Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

\~ Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказавши, що 24.10.2015 року помер її батько, [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті стали діти померлого: [PERSON] та [PERSON], відповідач у справі, які спадщину прийняли. До складу спадщини увійшло нерухоме майно: 1/2 частина квартири [ADDRESS] та ? частина будинку в № 57 по вул. Ногіна у м. Запоріжжі. У зв`язку з неможливістю оформити спадщину після смерті батька в позасудовому порядку через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач, [PERSON], звернулась з зустрічною позовною заявою до ЖБК «Трансформаторщик-22», [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, у позові зазначила, що між нею та [PERSON] 22.08.1975 року було зареєстровано шлюб під час якого вартість (пай) кооперативної квартири [ADDRESS] була ними повністю виплачена ЖБК «Трансформаторщик -22. 18 квітня 2000 року шлюб між [PERSON] та нею був розірваний. 24.10.2015 року [PERSON] помер. Оскільки на час смерті [PERSON] [PERSON] не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, то права на спадкування після його смерті не має, водночас, 1/2 частина вищевказаної квартири належить позивачу, [PERSON], як частка у спільній сумісній власності, а до складу спадщини має бути включена лише ? частина цієї ж квартири. Посилаючись на вказані обставини просила визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], як частку у спільній власності подружжя. Позивач, [PERSON] направила до суду письмову заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти зустрічного позову не заперечувала. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], ЖБК «Трансформаторщик -22 у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку, направили до суду письмові заяви у яких повідомили суд про визнання ними позовних вимог та погодження з обставинами, що викладені у позові, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Третя особа, [PERSON], у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позовних вимог суду не надав. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності , суд вважає, що позовні вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], ЖБК «Трансформаторщик-22», третя особа: [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом [PERSON] до ЖБК «Трансформаторщик-22», [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». \~\~\~\~\~\~\~ \~\~ Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. \~\~\~\~\~\~\~ Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Судом встановлено, що 24.10.2015 року помер батько позивача, [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті стали: донька померлого, позивач у справі, [PERSON] та син померлого, [PERSON], відповідач у справі, які спадщину прийняли. До складу спадщини, що залишилась після смерті, [PERSON] увійшла 1/2 частина квартири [ADDRESS] та ? частина будинку в № 57 по вул. Ногіна у м. Запоріжжі. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] копія якої наявна у матеріалах справи і містить: копію свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 338834 від 26.10.2015 року, копію свідоцтва про народження позивача серії ІІ-ЖС № 411919 від 27.08.1981 року, копію свідоцтва про укладення шлюбу позивачем серії І-ЖС №020658 від 21.04.2000 року, копії заяв про прийняття спадщини. Відповідно до ордеру № 482 від 25.08.1992 року квартира [ADDRESS] була надана члену ЖБК «Трансформаторщик -22» [PERSON], до складу родини якого входили: дружина, [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки ЖБК «Трансформаторщик -22» вищевказана кооперативна квартира була повністю виплачена, іі вартість склала 341134 купона. Відповідно до довідки ЖБК «Трансформаторщик -22» від 19.02.2016 року вищевказана квартира належить на праві власності родині [PERSON], пай виплачений повністю, заборгованості немає. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 22.08.1975 року та свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖС №056374 від 10.02.2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.08.1975 року по 18.04.2000 року. Отже, пай був виплачений подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, тому вищевказана квартира належить подружжю у рівних частках. Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень до Цивільного Кодексу України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки права та обов'язки, що виникли внаслідок викупу квартири членом ЖБК продовжують існувати і досі, то до зазначених правовідносин має бути застосовано ч.3 ст.384 ЦК України, згідно до якої у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 15\~Закону України «Про власність»\~(який діяв з 1991 до 2007р.), було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до п. 1 ст. 17\~Закону України "Про власність" при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Таким чином за життя у [PERSON] виникло право власності на квартиру у будинку ЖБК на підставі повністю виплаченого паю. