Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] є матір'ю [PERSON] 10.01.2009р.н., а його батьком є [PERSON]. Вона не одружена, і проживає окремо від батька їх дитини. Відповідач сплачує аліменти, про те не зустрічається з сином. Тому дитина перебуває на її утриманні, і тільки вона займається вихованням сина. Їх син є учасником дитячого хору церкви [PERSON] [PERSON] м. Золочів. Вказаний хор кожного року їздить на екскурсії за кордон в різні країни. Крім того, її мати перебуває довший час на заробітках в Італії, і вона має можливість їздити на відпочинок до неї. Її батько помер в 2003 році. Мотивує, це тим, що не має можливості залишити сина і їхати до матері. Для виготовлення паспорта для виїзду за кордон потрібно згоду обох батьків. Але відповідач безпричинно не надає їй згоди на виготовлення документів і тимчасового виїзду сина за кордон. Хоча з часу народження дитини відповідач з сином не зустірчався, не цікавився його потребами. Вважає, що оскільки батько не дає добровільно дозволу на виїзд сина за кордон, то вона звертається з даним позовом в суд. В суді позивачка вимоги позову підтримала, та просила його задоволити. Представник служби в справах дітей в судовому засіданні проти позову не заперечив. Відповідач позов визнав. Оцінивши докази і доводи сторін суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про народження від 27.02.2009р. , то 10 січня 2009 року народився [PERSON] , а його батьками записані позивачка та відповідач. З довідки про склад сім'ї виданої ОСББ "Підзамче" встановлено, що син сторін проживає в [INFO] , разом з матір'ю [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. У відповідності ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків. А згідно з ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" при відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений за рішенням суду. У проголошеній Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних націй 20 листопада 1959 року "Декларації прав дитини" (принцип 6) вказано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її потребує любові і розуміння. Вона повинна , якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю" Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Отже, в судовому засіданні, встановлено, що відповідач без причин не дає дозволу на виготовлення документів неповнолітньому [PERSON] для виїзду за кордон на екскурсію і відпочинок, в складі дитячого хору церкви [PERSON] м.Золочева, або в супроводі матері [PERSON] І тому таке право має бути захищене судом.

Outcome: approved