Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною вимогою до Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарчими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], належні [PERSON], яка померла [INFO]. В позові зазначив, що [INFO] померла його мати, [PERSON]. Після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не склала, тому має місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після смерті матері - [PERSON], спадщину прийняла тільки дочка - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS], який вона прийняла у вигляді спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], однак за життя не оформила у відповідності до законодавства спадкових прав. За життя [PERSON] заповіт не склала, тому має місце спадкування за законом. Спадкоємців першої черги за законом не має, так як на момент смерті [PERSON] одружена не була, дітей не мала. Спадкоємцями другої черги за законом є позивач -[PERSON] та [PERSON], який від частини спадщини на яку він мав право відмовився на користь позивача.. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що [PERSON], яка померла [INFO] за життя не виготовила правовстановлюючі документи на спадкове майно. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та слухати справу без його участі. ( а.с.118) В судове засідання відповідач Яковлівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області не з'явилася, надавши до суду заяву про визнання позову та слухання справи у відсутність їх представника ( а.с.106) Суд розглядає справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши спадкові справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України в редакції 1963 року місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст.525 ЦК України (1963 року) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] Яковлівською сільською радою Роздльнянського району Одеської області , актовий запис № 17 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Факт володіння померлою [PERSON] на праві власності житловим будинком з господарчими спорудами, розташованими по [ADDRESS] підтверджується витягом з погосподарчої книги Яковлівської сільської ради, особовий рахунок №558 (а.с.11-14), також вказаний факт підтверджується довідкою сільської ради про належність будинку померлій [PERSON] (а.с.9). Наявність житлового будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок по [ADDRESS], виготовлений на ім'я [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований житловий будинок з господарськими спорудами, побудований у 1960 році, який складається з : «А»- житлового будинку та «а» - веранди, загальною площею 69.80кв.м., житловою площею 35.30кв.м, «Б»- сараю, «В» - літньої кухні, «Г» - погребу, № 1-2 -огорожі ( а.с. 12-15). Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст.524 ЦК України ( в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому має місце спадкування за законом. В порядку ст.529 ЦК України ( в редакції 1963 року), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є діти померлої: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 09.04.1970року, на підставі актового запису №8 (а.с.16)., син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 14.05.1957року, на підставі актового запису № 30 (а.с.23) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01.07.1954року, на підставі актового запису № 9 (а.с.117). В подальшому донька померлої [PERSON] одружилась та обрала прізвище чоловіка - [PERSON], шлюб розірвано 17.01.2000 року, що підтверджується архівною випискою із актового запису про шлюб (а.с.21). Відповідно до ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.553 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст.549 цього Кодексу). У відповідності до чинного законодавства України, яке діяло на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO], прийняла тільки донька [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 53/2002 (а.с.74, 111). В свою чергу [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті матері [PERSON] не зверталися, спадщину не прийняли, що підтверджується спадковою справою № 53/2002 (а.с. 73-115). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 25.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 251 (а.с.22). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 1220 ч.1, ч.2ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Спадкуванням, згідно ст.1216 ЦК України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому має місце спадкування за законом. Згідно ст.1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом входять діти померлого, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На момент смерті [PERSON] одружена не була, дітей не мала. В порядку ст.1262 ЦК України до спадкоємців другої черги за законом входять рідні брати та сестри спадкодавця. Спадкоємцями другої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач, [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом на відмову від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позивач [PERSON] прийняв спадщину, своєчасно звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] Роздільнянського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини від 14.05.2014р. № 236(а.с.41), на підставі якої була заведена спадкова справа №51/2014(а.с.33-73), однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезазначений житловий будинок (а.с.26). В свою чергу [PERSON] від частини спадщини на яку він мав право у встановленому законодавством порядку відмовився на користь рідного брата, позивача [PERSON] ( а.с.25, 78). Згідно вимог ч. 1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на новозбудовані об'єкти нерухомого майна видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно. Однак спірний житловий будинок побудований у 1960 році, тобто коли чинне законодавство не пов'язувало момент виникнення права власності на нерухоме майно з його реєстрацією, крім цього, відповідно до діючого на той час законодавства щодо оформлення прав власності на нерухоме майно, будинки громадян, збудовані до прийняття Указу Президіуму ВР УРСР від 22.01.1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель" не є самовільними і не підлягали здачі в експлуатацію (лист-роз"яснення Центрального БТІ від 29.12.82 року за №23-5/1-394. У своєму інформаційному листі №10-1387 від 27.09.2012 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до ст.2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набирання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яке є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом досліджено достатньо доказів для задоволення позовних вимог позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належав [PERSON], померлій [INFO] та який прийняла у вигляді спадщини, але не оформила спадкових прав [PERSON], яка померла [INFO]. Судові витрати позивачем сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі. На підставі ст.ст.529, 548, 549, 553 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст.ст. 182, 328, 1216, 1217,1218,1220, 1223, 1262, 1268, 1269, 1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved