Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, в обґрунтування позовних вимог вказавши наступне. 30.06.2006 року між ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/17-02/4094-50. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеними кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки від 03.07.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального [PERSON] за р. № 3449, за умовами якого [PERSON] передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Крім того, 27.03.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] зроблено виконавчий напис, відповідно до якого звернуто стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Банку стало відомо, що державним виконавцем Заводського ВДВС Запорізького МУЮ накладено арешти на нерухоме майно, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 03.07.2006 року за р№ 3446. Зокрема у реєстрі наявні наступні арешти: арешт нерухомого майна від 20.06.2011 року, що накладений відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП 27095525 від 20.06.2011 року державним виконавцем Лучко О.С. Заводського ВДВС Запорізького МУЮ на все нерухоме майно боржника; арешт нерухомого майна від 13.03.2012 року, що накладений відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП 31281931 від 20.02.2012 року державним виконавцем Лучко О.С. Заводського ВДВС Запорізького МУЮ на все нерухоме майно боржника; арешт нерухомого майна від 26.03.2012 року, що накладений відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП 31764721 від 23.03.2012 року державним виконавцем Лучко О.С. Заводського ВДВС Запорізького МУЮ на все нерухоме майно боржника. Накладені постановами державного виконавця арешти унеможливлюють реалізувати позивачем вищевказаний предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з цим, Позивач просить суд звільнити з-під арешту заставлене майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 03.07.2006 року за р№ 3446. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, письмових заперечень проти позову суду не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Заводського ВДВС ЗМУЮ в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неяки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.06.2006 року між ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/17-02/4094-50. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеними кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки від 03.07.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального [PERSON] за р. № 3449, за умовами якого [PERSON] передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Зазначене обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 03.07.2006 року за № 3405077 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]. 27.03.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, відповідно до якого звернуто стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 5320944 від 25.06.2013 року, після реєстрації обтяження на підставі договору іпотеки від 03.07.2006 року в реєстрі зареєстровано наступні обтяження: арешт нерухомого майна від 20.06.2011 року, що накладений відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП 27095525 від 20.06.2011 року державним виконавцем Лучко О.С. Заводського ВДВС Запорізького МУЮ на все нерухоме майно боржника; арешт нерухомого майна від 13.03.2012 року, що накладений відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП 31281931 від 20.02.2012 року державним виконавцем Лучко О.С. Заводського ВДВС Запорізького МУЮ на все нерухоме майно боржника; арешт нерухомого майна від 26.03.2012 року, що накладений відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП 31764721 від 23.03.2012 року державним виконавцем Лучко О.С. Заводського ВДВС Запорізького МУЮ на все нерухоме майно боржника. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до ч. 7 ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження", спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Статтею 54 Закону України „Про виконавче провадження" визначено порядок та допустимість звернення стягнення на майно боржника в порядку примусового виконання, а саме: для задоволення вимог стягувачів, що не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у двох випадках: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. У відповідності до ст. 3 закону України „Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України „Про іпотеку" в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 6 „Про судову практику в справах про виключення майна з опису", за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організації, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суду притягує боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно. Беручи до уваги, що вищевказані обтяження на нерухоме майно, яке належить відповідачу [PERSON], здійснені на підставі постанов державного виконавця, виникли після виникнення у Банка права звернення стягнення на предмет іпотеки, звернути стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, неможливо. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved