Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від 31 серпня 2016 року в розмірі 35151,54 гривень. В позовній заяві позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" вказує про те, що між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачеві позивачем надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 31 серпня 2016 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Згідно Генеральної угоди б/н від 31 серпня 2016 року відповідач [PERSON] зобовязувалася сплатити заборгованість за кредитом в розмірі 9962,84 гривень до 31 серпня 2017 року. Банком свої зобов'язання перед відповідачем виконано, однак відповідач [PERSON] порушила умови Генеральної угоди № б/н від 31 серпня 2016 року щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати штрафів у випадку порушення умов угоди. Через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань за Генеральною угодою станом на 15 листопада 2017 року виникла заборгованість в розмірі 35151,54 гривень, що складається з: 6782,12 гривень заборгованості за кредитом, 1015,84 гривень заборгованості за процентами, 2484,08 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 24869,50 гривень відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 35151,54 гривень заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від 31 серпня 2016 року та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, до суду подав письмову заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а за відсутності відповідача, повідомленого про час розгляду справи, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 42). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі та пояснила, що отримувала кредит в «ПриватБанку» більше восьми тисяч. Через фінансові труднощі у встановлені строки кредит не повернула та не сплатила проценти за користування кредитом. У звязку з цим, 31 серпня 2016 року була укладена угода про реструктуризацію боргу за кредитним договором. Проте, вона не мала можливості щомісячно повертати кредит та сплачувати інші платежі за договором. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про стягнення заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від 31 серпня 2016 року в сумі 35151,54 гривень, не встановлено. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих учасниками справи. Судом по даній цивільній справі призначалося судове засідання на 31 січня 2018 року. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. У звязку з укладенням відповідачем [PERSON] шлюбу нею було змінено прізвище Ковальчук на [PERSON]. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що заява відповідача [PERSON] від 14 липня 2010 та від 12 грудня 2013 року (а.с. 5, 7), Умови та правила надання банківських послуг (а.с.10), Довідка про умови кредитування (а.с. 8-9), Правила користування платіжною карткою, а також [PERSON] банку складають кредитний договір між сторонами, що відповідає положенням ст. 634 ЦК України. 31 серпня 2016 року між сторонами по справі було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від 31 серпня 2016 року (а.с. 10, 11) відповідно до якої розмір кредитної заборгованості складає 9962,84 гривень за яку відповідач має сплачувати проценти у розмірі 13 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У випадку невиконання умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від 31 серпня 2016 року відповідач [PERSON] зобовязувалася сплатити штраф у розмірі 24869,50 гривень. Отже, у договірних кредитних правовідносинах між сторонами відбулася новація договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно розрахунку позивача (а.с. 4) станом на 15 листопада 2017 року заборгованість відповідача [PERSON] за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від 31 серпня 2016 року становить 35151,54 гривень, що складається з: 6782,12 гривень заборгованості за кредитом, 1015,84 гривень заборгованості за відсотками, 2484,08 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 24869,50 гривень, відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Суд погоджується з розрахунком, проведеним позивачем, оскільки доказів, що вказували б на неправильність такого розрахунку сторонами до суду не надано та судом не встановлено. Відповідач [PERSON] не оспорювала проведений позивачем розрахунок заборгованості та визнала в повному обсязі позовні вимоги позивача. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідачем [PERSON] взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом у встановлені Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від 31 серпня 2016 року строки не виконано. Заборгованість відповідача [PERSON] за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від 31 серпня 2016 року становить 35151,54 гривень. Відповідно до п. 1.1.7.12 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від 31 серпня 2016 року зобовязання за вказаною угодою відповідачем [PERSON] у строк до 31 серпня 2017 року, не виконано. Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання банківських послуг б/н від 31 серпня 2016 року стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 35151,54 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати, що становлять 1600,00 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позивачем позовної заяви, суд покладає на відповідача [PERSON], оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 526, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved