Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

ПАТ «Західінкомбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], ТзОВ «Волиньметбуд» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Свій позов мотивує тим, що 27 червня 2007 року між комерційним банком «Західінкомбанк» ТзОВ, правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2706/07-612, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 400000 доларів США зі сплатою 13% річних терміном до 29 листопада 2011 року. 20 вересня 2007 року сторонами договору було укладено додатковий договір до вищезазначеного договору, яким передбачено надання [PERSON] мультивалютного кредиту на споживчі потреби з максимальним лімітом 400000 доларів США зі сплатою 13% річних за користування коштами у доларах і євро та 18% річних за користування коштами у гривні. Вказує, що у зв'язку з невиконанням кредитного договору, позивач звернувся до суду, рішенням апеляційного суду Волинської особи від 26 квітня 2012 року постановлено стягнути з [PERSON] в користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором №2706/07-612 від 27 червня 2007 року станом на 01 лютого 2012 року в розмірі 433810 доларів США, 53300 євро та 2193088,90 гривень, а також 3339 судових витрат. Однак боржником дана заборгованість не погашена у зв'язку з чим в період з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 77569,27 грн., 51618,67 дол. США та 6342,15 євро. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором, між ПАТ «Західінкомбанк» та ТзОВ «Волиньметбуд» укладений 27 червня 2007 року договір іпотеки № 1441, згідно якого ТзОВ «Волиньметбуд» передало банку в іпотеку матеріальний склад /Г-1/, загальною площею 354,4 кв.м та мехмайстерню з АПК /Б-2/, загальною площею 458,3 кв.м, що знаходяться в [ADDRESS]. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] в користь ПАТ "Західінкомбанк" заборгованість за кредитним договором № 2706/07-612 від 27.06.2007 року, що виникла в період з 01.03.2012 року по 31.08.2013 року в сумі 77569 гривень 27 копійок, 51 618, 67 доларів США, та 6342, 15 євро, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: матеріальний склад площею 354,4 кв. м. та мехмайстерню площею 458,3 кв. м., що знаходяться по [ADDRESS], що належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньметбуд», шляхом проведення публічних торгів, встановивши початкову на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача ТзОВ «Волиньметбуд» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення, вказував, що позовні вимоги ПАТ "Західінкомбанк" до ТзОВ «Волиньметбуд» не підлягають до задоволення у зв'язку з пропущенням строків позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 червня 2007 року між комерційним банком «Західінкомбанк» ТзОВ, правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2706/07-612, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 400000 доларів США зі сплатою 13% річних терміном до 29 листопада 2011 року. 20 вересня 2007 року сторонами договору було укладено додатковий договір до вищезазначеного договору, яким передбачено надання [PERSON] мультивалютного кредиту на споживчі потреби з максимальним лімітом 400000 доларів США зі сплатою 13% річних за користування коштами у доларах і євро та 18% річних за користування коштами у гривні. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Рішенням апеляційного суду Волинської особи від 26 квітня 2012 року постановлено стягнути з [PERSON] в користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором №2706/07-612 від 27 червня 2007 року станом на 01 лютого 2012 року в розмірі 433810 доларів США, 53300 євро та 2193088,90 гривень, а також 3339 судових витрат. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Також встановлено, що за період з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 77569 гривень 27 копійок, що складається з відсотків сумі 59668 гривень 67 копійок та штрафу в сумі 17900 гривень, , 51 618, 67 доларів США, що складається з відсотків в сумі 39706,67 доларів США та штрафу в сумі 11912 доларів США, та 6342, 15 євро, що складається з відсотків сумі 4878,58 євро та штрафу в сумі 1463,57 євро. Розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком. (а.с. 7). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором, між ПАТ «Західінкомбанк» та ТзОВ «Волиньметбуд» укладений 27 червня 2007 року договір іпотеки № 1441, згідно якого ТзОВ «Волиньметбуд» передало банку в іпотеку матеріальний склад /Г-1/, загальною площею 354,4 кв.м та мехмайстерню з АПК /Б-2/, загальною площею 458,3 кв.м, що знаходяться в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За змістом ст.ст. 589, 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, а право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у разі невиконання або неналежного виконанню боржником основного зобов'язання. Відповідно до ч. 1,2 ст. 35 Закону на іпотекодержателя покладається обов'язок надіслати іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору встановленої форми із зазначенням строку, протягом якого боржнику слід усунути порушення і який не повинен бути меншим ніж тридцять днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Надіслання такого повідомлення є обов'язковою передумовою для початку звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Така ж правова позиція викладена у п.37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно з яким невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Пунктом 6.2.1 Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобов'язань на момент розірвання. З наведених положень закону та договору іпотеки вбачається, що для початку процедури звернення стягнення при зверненні до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідна наявність самого факту невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання: що є обов'язковою умовою, за якої суд має право звернути стягнення на предмет іпотеки без надіслання повідомлення іпотекодавцю. Відповідно до ч. З ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованності за шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо належить виключно позивачеві. Враховуючи вимоги заявлені позивачем, слід встановити спосіб реалізації предмета застави із застосуванням процедури продажу, встановленої Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Наявність рішення суду за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин між сторонами, а саме по собі постановлення рішення, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин між сторонами договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] в користь ПАТ "Західінкомбанк" заборгованість за кредитним договором № 2706/07-612 від 27.06.2007 року, що виникла в період з 01.03.2012 року по 31.08.2013 року в сумі 77569 гривень 27 копійок, що складається з відсотків сумі 59668 гривень 67 копійок та штрафу в сумі 17900 гривень, , 51 618, 67 доларів США, що складається з відсотків в сумі 39706,67 доларів США та штрафу в сумі 11912 доларів США, та 6342, 15 євро, що складається з відсотків сумі 4878,58 євро та штрафу в сумі 1463,57 євро. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2706/07-612 від 27.06.2007 року в розмірі 485 428,67 доларів США, 59 642, 15 євро та 2 270 658, 17 гривень , що складається з заборгованості за рішенням апеляційного суду Волинської області від 26.04.2012 року в розмірі 433 810 доларів США, 53300 євро та 2193088, 90 гривень, та заборгованості, що виникла в період з 01.03.2012 року по 31.08.2013 року в сумі 77569 гривень 27 копійок, що складається з відсотків сумі 59668 гривень 67 копійок та штрафу в сумі 17900 гривень, , 51 618, 67 доларів США, що складається з відсотків в сумі 39706,67 доларів США та штрафу в сумі 11912 доларів США, та 6342, 15 євро, що складається з відсотків сумі 4878,58 євро та штрафу в сумі 1463,57 євро, звернути стягнення на предмет іпотеки: матеріальний склад площею 354,4 кв. м. та мехмайстерню площею 458,3 кв. м., що знаходяться по [ADDRESS], що належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньметбуд», шляхом проведення публічних торгів, встановивши початкову на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Не заслуговує на увагу суду вимога представника відповідача щодо застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до умов кредитного договору та договору іпотеки, дані договори діють до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та додатковими до нього договорами. Таким чином, враховуючи наведене, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачами судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved