Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Ухвалою Жовтневого районного суду від 05 лютого 2013 року судом було скасовано судовий наказ від 04 грудня 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2009 року по 31.08.2012 року у сумі 2136,07 коп. Тому позивач, КП « Харківські теплові мережі» (далі - КП «ХТМ»), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вказаної вище заборгованості за послуги теплопостачання , посилаючись на те, що воно надає відповідачу послуги з теплопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-1У від 24.06.2004 року та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 ( надалі «Правила»), що регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавцем) і фізичною та юридичною особою (споживачем), яка отримує або має намір отримувати такі послуги. Але, відповідач, який зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] та яка належить йому на праві власності, в порушення чинного законодавства не сплачує належним чином надані позивачем послуги теплопостачання до його житла у повному обсязі, у зв'язку з чим у нього утворилася за період часу з 01.11.2009 року по 31.08.2012 року заборгованість по таким платежам в загальній сумі розміру позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та пояснила, що квартира відповідачів знаходиться у багатоповерховому будинку, з централізованим опаленням, в середині будинку. Відповідач тривалий час не сплачує послуги теплопостачання у повному обсязі. КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з теплопостачання. Вказаний будинок обладнаний приладом обліку теплопостачання на гарячого водопостачання. Тепло у будинок відповідачів подавалось своєчасно, про що свідчать відомість нарахувань та оплати за послуги теплопостачання відповідно показань обліку теплопостачання у квартиру відповідача (т.3 а.с.41). Тепло подається в будинок, а далі іде розподілення тепла по квартирам. Також представник позивача пояснила, що дійсно з відповідачем не укладений договір на поставку теплової енергії, але відповідач мешкає у багатоповерховому будинку з централізованим опаленням, послуги отримує, від послуг теплопостачання в письмовому вигляді не відмовлявся, частково їх сплачує, тому фактично визнає їх, з мешканцями міста укладений публічний договір. КП «ХТМ» неодноразово в своїх повідомленнях пропонувало всім споживачам КП «ХТМ» у тому числі і [PERSON] звернутися до підприємства для укладення письмового договору. Відповідач проти позову заперечував, вважає суму заборгованості надуманою, що не відповідає дійсності, також вважає, що позивач займається економічним удушенням населення, мешканці позбавлені можливості перевірить показники обліку теплопостачання, який встановлений за кошти мешканців будинку, позивачем порушений строк позовної давності. Крім того, позивач не уклав договору з ним на поставку теплової енергії, він не просив позивача про це, тому, у разі відсутності договору всі претензії позивача щодо оплати за нібито надані послуги з теплопостачання є нікчемними. Тому, 28.05.2013 року відповідач звернувся до КП « ХТМ» зі зустрічним позовом ( т.1 а.с.138-143), в якому просив стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на його користь моральну шкоду у сумі 5000 (п'ять тисяч) грн.; виділити його долю власності із усього його майна, що знаходиться у власності Харківської територіальної громади у цілому та КП «ХТМ» зокрема; визнати незаконними дії Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", направлені на нав'язування йому своїх послуг; зобов'язати припинити протиправну діяльність по відношенні до нього як агресивну підприємницьку практику у вигляді нав'язування йому своїх послуг ,здійснення на його адресу різних повідомлень, вимог від нього оплати продукції , що поставляється КП «ХТМ» при відсутності прямої та недвозначної його згоди , як споживача, на її придбання ; визнати правочин про надання йому КП «ХТМ» послуг з централізованого опалення не укладеним; зобов'язати КП « ХТМ» укласти з ним договір про надання послуг з централізованого опалення в порядку та способом, передбаченим законом. Вказаний зустрічний позов був прийнятий судом до розгляду с первісним позовом та у ході судового розгляду позивачем неодноразово доповнювався в частині обґрунтування доказів, а саме : 15.10.2013 року,04.11.2013 року,12.11.2013 року,03.12.2013 року ( т.1 а.с.200, т.2 а.с.16, 26-27, 86). У своєму зустрічному позову позивач посилався на те, що КП «ХТМ» веде агресивну політику , не уклало з ним договір про надання послуг , а тому, на думку позивача, немає договору - немає і ніяких юридичних підстав для стягнення з нього зобов'язань по оплаті комунальних послуг, як і немає самих зобов'язань; станом на 01.06.2012 року КП «ХТМ» не уклало договори на послуги теплопостачання у кількості 240077 шт., тобто по числу володільців особистих рахунків у Жовтневому районі; з 2000 року начисляло і начисляє платежі мешканцям його будинку без достовірних показників теплолічильника; у зв'язку з тим, що органи МВД України тривалий час блокували видачу йому паспорту громадянина України, він був позбавлений можливості отримати субсидію для сплати комунальних послуг; КП «ХТМ» порушило його недоторканість особистого життя , так як у позовній заяві вказана дата його народження; вважає, що КП «ХТМ» веде політику економічного удушення населення України; надає йому завідомо недостовірну інформацію; дії представника КП «ХТМ»-[PERSON] направлені на схилення його до самогубства; порушує його конституційні права управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради; у зв'язку з надуманістю позову КП «ХТМ» до нього, він повинен тратити своє життя і здоровіє на складення документів, приймати участь у судових засіданнях,нести матеріальні витрати на поштові витрати та ксерокопіювання документів, не зважаючи на те, що він є інвалідом третьої групи. Тому, він вважає, що вказаними діями позивач заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює у 5 000 грн. Представник відповідача за зустрічним позовом проти задоволення зустрічного позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність. В останнє судове засідання відповідач, він же позивач за зустрічним позовом, не з'явився, був повідомлений належним чином, що підтверджується його особистим підписом у явочному листку ( т.3 а. с. ). Приймая до уваги, що справа тривалий час знаходиться у провадженні суду, той факт, що відповідач, позивач за зустрічним позовом, дав суду свої пояснення, свій зустрічний позов підтримав, надав суду письмові пояснення у судових дебатах, суд прийшов до висновку про можливість закінчити розгляд справи у його відсутність за наявними у справі матеріалами. Суд, вислухавши сторони, спеціаліста, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов КП «ХТМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання підлягає задоволенню у повному обсязі; зустрічний позов [PERSON] до КП "Харківські теплові мережі" про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та є власником квартири [ADDRESS], яка в централізованому порядку забезпечується послугами теплопостачання, котрі надає позивач у даній справі КП «ХТМ». На його ім'я відкритий особливий рахунок [NUMBER]. У казаному будинку встановлено прилад обліку опалювання SUPERCAL 430R031 №95-11-0046, який пройшов повірку та прийнятий до експлуатації, що підтверджується розпорядженням Управління комунального майна і приватизації №24 від 08 січня 2013 року , свідоцтвами про повірку робочого засобу вимірювальної техніки від 20.10.2010 та 11.02.2012 року та наказом генерального директора КП «ХТМ» №139 від 28.02.2013 року ( т.2 а.с.164-167) Відповідно до ст.ст.13,14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги теплопостачання до житла віднесено до комунальних. Згідно зі ст.322 ЦК України власник майна зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Плата за комунальні послуги (в даному разі - теплопостачання) відноситься до тягара утримання майна відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила...), повинна вноситися власниками квартир щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим, відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Судом встановлено,що відповідач плату за послуги теплопостачання належного йому житла вносив не в повному обсязі, тобто з порушенням вимог вищезазначених Правил, що призвело до утворення у нього заборгованості. У відповідності до п. 3 ч. 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005.року №630 - споживач має право на несплату вартості послуг - у разі відключення виконавцем - тобто КП «ХТМ» - гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов'язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, статті 68, 162 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги. Крім того , стаття 509 ЦК України передбачає , що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь іншої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, оказати послугу , сплатити кошти і т.п./ або стриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язань. Частина 2 ст. 205 ЦК України передбачає, що угода , для якої не встановлена обов'язкова письмова форма , враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідач не відмовлявся від послуг теплопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідача свідчить про його волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту , що послуги теплопостачання позивач отримував. Стосовно того, що між відповідачем та позивачем не укладена угода про надання послуг , стаття 206 ЦК України передбачає, що правочини можуть вчинятися в усній формі, які повністю виконуються на момент їх здійснення. Необґрунтоване посилання позивача на той факт, що з ним КП «ХТМ» не було укладено угоду на поставку енергії. Так, згідно зі ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 ЦК України, дійсно належить вчиняти в письмовій формі. Разом з тим , відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідків його недійсності, крім випадків , встановлених законом. У відповідності зі ст. 67 ЖК України , плата за послуги теплопостачання стягується у встановленому законом порядку. У відповідності зі ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги. У відповідності зі ст. 162 ЖК України - Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. № 1875-ІV, обов'язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений спеціальним нормативним актом, регулюючим вказані відношення, а саме - „ Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630. Що стосується заяви [PERSON] про застосування до позовних вимог позивача позовної давності, то суд виходив з наступного. Так в судовому засіданні було встановлено, що 05 лютого 2013 року судом було скасовано судовий наказ від 04 грудня 2012 року №2012/8617/2012 про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2009 року по 31.08.2012 року у сумі 2136,07 коп. ( т.1 а. с.5). Частина 2 ст. 267 ЦК України вказує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі до винесення ним рішення. Відповідач надав суду таку заяву ( т.1 а.с.27).Але вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2012 року Жовтневим районним суду м. Харкова було винесено судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання, який надійшов до суду 17.10. 2012 року. Згідно ч. 2,3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Так, з моменту подачі КП «ХТМ» заяви про видачу судового наказу, а саме з 17.10.2012 року перебіг позовної давності почався заново,тому позивачем строки звернення до суду за захистом своїх прав не порушені. Відповідач не надав суду документів, які б підтверджували, що дійсно у нього в квартирі в період з 2009 по 2012 рік не було приладів опалення. Крім того, відповідач у судовому засіданні не заперечував, що дійсно його квартира належним чином опалюється, в квартирі є прилади опалення ( батареї), він не відмовився письмово від отримання послуг з теплопостачання , а продовжував та продовжує отримувати послуги з теплопостачання від відповідача. Тому цей факт суд розцінює як згоду відповідачів на отримання послуг від позивача і вважає , що між позивачем та відповідачами фактично укладений публічний договір . Але, відповідач плату за послуги теплопостачання належного йому житла вносив не в повному обсязі, тобто з порушенням вимог вищезазначених Правил, що призводило до утворення у нього заборгованості. Згідно розрахунку позивача заборгованість за період з 01.11.2009 року по 31.08.2012 року складає 2136,07 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача. У зв'язку з вище викладеним вимоги позивача обґрунтовані на законі та підлягають задоволенню. Що стосується зустрічного позову [PERSON] , то задовольняючи його частково, а сама в частині зобов'язання КП « Харківські теплові мережі» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, суд виходив з наступного. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. № 1875-ІV, обов'язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений спеціальним нормативним актом, регулюючим вказані відношення, а саме - „ Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення",затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630. Вказаною постановою затверджений типовий договір «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води». Як вбачається з тексту копії наданого суду вказаного договору, саме КП «ХТМ» і є виконавцем послуг з однієї сторони, а фізична особа, яка є власником( наймачем,орендарем) житлового приміщення (будинку садибного типу,квартири) - споживачем з другої сторони. Саме тому, ініціатива та обов'язок, відповідно до п.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», по підготовці та укладенню зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг, тобто послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води лежить на позивачеві - КП «ХТМ». Тому є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] у цієї частині. Що стосується інших позовних вимог , а саме : визнання незаконними дії Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", направлені на нав'язування йому своїх послуг; зобов'язання припинити протиправну діяльність по відношенні до нього як агресивну підприємницьку практику у вигляді нав'язування йому своїх послуг ,здійснення на його адресу різних повідомлень, вимог від нього оплати продукції , що поставляється КП «ХТМ» при відсутності прямої та недвозначної його згоди , як споживача,на її придбання ; визнання правочину про надання йому КП "Харківські теплові мережі" послуг з централізованого опалення не укладеним, то в цієї частині суд вважає вимоги позивача безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи КП «ХТМ» утворено на підставі Розпорядження Харківської обласної державної адміністрації №429 від 27 червня 2001 року, на нього покладені функції вироблення, транспортування, використання, розподілу та реалізації теплової енергетики на території м. Харкова. Воно має ліцензії національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та міністерства з питань житлово-комунального господарства України №№ 597473, 597474, 597472, 345059 на виконання вказаних послуг та свідоцтво про державну реєстрацію №501546 ( т.1 а.с.214-217,218,219). Ніяких доказів ведення КП «ХТМ» протиправної, не чесної та агресивної підприємницької діяльності позивачем за зустрічним позовом суду не надано. Тому підстав для задоволення вимог позивача про визнання дій КП «ХТМ» такими - не вбачається. Також з цих підставі не підлягають і вимоги позивача в частині визнання дій КП «ХТМ», направлених на нав'язування йому своїх послуг, здійснення йому , як споживачу теплової енергії та гарячої води, різних повідомлень, вимог від нього сплати своєї продукції, протиправними та як агресивною підприємницькою діяльністю. Крім того, вказані доводи позивача за зустрічним позовом спростовуються обставинами, які викладені вище при обґрунтуванні та задоволенні позовних вимог КП «ХТМ» до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за послуги теплопостачання та гарячої води. Що стосується вимог позивача в частині виділення його частки з усього його майна, яке находиться у власності Харківської територіальної громади та КП «ХТМ», то суд вважає ці вимоги не обґрунтовані на Законі, не конкретизованими та не доведеними; вони не можуть бути визнані зустрічними, так як не взаємопов'язані , не витікають з одних правовідносин, не можуть зараховуватися , а , слід такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується моральної шкоди, яку, як вважає [PERSON], заподіло йому КП «ХТМ» шляхом порушення його недоторканості особистого життя , так як у позовній заяві вказана дата його народження; веденням КП «ХТМ» політики економічного удушення населення України; надання йому завідомо недостовірної інформації; направлення дій представника КП «ХТМ» - [PERSON] на схилення його до самогубства; порушення його конституційних прав управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради; пред'явлення надуманого позову КП «ХТМ» до нього,у зв'язку з чим він повинен тратити своє життя і здоровіє на складення документів, приймати участь у судових засіданнях, нести матеріальні витрати на поштові витрати та ксерокопіювання документів, не зважаючи на те, що він є інвалідом третьої групи, яку позивач оцінює у 5000 грн. та просить стягнути з КП «ХТМ» на його користь, то вказані вимоги також не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 № 4 " з подальшими змінами та доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5, № 1 від 27 лютого 2009 року моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що позивачем не надано будь-яких беззаперечних доказів перенесених ним душевних страждань або фізичного болю, приниженні честі та гідності, а також ділової репутації, пов'язаних з неправомірними діями відповідача. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки судом не встановлено , що діями відповідача , позивачу було завдано моральної шкоди, немає підстав для задоволенню позову в частині стягнення моральної шкоди , яку [PERSON] , пов'язує з вищевказаними подіями . Аналізуючи вищенаведене суд вважає, що позивачем не доведено суду, що діями відповідача , йому завдано моральної шкоди . Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог,у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як справа за первісним позовом доведена до суду з вини відповідача, з нього належить стягненню на користь КП «ХТМ» судовий збір у сумі 229 ( двісті двадцять дев'ять) грн.. 40 коп., так як [PERSON] є інвалідом 3 групи , а у відповідності до Закону України «Про судовий збір» інваліди 3 групи не звільняються від сплати судового збору. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] частково , а при подачі позову він не сплатив судовий збір у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, то судовий збір підлягає стягненню з КП «ХТМ» на користь держави у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн.. 40 коп., що передбачено Законом України № 3674-VI від 08.07.2011 року "Про судовий збір ", як за позов немайнового характеру. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial