Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

У березні 2019 року до Дарницького районного суду м. Києва, на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області, надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 55 223,13 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.12.2015 між АТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов"язань за договором б/н від 21.05.2012 року була встановлена заборгованість у розмірі 21 948,58 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за умови неналежного виконання зобов"язань. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний договір разом з запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ни та банком кредитний договір.Однак, відповідач належним чином зобов`язання за укладеним кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим у нього станом на 09.10.2018 р. утворилася заборгованість у розмірі 55 223,13 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6 026,38 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 486,38 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 26 340,32 грн., штраф відповідно до п. 1.6.4 Додаткової угоди - 22 370,05 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2019 призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації місця проживання, однак відзив на позов до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи саме таким чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 21.05.2012 [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 6). 23.12.2015 між АТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов"язань за договором б/н від 21.05.2012 року була встановлена заборгованість у розмірі 21 948,58 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за умови неналежного виконання зобов"язань (а. с. 7-8). Вказаною Додатковою угодою встановлений графік погашення заборгованості, а також встановлено, що у разі порушення позичальником будь-якого з зобов"язань, передбачених Додатковою угодою понад 30 днів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 22 370,05 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Банком зобов`язання за договором виконались, а саме відповідачу були надані кредитні кошти. Однак, позичальник порушив умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Посилаючись на те, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з нього заборгованість в сумі 55 223,13 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6 026,38 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 486,38 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 26 340,32 грн., штраф відповідно до п. 1.6.4 Додаткової угоди - 22 370,05 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Разом з тим, згідно із частинами 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір. Пунктом 2.1.1.5.5 цих Умов передбачено, що відповідач зобов`язується погашати заборгованість за цим Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умови надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, в разі укладення договору, кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 21.05.2012 року процентна ставка не зазначена. Також у заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не встановлений розмір комісії за користування кредитом . Однак, у Додатковій угоді, підписаній позивачем, зазначено загальний розмір заборгованості, проценти за користування кредитом та розмір штрафу. Розмір комісії не зазначений також і у Додатковій угоді, а навпаки, зазначено, що комісії та винагороди за договором не нараховуються (п. 1.5 додаткової угоди). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути також заборгованість по відсоткам, заборгованість по комісії та штраф. Таким чином, враховуючи встановлені обставини та поданий розрахунок заборгованості, який наданий позивачем, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за тілом кредиту - 6 026,38 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 486,38 грн., штраф відповідно до п. 1.6.4 Додаткової угоди - 22 370,05 грн., водночас у задоволенні інших вимог - відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial