Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2021 року частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, стягнуто на його користь 22180 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят) гривень 82 копійки витрат на лікування; 3616 (три тисячі шістсот шістнадцять) гривень 60 копійок шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності; 1289 (одна тисяча двісті вісімдесят дев`ять) гривень 87 копійок моральної шкоди; на користь держави стягнуто 888 (вісімсот вісімдесят вісім) гривень 02 копійки судового збору. 27 липня 2021 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав до Менського районного суду Чернігівської області заяву про стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 10 000 грн., одночасно подав клопотання про поновлення строку для подання доказів понесення судових витрат. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2021 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про поновлення строку для подання доказів понесення судових витрат задоволено. Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились,їх неявка відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з положеннями статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у такому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку передбаченому статтею 270 ЦПК України. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Згідно з положенням пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При прийнятті 08 липня 2021 року рішення судом було вирішено питання щодо розподілу судового збору. Як вбачається з договору про надання правничої (правової допомоги) від 15 січня 2020 та додатку до Договору, адвокатське об`єднання «Автопоміч» зобов`язалося надати [PERSON] професійну правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, визначених даним договором, а останній здійснити оплату за надані послуги, вартість яких передбачена в Додатках до цього Договору та становить 2000 грн за 1 годину роботи (а.с.42-43,44). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Лабиком Р.Р. до заяви про стягнення судових витрат було додано Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 15 січня 2020 року, додаток до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 15 січня 2020 року - Замовлення №1 на надання професійної правничої допомоги від 15 січня 2-020 року; рахунок-фактура № 20-07/01 від 20 липня 2021 року, згідно з якою за надання правової допомоги підлягає оплаті [PERSON] 10 000 грн; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 20 липня 2021 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги (а.с. 237-243). Згідно з Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 20 липня 2021 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги вартість послуг пов`язаних з наданням правничої допомоги клієнту адвокатом становить: консультації - 2000 грн; досудове врегулювання спору - 2000 грн; підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд - 2000 грн; підготовка та подання позовної заяви в суд - 2000 грн; судовий розгляд справи - 2000 грн, всього 10000 грн. Від представника відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійши письмові пояснення на клопотання про поновлення строку щодо подачі доказів стягнення судових витрат та про їх стягнення, в яких останній просив відмовити в задоволенні клопотання, разом з тим зазначив, що правнича допомога в сумі 10 000 грн є необґрунтованою в даній категорії справ, неспівмірною з ціною позову та обсягом виконаної роботи, вважає, що фактично представником позивача було подано позов до суду. Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих позивачу адвокатом послуг, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У позовній заяві зазначено, що позивач очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. З урахуванням критеріїв співмірності, складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. є завищеними та не є належним чином обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Так, ціна позову становить 27625,27 грн, представником позивача заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу 10 000 грн, що становить майже 36 % від ціни позову. Натомість, вирішуючи питання про співмірність заявлених до стягнення вказаних вище витрат на професійну правничу допомогу адвоката та ціни позову, критерії пропорційності та розумності, суд вважає, що вказаним критеріям відповідає сума, що дорівнює 10% від ціни позову. Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір, виходячи з наступного. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Суд вважає, що вказані у Акті виконаних робіт (наданих послуг) від 20 липня 2021 року підготовчі дії, спрямовані на подання позовної заяви в суд, та підготовка та подання позовної заяви, фактично є наданими послугами, пов`язаними з підготовкою та поданням позовної заяви до суду, та, на думку суду, їх розмежування є недоречним. Такі витрати у сумі 4 000 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка та подання позовної заяви до суду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію відповідача; майже всі документи були отримані під час досудового врегулювання спору, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Водночас з тим, витрати з опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем, аналіз судової практики, не є витратами пов`язаними з розглядом справи, а свідчать про підвищення правової обізнаності адвоката, що є його професійним обов`язком, а тому дані витрати не можуть бути покладені на відповідача. Щодо надання професійної правничої допомоги під час судового розгляду справи, то суд вважає, що обсяг указаних представником позивача робіт і час, витрачений на підготовку процесуальних документів, є явно неспівмірними зі складністю фактично виконаних ним робіт, оскільки надання правової допомоги під час судового розгляду справи полягала лише в підготовці клопотань до суду про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами кримінального провадження по факту ДТП та отримання доказів, які так і не були надані суду, та у зв`язку з хворобою представника, клопотання про відкладення розгляду справи були аналогічними за своїм змістом, їх складання не потребувало значного часу, участь у судових засіданнях представник позивача не брав, відповіді на відзив не подавав, а тому, на думку суду, вартість наданих послуг у розмірі 2000 грн та час, витрачений представником позивача, є завищеними. Водночас з тим, доводи представника відповідача щодо відсутності доказів (розрахункових документів) щодо фактичної оплати позивачем витрат на правову допомогу судом відхиляються, оскільки у силу п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. За таких обставин, суд дійшов висновку про зменшення розміру заявлених представником позивача [PERSON] - адвокатом Лабиком Р.Р. судових витрат до 3000 грн, які є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При цьому, суд врахував заперечення представника відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування.

Outcome: partial