Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить постановити судове рішення, яким визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: с. Жовтневе Болградського району Одеської області, вул. Леніна, 146. Позивачка посилається на те, що вона та її померлі батьки [PERSON] і [PERSON], як члени колгоспного двору, що входили до його складу станом на 14 квітня 1991 року, придбали кожний право власності на 1/3 частку цього житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. Їй - позивачці було відмовлено управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області в реєстрації права власності на належну їй частку будинку через відсутність у неї правовстановлюючих документів на будинок. В звязку з чим вона - позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує. Відповідач Жовтнева сільська рада Болградського району Одеської області про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради в судовому засіданні, позов визнає в повному обсязі. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований по вул. Леніна, 146 в с.Жовтневе Болградського району Одеської області належав на праві власності колгоспному двору, до складу якого входили позивачка [PERSON] та її батьки [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на той час, вони як члени цього колгоспного двору придбали право власності на вищеназваний житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому в рівних частках, а саме по 1/3 частині кожний. Наведене підтверджується довідкою Жовтневої сільської ради Болградського району про склад і тип двору за № 3432 від 26 листопада 2015 року (а.с. 25 ). Виходячи з доказів, досліджених в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що цивільні правовідносини між позивачкою та померлими членами двору, по відношенню до спірного житлового будинку, виникли до 14.04.1991року і до прийняття Закону України «Про власність». Тому до цих правовідносин повинні застосовуватися положення ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення цих правовідносин, а саме норми ст.ст.120,123,126 ЦК України, відповідно до яких частки членів колгоспного двору в майні, придбаному за їх спільні кошти, є рівними. Суд вважає, що частки позивачки, а також померлих [PERSON] і [PERSON] в домоволодінні по вулиці Леніна, 146 с. Жовтневе Болградського району Одеської області є рівними та складають по 1/3 частині кожного, т. я. цей житловий будинок зареєстрований в сільській раді зі всіма розташованими при ньому господарськими будівлями та дворовими спорудами станом на 14.04.1991 рік та придбаний на спільні кошти членів цього двору до 14.04.1991 року. Це підтверджується довідкою Жовтневої сільської ради Болградського району № 3432 від 26 листопада 2015 року (а.с.25), технічним паспортом на цей будинок (а.с. 5-7). Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2015 року за позивачкою [PERSON] визнано право власності на 2/3 частини вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому , як за спадкоємицею після смерті батьків [PERSON], яка померла 24 жовтня 1991 року і [PERSON] , який помер 05 грудня 2006 року . Рішення суду набрало законної сили (а.с.4). Викладене підтверджується також свідоцтвом про народження позивачки (а.с. ), рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.04.2011 року про розірвання шлюбу між позивачкою [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON] та її чоловіком [PERSON] (а.с. ). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність лише в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння , що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Таким чином у сільській місцевості оформлення індівідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім"я власника. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями , державна реєстрація прав є обов"язковою. Одночасно в ч.4 ст.3 цього ж Закону зазначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство , що не передбачало обов"язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності , з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об"єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарськи (присадибні) будівлі і споруди , прибудови до них) , що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року , щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів , визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області позивачці відмовлено в реєстрації права власності на належну їй, як члену колгоспного двору, 1/3 частку будинку, з посиланням на відсутність у неї правовстановлюючого документу на будинок, що підтверджується рішенням № 27547873 від 26.12.2015 року (а.с.8). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивачка, як член колгоспного двору, що входила до його складу станом на 14 квітня 1991 року, придбала право власності на 1/3 частку цього житлового будинку, але на теперішній час позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на цю частку будинку, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/3 частку цього житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому.

Outcome: approved