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [PERSON] звернулась з відповідною заявою про виділ належної їй частки до нотаріальної контори, проте постановою державного нотаріусу Другої Запорізької Державної нотаріальної контори від 04.04.2017 року їй було відмовлено, у зв`язку з чим її права підлягають судовому захисту, вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Частка [PERSON] у вищевказаній квартирі складає 1/2, яка увійшла до складу спадщини. Судом встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували в ОП ЗМБТІ належне їм право власності на вищевказану кооперативну квартиру, що водночас не позбавляє позивача можливості спадкувати після смерті батька. Якщо спадщина відкрилась у період чинності\~ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом та спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній\~\~конторі\~\~за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що 03.05.1977 року помер батько [PERSON], дід позивача, [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок за адресою: м. Запоріжжя вул. Ногіна, 57, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого Запорізьким міськомунгоспом 24.10.1975 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина (мати [PERSON]П.) [PERSON] та син, [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи у яких наявна копія спадкової справи, що заведена у Другій Запорізькій державній нотаріальні конторі після смерті [PERSON] яка містить: копію свідоцтва про смерть [PERSON] серії 1-ЖС № 347699 від 02.03.2016 року, копію свідоцтва про народження [PERSON] серії ЯЮ № 960795 від 13.03.1951 року, копію листа ТОВ ЗМБТІ від 09.11.2005 року, копію свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого Запорізьким міськомунгоспом 24.10.1975 року. ? частина вищевказаного будинку була виділена дружині [PERSON], як частка в спільному майні подружжя на підставі свідоцтва про право власності виданим 05.12.1990 року Другою Запорізькою нотаріальною конторою. ? частина цього ж будинку увійшла до спадкової маси і розподілилась порівну між [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом виданими державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 05.12.1990 року, р.н. 1-6459, 1-6458. Право власності на частину вищевказаного будинку за вищевказаними свідоцтвами в ОТ ЗМБТІ не було зареєстровано. 02.11.1998 року померла [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частин будинку № 57 по вул. Ногіна у м. Запоріжжі. Спадкоємцями після її смерті стали її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли, а [PERSON] у встановленому законом порядку відмовилась від спадщини на користь [PERSON] Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, що заведена після смерті, [PERSON] у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі, копія якої міститься у матеріалах справи. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2/108/07 від 03.04.2007 року визнано за [PERSON] право власності на ? частину вищевказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] [PERSON] спадщину після смерті матері, [PERSON], яка складається з ? частини вищевказаного будинку прийняв, але за життя не оформив. Судом встановлено, що позивач успадкувала після смерті батька, [PERSON], як спадкоємиця першої черги за законом, ? частину квартири [ADDRESS] та ? частину будинку в № 57 по вул. Ногіна у м. Запоріжжі. Інші ? частину вищевказаної квартири та ? частину вищевказаного будинку після смерті [PERSON] успадкував брат позивачки, відповідач по справі, [PERSON], проте останній з вимогами до суду не звертався. Постановами державного нотаріуса Другої Державної нотаріальної контори від 19.05.2016 року за №1180/02-31 та №1181/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у вигляді частини квартири [ADDRESS] та частини будинку № 57 по вул. Ногіна у м. Запоріжжі після померлого, [PERSON], через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, відсутність реєстрації в ОБ ЗМБТІ, що свідчить про неможливість позивача оформити спадщину в позасудовому порядку. Водночас, відсутність реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно, не оформлення належної особам спадщини за життя та не виділення частки у спільному майні подружжя не є перешкодою для задоволення позовних вимог. Беручи до уваги, наявність у позивача права на спадкування після смерті [PERSON], своєчасне прийняття позивачем спадщини, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю, на день його смерті, належність спірного майна на праві спільної сумісної власності подружжю, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі сторонам свідоцтв про право на спадщину та частку у спільному майні, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом в повному обсязі, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту узгоджується з передбаченим ст. 16 ЦК України та спрямований на захист невизнаних прав сторін у справі. \~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved