Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

04.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення моральної шкоди у зв'язку з профзахворюванням до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», згідно якої просить стягнути моральну шкоду у розмірі 67459,48 грн. з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та 94188,71 грн. з Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності, та 3000 грн. витрати на правову допомогу. В обґрунтування вказує, що він з 09.08.2000 року по 03.10.2008 року працював на ПрАТ «Євраз Суха Балка» підземним прохідником та підземним машиністом електровозу, всього 7 років 02 місяці. У період з 01.02.2012 року по 26.04.2017 року, всього 5 років 2 місяців, працював на ПАТ «КЗРК» підземним кріпильником та підземним прохідником. Тривалий стаж роботи на дпних підприємствах в шкідливих умовах праці, які відносяться до 3 класу 3 ступеню шкідливост, призвів до того, що ним отримано професійні захворювання - радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатеральна, на фоні протрузії дисків L4-L5, L5- S1, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, М54.1, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А», Легенева недостатність першого ступеню, що відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 22.05.2018 року виникли з вини роботодавця. Згідно довідки МСЕК серії 12ААА № 050473 від 21.08.2018 року, йому при первинному огляді встановлена з 13.08.2018 року 3 група інвалідності та 40% втрати професійної працездатності, висновками МСЕК він потребує забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортного лікування, ВМП. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці на підприємствах, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивача, був порушений його звичайний спосіб життя, також йому важко виконувати будь яку роботу, він постійно відчуває стійкий біль у попереково-крижовому відділі хребта, періодичний стріляючий, який іррадіює в нижні кінцівки, більше в праву ногу, посилюється при рухах, оніміння в них, оніміння в правій нозі по боковій поверхні до стопи, судоми в литкових м'язах утруднення при рухах, загальну слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель сухий, приступоподібний, важкість у грудях, періодичне підвищення артеріального тиску, головний біль, тому такий стан не дає йому можливості постійно спокійно спати по ночам, займатися фізичною роботою, навіть незначну роботу по дому, що спричиняє йому душевні страждання. Виходячи з тривалості роботи у відповідача просить стягнути з ПрАТ «Євраз Суха Балка» - 94 188,71 грн. моральної шкоди, з ПАТ «КЗРК» - 67 459,48 грн. моральної шкоди та по 1500 грн. витрати на правову допомогу з кожного. Ухвалою суду від 02.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 28.11.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ПАТ «КЗРК» [PERSON], згідно якого він вказує, що позивач добровільно обрав роботу, був попереджений та повідомлений зі шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу, однак цього свідомо не зробив. Зазначає про здійснення підприємством господарської діяльності з дотриманням вимог законодавства, в т.ч. про охорону праці, повністю усунути шкідливість праці неможливо. Вказує на відсутність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою здоров'ю позивача і діями роботодавця, а також на відсутність доказів завдання моральної шкоди. 29.11.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ПрАТ «Євраз Суха Балка» [PERSON], згідно якого вона вказує, що робота на гірничодобувному підприємстві обмовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути дані фактори неможливо з об'єктивних причин, тому порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються підвищеною оплатою праці, пільговою пенсією, додатковими відпустками, скороченим робочим часом та іншими пільгами. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливим умовами праці. Також щодо стягнення моральної шкоди взагалі відсутні належні докази, які б підтверджували факт спричинення позивачу моральної шкоди. Ухвалою від 15.12.2018 задоволено клопотання представника відповідача про письмове опитування позивача. 27.12.2018 року від [PERSON] надійшла заява свідка на виконання ухвали суду від 15.12.2018. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що згідно медичного висновку та епікризів, а.с. - 16, 25-29, актом розслідування хронічного професійного захворювання, а.с. 18-20, позивачу [PERSON] встановлено професійні захворювання - радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатеральна, на фоні протрузії дисків L4-L5, L5- S1, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, М54.1, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого ступеню. Згідно довідок МСЕК серії 12ААА № 050473 та серії 12ААА № 738749 від 21.08.2018 року, позивачу первинно з 13.08.2018 року встановлена 3 група інвалідності та 40% втрати професійної працездатності, за висновками МСЕК він потребує забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортного лікування, ВМП, проведення відновлювальної терапії та профілактичних заходів, а.с. 21-24. Позивач [PERSON] протягом періоду з 09.08.2000р.-03.10.2008р. працював на ПрАТ «Євраз Суха Балка» та з 01.02.2012р.-26.04.2017р. працював у ПАТ «КЗРК», а.с.4-5. Оцінка суду. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"». Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є" ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, медичного висновку, медичних виписок і епікризів (а.с.16-20, 25-29), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі, напружені умови праці відповідачів, які пов'язані з профмаршрутом позивача: пил переважно фібро генної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони - 4,0 мг/м3; важкість праці: статистичне навантаження при утриманні вантажу двома руками - 40580 кг/с при допустимому до 7000 кг/с; маса вантажу, що підіймається та переміщується - 40 кг при допустимій до 30 кг; перебування в позі стоячи - 62,2% при допустимому до 60%. Встановлена вина відповідачів як роботодавців в пошкодженні здоров'я позивача, згідно п.16-18 акту, рекомендовано виходячи з технічних можливостей, забезпечити механізацію виробничих операцій, що виконуються підземними прохідниками, не допускати виконання операцій з підіймання та переміщення вантажів вагою, яка перевищує санітарні норми, забезпечити нормативне провітрювання та систематичне застосування комплексу пилеподавлення на підземних робочих місцях. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового звязку між діями відповідачів та ушкодженням здоровя позивача. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахувує роз'яснення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, суд враховує тривалість роботи на підприємствах позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв'язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності позивачем за власним бажанням. З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ «Єраз Суха Балка» на користь позивача 15 000 грн. та з ПАТ «КЗРК» 11 000 грн. на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Доводи представників відповідачів про добровільний вибір позивачем і його обізнаність з умовами праці, наявність пільг і компенсацій, об'єктивний характер шкідливості умов його праці суд до уваги не бере, так як вони не спростовують вищевказані висновки суду і не мають правового значення для вирішення спору. Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову з відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір, а також по 1500 грн. витрати на правничу допомогу, які є документально підтвердженими, - на користь позивача. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial