Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

12 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права спільної сумісної власності. В свої вимогах просить суд встановити факт постійного проживання, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] , з 1979 року по день її смерті, тобто до [INFO] . Крім того, визнати житловий будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . В обгрунтуванні позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території Великоскелівської сільської ради Світловодського району. У визначений законодавством строк він разом із відповідачем у справі, який є рідним сином [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Земельну ділянку [PERSON] за життя заповіла [PERSON] , а житловий будинок включеним до заповіту не був, оскільки був придбаний ним разом з померлою за спільні кошти та є їх спільною сумісною власністю. З початку 1979 року він разом із [PERSON] познайомилися та почали проживати у с.Бабино Вижницького району Чернігівській області, у належному йому будинку. Там вони прожили два роки. У 1981 році переїхали до с.Пустельнікове Олександрійського району Кіровоградської області, де проживали 3 роки, в орендованому будинку. У 1984 році переїхали до с.Велика Скельова. Спочатку жили в орендованому будинку. В 1985 році [PERSON] влаштувалася на роботу в колгосп ім.Ульянова дояркою, а він у ПМК 68 кочегаром та різноробочим. В 1986 році колгосп почав фінансувати будівництво будинків для сімей працівників колгоспу. У листопада 1986 року [PERSON] звернулася до правління колгоспу щодо отримання будинку, на що отримала згоду, за умови, що і він перейде працювати у колгосп. В листопаді 1986 року [PERSON] отримала від колгоспу будинок, а з початку 1987 року працювати до колгоспу перейшов і він. Будинок був побудований, але повністю порожній, без внутрішніх робіт, тому з листопада 1986 року по червень 1987 року вони проводили в ньому ремонт та вселились до нього. У вказаному будинку вони прожили разом з 1987 року по день смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . Вони не перебували в інших шлюбах, постійно проживали разом, як сім`я, мали спільний бюджет, з 1987 по 1997 роки виплачували колгоспу позику, видану для придбання будинку. Ухвалою від 04 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу, в разі його подання - час для подання відповіді на відзив. 22 січня 2019 року відповідач, в порядку ст.178 ЦПК України, подав відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обгрунтуванні відзиву посилається на те, що його мати дійсно в 1985 році почала працювати дояркою в колгоспі ім.Ульянова в с.Велика Скельова Світловодського району та в 1986 році отримала від колгоспу будинок. [PERSON] Ніякого відношення до будинку не мав, оскільки з 1984 по 1987 роки відбував покарання за вироком Олександрійського районного суду. В 1992 році мати за власні кошти викупила будинок у колгоспу, що підтверджується рішення Світловодського районного суду від 23 вересня 2002 року. На підтвердження факту спільного придбання будинку з його матір`ю, проведення в ньому ремонтних робіт, позивач доказів не надав, тому вимоги його є необгрунтованими та безпідставними. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив, в порядку ст.179 ЦПК України, не скористався. Ухвалою від 27 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що з січня 1979 року до вересня 1981 року він разом із [PERSON] та її сином [PERSON] проживали у с.Бабино Вижницького району Чернігівській області, у будинку його матері. Потім переїхали до с.Пустельнікове Олександрійського району Кіровоградської області. В травні 1984 року його засудили та направили для відбування покарання в с.Велика Скельова Світловодського району, до травня 1987 року. В 1985 році [PERSON] теж переїхала в с.Велика Скельова, де проживала в орендованій квартирі. В 1986 році їй колгосп дав будинок, і він після відбування покарання з травня 1987 року також пішов працювати до колгоспу. Вони разом зробили ремонт, виплатили кошти колгоспу і жили в ньому разом до смерті [PERSON] . В даний час він проживає у вказаному будинку сам. Він перебував у шлюбі з іншою жінкою з листопада 1976 року по 1978 рік, а [PERSON] станом на 1979 рік перебувала у шлюбі з [PERSON] , а коли розірвала з ним шлюб не пам`ятає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю та пояснив, що факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] підтверджується і вироком суду, за яким засуджено було [PERSON] , через нанесення тілесних ушкоджень своїй співмешканці [PERSON] і довідками сільської ради, які надавалися суду під час розгляду справи про визнання права власності на будинок. Крім того, факт спільного проживання не заперечує і сам відповідач, який є сином померлої [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що спільного у його матері з [PERSON] нічого не було. Так, з 1979 по 1981 роки вони всі разом жили в Чернігівській області. В 1984 році [PERSON] засудили за те, що він зробив матір інвалідом, внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень. В 1986 році матері колгосп надав будинок, як працюючій матері одиночці, за який вона сама із заробітної плати сплачувала кошти. [PERSON] був єдиний законний чоловік його матері, з яким шлюб розірвано 27 червня 1974 року. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки позивач немає ніякого відношення до придбання житлового будинку [PERSON] , а тому він не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був головою Великоскелівської сільської ради Світловодського району з 1987 по 1997 роки. [PERSON] та [PERSON] обоє працювали у колгоспі, отримали будинок, в якому проживали весь час разом, але без реєстрації шлюбу. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] та [PERSON] жили разом однією сім`єю, як чоловік та дружина, з 1986 року по час смерті останньої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після проходження служби в армії, в квітні 1977 року він вступив у шлюб з [PERSON] , у якої від першого шлюбу був син [PERSON] вони разом у шлюбі лише один рік. Через різні характери почали жити окремо. Зі слів людей, його було відомо, що вона виїхала жити в іншу область. Жодних стосунків вони не підтримували, дітей спільних у них не було, майна ніякого не набули. В 1996 році, у зв`язку з народженням власної дитини, він звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] . Шлюб розірвано, жодних претензій ні до кого немає. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 24 лютого 2000 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 13 травня 1987 року. (а.с.4-5) Згідно копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23 січня 1979 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26 січня 1978 року. (а.с.79) Відповідно до вироку Олександрійського районного народного суду Кіровоградської області від 12 липня 1984 року, [PERSON] визнано винним за ст.102 КК УРСР та засуджено до покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі. Строк відбуття покарання почато з 08 травня 1984 року. На підставі ст.25 КК УРСР засудження [PERSON] є умовним з обов`язковим застосуванням праці на вказаний строк, в місцях, визначених спеціальними органами. Згідно вироку вбачається, що 06 травня 1984 року [PERSON] на грунті сварки, будучи в нетверезому стані облив бензином свою співмешканку [PERSON] і підпалив. (а.с.90-91) Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 18 грудня 1998 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.55-56) Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 20 квітня 2018 року, [PERSON] померла [INFO] в місті Світловодськ Кіровоградської області. Спадкова справа спадкодавця [PERSON] зареєстрована за №62604222. (а.с.6, 80) Згідно копії актового запису про укладення шлюбу №5 від 23 квітня 1977 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, в результаті якого прізвище дружини змінено з " [PERSON] " на "[PERSON]". (а.с.112) Згідно рішення Олександрійського місцевого суду Кіровоградської області від 05 вересня 1996 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] - розірвано. Рішення набрало законної сили 16 вересня 1996 року. (а.с.126) Згідно копії довідки Великоскельовської сільської ради Світловодського району №200 від 25 червня 2018 року, згідно запису в погосподарській книзі [NUMBER] особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , до часу її смерті проживали разом за адресою: [ADDRESS] , та вели спільне господарство, з 11 листопада 1987 року по день її смерті - [INFO] . (а.с.7, 8) Згідно копії довідки виконкому Ізмаїльської сільської ради від 18 жовтня 1984 року, до складу сімї [PERSON] входить співмешканець [PERSON] та син [PERSON] (а.с.9) Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO], з 29 січня 1985 року по червень 1998 року вона працювала дояркою в колгоспі ім.В.Ульянова. (а.с.77) Згідно копії трудової книжки [PERSON] , [INFO], з 28 лютого 1987 року по 07 лютого 2000 року він працював скотником в колгоспі ім.В.Ульянова. (а.с.78) Рішенням Світловодського районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2002 року, яке набрало законної сили 24 жовтня 2002 року, у справі за позовом [PERSON] до КСП "Миронівське" про визнання угоди купівлі-продажу будинку дійсною, визнано угоду дійсною та визнано за [PERSON] право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.11) Відповідно до архівної довідки Світловодського МБТІ №1157 від 24 вересня 2018 року, право власності на будинок [ADDRESS] , станом на 01 січня 2013 року належало [PERSON] , на підставі рішення Світловодського районного суду від 23 вересня 2002 року. (а.с.10) Згідно технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, збудований він в 1986 році, площею 120,4 кв.м. (а.с.12-14) Вартість вказаного житлового будинку станом на 25 жовтня 2018 року становить 65720 грн. (а.с.23) Проаналізувавши досліджені докази, суд прийшов до висновку, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 1979 року по [INFO] підлягає частковому задоволенню. Єдиною умовою для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, є відсутність у період часу їх спільного проживання інших шлюбів кожного із них. З наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] з 26 січня 1978 року по даний час в шлюбі не перебував, а [PERSON] до 25 грудня 1996 року, часу розірвання шлюбу з другим чоловіком [PERSON] - перебувала у шлюбі. (а.с.112) Період спільного проживання їх разом з 26 грудня 1996 року по [INFO], часу смерті [PERSON] ніхто із сторін у справі не заперечував. Крім того, підтверджується показами свідків, які були допитані в суді та довідками з місця їх постійного проживання. Проте, суд звертає увагу на той факт, що початок їх спільного проживання, без перебування у інших шлюбах, припадає на час дії Кодексу про шлюб та сім`ю України, в якому відсутнім був інститут спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Адже, відповідно до ст.2 Кодексу про шлюб та сім`ю України, цей Кодекс встановлює порядок і умови одруження, регулює особисті і майнові відносини, які виникають в сім`ї між подружжям, між батьками і дітьми, між іншими членами сім`ї, відносини, які виникають у зв`язку з усиновленням, опікою та піклуванням, прийняттям дітей на виховання, порядок і умови припинення шлюбу, порядок реєстрації актів громадянського стану. З 01 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України. Відповідно до ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У частині четвертій коментованої статті визначений перелік підстав створення сім`ї. Перелік цей не є вичерпним. Підставами створення сім`ї є шлюб (ст.21 СК), кровне споріднення, усиновлення (ст.207 СК). Також сім`я може створюватися на інших підставах, що не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Так сімейні відносини можуть виникати між особами на підставі фактичних шлюбних відносин без зареєстрованого шлюбу. За таких підстав, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає встановленню лише факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 01 січня 2004 року, часу дії Сімейного кодексу України, по [INFO] - дату смерті [PERSON] . Щодо вимоги про визнання права спільної сумісної власності подружжя, то вона не підлягає задоволенню повністю. Оскільки, по-перше: житловий будинок набутий у власність [PERSON] - [INFO] , з дати набрання законної сили рішення Світловодського районного суду про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] . По-друге: факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановлено з 01 січня 2004 року, а будинок набутий у власність [PERSON] 24 жовтня 2002 року, що передує їх спільному проживанню. По-третє: набуття права власності на житловий будинок [PERSON] (24 жовтня 2002 року) припадає на час дії Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст.22 якого передбачала, що лише майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Тобто, єдиною умовою визнання майна спільною сумісною власністю до 01 січня 2004 року є наявність зареєстрованого у встановленому порядку шлюбу, який в даному випадку не мав місця. Дія ст.368 ЦК України, який діє з 01 січня 2004 року, на вказані правовідносини не поширюється. Судові витрати у справі понесені позивачем в сумі 1057 грн. 20 коп. відшкодуванню та поверненню не підлягають у відповідності до ст.141 ЦПК України та відносяться за його рахунок.

Outcome: partial