відтворення і охорони об`єктів тваринного та рослинного світу. Державна екологічна інспекція відповідно до пп.7 п. 3 Положення складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом. Таким чином, Державна екологічна інспекція під час здійснення своїх повноважень є органом, наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» Державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 29 серпня 2011 року № 303, то вона застосовується при визначенні відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами. В основу нарахування збитків покладена базова ставка збитків у частках мінімальної заробітної плати. Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до спеціальних фондів бюджетів зараховується: 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності - до Державного бюджету України; 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Відповідно до п. 4.1 глави 4 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 січня 2013 року № 43 Платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є доходами спеціального фонду державного бюджету, крім власних надходжень бюджетних установ, зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі на ім`я відповідного органу Казначейства у розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У даному випадку державі внаслідок самовільного користування надрами завдано шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] який позовні вимоги визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені у позові, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved