Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Опікунська рада Березівської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . 09 червня 2019 року службою у справах дітей районної державної адміністрації спільно з працівниками ювенальної превенції, представником опікунської ради Березівської міської ради об`єднаної територіальної громади в ході рейду-перевірки було обстежено умови проживання гр. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Гр. [PERSON] та [PERSON] проживають за вказаною адресою в орендованому приміщенні та без реєстрації. Умови проживання в будинку незадовільні, в будинку брудно, антисанітарні умови для проживання дитини, розкидані речі, брудний одяг, в кімнатах відчувається задушливий запах диму цигарок, відсутні продукти харчування, дитина брудна та голодна, батьки перебували в стані алкогольного сп`яніння. Висновком органу опіки та піклування Березівської міської ради, малолітнього [PERSON] , [INFO] відібрано з сім`ї у зв`язку з тим, що батьки неналежним чином виконують батьківські обов`язки та неналежним чином піклуються про дитину. На підставі висновку органу опіки та піклування та розпорядження [PERSON] , [INFO] влаштовано до державного дитячого закладу в Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини м. Білгород-Дністровський. Неодноразово працівниками служби у справах дітей малолітнього [PERSON] , [INFO] було вилучено з сім`ї у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків батьками дитини та у зв`язку з неналежними умовами проживання дитини в сім`ї. З відповідачами, працівниками служби у справах дітей було проведено профілактичні бесіди виховного характеру, надано час для наведення ладу в будинку та перелік документів, необхідних для повернення дитини, але жодного документу вони не надали та на шлях виправлення не стали. Згідно наданих депутатом характеристик, [PERSON] та [PERSON] , дитині належної уваги не приділяють, не піклується нею та матеріально її не утримують, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, мати ніде не працює. 09.07.2020 року на підставі висновку опікунської ради Березівської міської ради - вирішено доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Таким чином, відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками щодо утримання, виховання та розвитку дитини. На підставі цього позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на його утримання, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та внести відповідні зміни в книзі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до наказу №5-од про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.04.2021 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Справа неодноразово відкладалась у звязку з карантином. Представник органу опіки і піклування Березівської районної державної адміністрації в судовому засіданні 19.04.2021 року підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві також зазначив, що відповідачі неодноразово притягались до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Раніше відповідачі вже були позбавленні батьківських прав відносно своїх інших дітей. Їм неодноразово повертали дітей, проте останні висновки для себе не зробили, а тому просить позов задовольнити. Відповідачі та представник [PERSON] в судовому засіданні позов категорично не визнавали, просили відмовити в його задоволені. Вказували, що обставини, які слугували для вилучення дитини відпали. Вони орендують житло, яке відповідає усім нормам та для дитини створені належні умови для проживання дитини. Також, [PERSON] вже не вживає алкогольні напої. Вони мають добру характеристику, не перебувають на наркологічному обліку. Неодноразово навідувались та дзвонили до КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок Дитини» Одеської обласної ради» де перебуває їх син, на даний час цікавляться життям своєї дитини. Представник третьої особи в судовому засіданні 19.04.2021 року також підтвердила обставини, які зазначені в позові та просила позов задовольнити. Водночас, повідомила, що відповідачі частково змінились, створили належні умови для проживання дитини. Надали докази, щодо введення ін`єкції протиалкогольного препарату. Проте інші обставини, які виникли на час відібрання дитини не зменшились та відповідачів необхідно позбавити батьківських прав. Також, в судовому засіданні 19.04.2021 року за клопотанням представника відповідача допитана в якості свідка: [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що проживала по сусідству з [PERSON] і [PERSON] по [ADDRESS] . Знає їх з восени 2019 року, коли вони переїхали проживати біля неї. З боку відповідачів порушень щодо виховання їх малолітнього сина - [PERSON] вона не бачила, а навпаки стверджує той факт, що дитина завжди знаходилась разом зі своїми батьками, одна дома не залишалася та була поруч з матір`ю, коли батько працював. Також пояснила, що жодного разу не бачила відповідачів у стані алкогольного сп`яніння. Хлопчик ходив охайним, та речі завжди прасувались. Про попереднє життя сім`ї не цікавилась. Допитана в якості свідка [PERSON] , [INFO] ( сусідка, яка проживає за адресою [ADDRESS] ) в судовому засіданні пояснила, що знайома з відповідачами з серпня 2019 року, коли вони переїхали жити у цей будинок. За час коли вона бачила їх через огорожу , відповідачка завжди була з дитиною. Надала характеристику відповідачам по справі, як працьовиті люди та завжди піклувались про свого малолітнього сина. В стані алкогольного сп`яніння не бачила відповідачів, дитина завжди була одягнута та нагодована. Батько дитини постійно працював для забезпечення життя дитини. Про притягнення до адміністративної відповідальності та вилучення дітей їй не відомо, оскільки у той час не перебувала вдома. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та представника відповідача, врахувавши думку представника третьої особи, допитавши свідків та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини Відповідно до статті 19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] є матір`ю та [PERSON] є батьком - малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с.10). Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Проте, позивач звернувся з вказаним позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітнього сина та стягнення аліментів,- спонуканням звернення стало ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина. Відповідно до ч.1 ст.150 Сімейного крдексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Суд вважає зазначити, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, висновком орагну опіки та піклування виконавчого комітету Березівської міської ради від 09.06.2020 року визнано за доцільне відібрати малолітнього сина [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Березівської міської ради від 26.06.2020 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітнього сина [PERSON] (а.с.5-6). Підґрунтям винесених рішень стало наступне: Негативна характеристика депутата Березівської міської ради та акт обстеження житлово-побутових умов від 09.06.2020 року за місцем проживання відповідачів: [ADDRESS] (а.с.11-13). Також, у рішеннях зазначється, що протягом 2018-2020 року з відповідачами проводились бесіди з відповідачами щодо належного виховання дитини. Разом з цим, під час розгляду справи у суді, третя особа повідомила, що відповідачи виниймають нове житло та в якому створені належні умови для проживання дитини. Вказане підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01.08.2020 року (а.с.32-33) та актом обстеження умов проживання (а.с.34,87), що сприймається судом як позитивні зміни відповідачів щодо подальшого виховання дитини. Судом також встановлено, що згідно листів та актів КНП «Ізмаїльський Спеціалізований будинок дитини Одеської обласної ради від 07 квітня 2021 року вбачається, що з 09.02.2021 ро по тепершній час [PERSON] перебуває у цьому закладі та батьки [PERSON] та [PERSON] відвідували дитину 09.03.2021 року, 22.03.2021 та 07.04.2021 року, телефонували та писали 01.03, 1103, 12.03, 17.03, 18.03, 19.03, 22.03, 23.03, 24.03, 25.03, 2603, 29.03, 30.03, 31.03, 01.04, 02.04, 05.04, 06.04 та 07.04.2021 року, цікавились долею та здоровям дитини. Також під час судового засідання, відповідачами надані психологічно-педогагічна характерстика на [PERSON] , витяг з історі хвороби на дитину, антропометричні дані. Вказане, дає підстави ввжати суду, що відповідачі цікавляться долею та здоровям дитини. Водночас, судом встановлено, що відповідачі притягувались неодноразово до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, про що свідчать копії судових рішень, наданих позивачем. Відповідачі у судовому засідання пояснили, що після відібрання дитини вони більше взагалі не притягувались до адмінстартивної відповідальності. Суд також враховує, що [PERSON] не перебуває на наркологічному обліку (а.с.35) та психіатричному обліку (а.с.67), не має судимості (а.с.68), має посередню характеристику (а.с.86), також зробила інєкцію протиалкогольного препарату «SPLIT» (а.с.36). [PERSON] має добру характеристику (а.с.31). Разом з цим, абзацом 2 п. 18 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Практика Європейського суду з прав людини, як в силу ч.1ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України») Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". При цьому визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції. Європейським судом зазначалося, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення про позбавлення батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Більш того у п.52. рішення по справі"Савіни проти України" передбачено, що у будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості та підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. У судовому засіданні відповідачі пояснили, що вони створили належні умови для проживання дитини, що також підвердив представник позивача та представник третьої особи. Разом з цим, суд враховує також позитивні зміни відповідача, а саме покращення умови для проживання дітей та те, що [PERSON] зробила інєкцію протиалкогольного препарату «SPLIT». Окрім цього, суд враховує пояснення свідків, які надали добру характеристику відповідачам щодо виховання дитини. Водночас, відповідачі не заперечували факт перебування у стані алкогольного сп`яніння під час вилучення дитини, що є неприпустимим та небезпечним для життя, здоров`я та морального виховання дитини. Свого житла вони не мають, договір оренди житла укладений до 02.02.2022 року, та офіційно відповідачі не працюють, вказане також може в подальшому призвести до негативних наслідків у здоров`ї дитини. Проте, незважаючи на молодий вік батьків, останні є особами працездатного віку, яким необхідно мати постійний заробіток для нормального забезпечення розвитку дитини. У відповідності з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - СК України) «Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток». Суд також вважає позитивним те, що відповідачі після вилучення їх сина, - цікавляться долею дитини та неодразово відвідували його, практинчо кожного дня телефонують до закладу, в якому знаходить дитина та цікавляться його здоровям. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім`я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Враховуючи процесуальну поведінку відповідачів, з якої вбачається , що останні не байдуже ставляться до долі свого сина, суд не вбачає підстав для позбавлення їх батьківських прав. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити. Оскільки, суд відмовляє в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, тому не підлягають до задоволення і похідні вимоги, в тому числі про стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини та зобов`язання внести зміни в книзі реєстрації актів цивільного стану. . Однак, беручи до уваги обставини, які склались між членами сім`ї та враховуючи в минулому протиправну поведінку відповідачів щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, неодноразового притягнення до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП,- їх необхідно попередити, що у разі продовження протиправної поведінки щодо свого сина вони будуть позбавлені батьківських прав. У випадку продовження ігнорування відповідачами своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , позивач не позбавлений права повторного звернення до суду, але з урахуванням змінених правових підстав та нових обставин. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», останній підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed