Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Обгрунтовуючи вимоги тим, що 08.08.2006 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк», що є правонаступником ПАТ «Індустріально-експортний банк», який в свою чергу був правонаступником АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 313-ф, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 82 000 дол. США на придбання автомобіля foltsvahen Touareg , 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєсрацію транспортного засобу, який на підставі Договору про заставу автотранспортного засобу від 08.08.2006 року в якості забезпечення по основному зобов"язанню був переданий в заставу Банку. 07.08.2009 року Банк змінив своє найменування з АТ «Індустріально-експортний банк» на ПАТ «Індустріально-експортний банк», 20.01.2011 року Банк змінив своє найменування з ПАТ«Індустріально-експортний банк» на ПАТ «Креді Агріколь Банк». 26.12.2011 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу №08/11, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 313-ф від 08. 08. 2006 року та Договором застави, що був укладений із [PERSON] 01.08.2018 року відбулося перетворення ТОВ «Кредекс Фінанс" на ТОВ «Вердикт-Капітал», який і є правонаступником всіх прав та обов"язків ТОВ «Кредекс Фінанс". Рішенням Солом"янського районного суду від 09.09.2015 року з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»стягнуто заборгованість за кредитним договором № 313-ф від 08 08.2006 року, який був укладений між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] в сумі 651 582,83 грн. Проте, оскільки таки кредитний борг так і не погашено [PERSON], який в свою чергу продав заставний автомобіль гр. [PERSON] за договором купівлі-продажу без відома заставодержателя, тому у законного правонаступника «Вердикт-Капітал» виникла необхідність у зверненні стягнення на заставне майно, а саме автомобіль foltsvahen Touareg, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], в порядку ст. 1049 ЦК України, ст. 19, 20, 27 ЗУ "Про заставу", ст. 25 ЗУ" Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", тощо. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутність за наявними у справі доказами, з урахуванням раніше поданого відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши мотиви відзиву, відповіді на відзив та заперечень, дослідивши надані суду докази у справі у їх сукупності та співставленні, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.08.2006 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк», що є правонаступником ПАТ «Індустріально-експортний банк», який в свою чергу був правонаступником АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 313-ф, за умовами якого Банк надав надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 82 000 дол. США на придбання автомобіля foltsvahen Touareg , 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєсрацію транспортного засобу. На підставі Договору про заставу автотранспортного засобу від 08.08.2006 року вказаний автомобіль був переданий в заставу Банку в якості забезпечення по основному зобов"язанню. 07.08.2009 року Банк змінив своє найменування з АТ «Індустріально-експортний банк» на ПАТ «Індустріально-експортний банк», 20.01.2011 року Банк змінив своє найменування з ПАТ«Індустріально-експортний банк» на ПАТ «Креді Агріколь Банк». 26.12.2011 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу №08/11, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 313-ф від 08. 08. 2006 року та Договором застави, що був укладений із [PERSON] 01.08.2018 року відбулося перетворення ТОВ «Кредекс Фінанс" на ТОВ «Вердикт-Капітал». Отже, правонаступником всіх прав та обов"язків ТОВ «Кредекс Фінанс" є ТОВ «Вердикт-Капітал». Рішенням Солом"янського районного суду від 09.09.2015 року з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»стягнуто заборгованість за кредитним договором № 313-ф від 08 08.2006 року, який був укладений між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] в сумі 651 582,83 грн. Як зазначив представник позивача у судовому засіданні вказане рішення суду наразі так і не виконано, суму боргу у розмірі 651 582,83 грн.[PERSON] не погашено, у зв"язку із чим позивач і вимушений звернутися тепер з даним позовом про звернення стягнення на заставне майно, а саме автомобіль foltsvahen Touareg , 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER]. Зазначив представник позивача на запитання суду і те, що таке рішення суду на виконанні державної виконавчої служби не перебуває та не перебувало, оскільки мали із боржником усні домовленості про його добровільне погашення боргу. Встановлено і те, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу наразі власником заставного автомобіля foltsvahen Touareg , 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] є відповідач [PERSON], який придбав його у [PERSON], без відомо заставодержателя, згідно договору купівлі-продажу, який було зареєстровано належним чином 08.04.2017 року, тоді як, з 16.05.2014 року такий автомобіль значиться в державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Рішенням Шевченківського районного суду .Києва від 27.06.2018 року позов [PERSON] до ТОВ «Кредекс Фінанс", третя особа: [PERSON] та інші про визнання права власності на заставний автомобіль foltsvahen Touareg , 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], залишено без задоволення. З огляду на, що вбачається відчуження рухомого заставного майна всупереч відповідного порядку та без дозволу на те заставодержателя. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповдно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 16 ЗУ "Про заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Згідно ст. 19 ЗУ "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст. 20 ЗУ "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ч.1 ст. 17 ЗУ "Про заставу" заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом. Тоді як, при розгляду вказаної справи встановлено, що відчуження заставного майна автомобіля foltsvahen Touareg, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] відбулося без згоди заставодержателя. Згідно ст. 27 ЗУ "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Отже, позовні вимоги ТОВ «Вердикт-Капітал» про звернення стягненя на предмет застави foltsvahen Touareg, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] власником якого є відповідач [PERSON] є обгрунтованими, такими, що відповідають нормам матеріального права належного до застосування при виниклих правовідносинах. Проте, незважаючи на вказане вище судом, у позові слід відмовити з огляду на пропущені позивачем строки позовної давності, наслідки якої просить застосувати сторона відповідача. Так, Глава 19 ЦК України регулює питання позовної давності, яка є строком у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, штрафу, пені, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено строною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, відповідач надав суду відзив в якому просить про застосування строків позовної давності, якій судом надано відповідну оцінку. Так, відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема його п. 1.1 остаточний термін повернення кредиту 08.08.2012 року. Слід вказати, що аналогічний термін було встановлено у рішенні Солом"янського районного суду м.Києва від 09.09.2015 року в якому суд стягуючи із боржника [PERSON] кредитну заборгованість встановив, що строк позовної давності за вимогами по вказаному кредитному зобов"язанню має відраховуватися саме з 08.08.2012 року. Тоді як, з вказаним позовом про звернення стягнення на заставне майно позивач звернувся лише 21.09.2018 року, тобто поза межами строків позовної давності. Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом не встановлено дій відповідача, які б переривали перебіг строку позовної давності, який почав відраховуватися з дати зміни позивачем кінцевого терміну виконання зобов'язання. Посилання сторони позивача на неможливість раніше звернутися до суду з відповідним позовом, про необізнаність про нового власника автомобіля, про усну домовленість із боржником про його добровільне погашення боргу не є такими, що заслуговують на увагу та такими, що впливають на строки позовної давності. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed