Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" 26.02.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 13.10.2005 року був укладений кредитний договір №MКW0АК00010022, згідно якого відповідачу був виданий кредит в розмірі 6768,00 євро на строк до 12.10.2010 року. Через порушення зобов'язань по кредитному договору станом на 03.02.2015 року відповідач допустив заборгованість в сумі 7262, 86 євро, еквівалентні 133346, 11 гривень, які позивач просить стягнути на свою користь, а також судовий збір. Представник позивача на розгляд справи не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 13.10.2005 року був укладений кредитний договір №MКW0АК00010022, згідно якого відповідачу виданий кредит в розмірі 6768,00 євро на строк до 12.10.2010 року (а.с.8-10). Строк дії договору- до 12.10.2010 року включно. Порядок погашення заборгованості: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 13 по 18 число кожного місяця- п.1.1. Договору (а.с.8). Виходячи з вищенаведеного, строк погашення заборгованості по кредиту визначено щомісячно, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено не пізніше 12.10.2010 року. Розрахунком заборгованості, що міститься в матеріалах справи (а.с.5-6) доведено, що жодних платежів по кредиту [PERSON] після 12.10.2010 року не здійснював. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК Ураїни) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст.257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Строк виконання зобов'язання, визначений місяцями з врахуванням вимог ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Повернення заборгованості за кредитним договором включає в себе зобов'язання позичальника здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені заявою позичальника, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також відповідальність за порушення порядку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки, умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення заборгованості, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, початок позовної давності для стягнення нарахованих платежів утвореної відповідачем заборгованості необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-14цс 14 від 19.03.2014 року по спору про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з роз"ясненнями, які містяться у п.31 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Отже, з матеріалів справи вбачається, що сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, кількість яких залежить та дорівнює строку кредитування, що означає: при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв'язку з чим, починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Таким чином, строк позовної давності сплинув 12.10.2010 року, тоді як позивач звернувся з позовом лише 26.02.2015 року (а.с.2-3), тобто з пропуском строку, встановленого ст.257 ЦК України, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed