Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, посилаючись на те, що 02.07.2008 р. між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2202/0708/88-040 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 20000 дол. США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк до 02.07.2018 р. В частині надання кредитних коштів банк свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавці [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору іпотеки від 02.07.2008 р. передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 43,2 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого квартирно-експлуатаційним відділом м.\~Хмельницького 29.04.2008 р на підставі розпорядження №39 від 24.04.2008 р. та зареєстровано Хмельницьким БТІ за реєстраційним №23086827. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 р. за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 426784,18 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 351371,78 грн.; сума заборгованості за відсотками - 75412,4 грн. В рахунок виконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 Законом України «Про іпотеку». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк», призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк», запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08.04.2015 № 71 "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р. включно. Позивач просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 426784,18 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 351371,78 грн., сума заборгованості за відсотками - 75412,4 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 43,2 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого квартирно-експлуатаційним відділом м. Хмельницького 29.04.2008 р на підставі розпорядження №39 від 24.04.2008 року та зареєстровано Хмельницьким БТІ за реєстраційним №23086827 шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта банк» (код ЄДРПОУ 34047020). Визнати за ПАТ «Дельта банк» (ЄДРПОУ 34047020) право власності на квартиру загальною площею 43,2 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON], представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши що обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, а суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання в такий спосіб. Окрім того, позов не може бути задоволений з огляду на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Заслухавши думку представник позивача, відповідача [PERSON], представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, одним із видів застави є іпотека застава нерухомого майна. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Згідно із ст. 590 ч.2 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині першій статті 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. При цьому згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-1219цс16 від 14.09.2016 р. аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). У справі, яка переглядається судами встановлено, що умови договору відповідач не виконував, кредит не погасив, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто банк має право на визнання права власності на предмет іпотеки, або на укладення від імені банку договору купівлі-продажу іпотечного майна. Судом встановлено, що 02.07.2008 р. між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2202/0708/88-040 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 20000 дол. США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк до 02.07.2018 р. В частині надання кредитних коштів банк свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 25.05.2012 р. між ПАТ акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «Сведбанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового кредитора. П. 2.3 кредитного договору № 2202/0708/88-040 від 02.07.2008 р. при непогашенні заборгованості банком у строки, передбачені договором, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки та/або звернутися в суд. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавці [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору іпотеки від 02.07.2008 р. передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 43,2 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого квартирно-експлуатаційним відділом м.\~Хмельницького 29.04.2008 р на підставі розпорядження №39 від 24.04.2008 р. та зареєстровано Хмельницьким БТІ за реєстраційним №23086827. Згідно із пунктом 12 договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 р. за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 426784,18 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 351371,78 грн.; сума заборгованості за відсотками - 75412,4 грн. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»». Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк», запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08.04.2015 № 71 "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р. включно. Відповідно до п. 12.3.1 кредитного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта субєкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом субєкта оціночної діяльності. Судом встановлено, що згідно звіту про оцінку майна, виконаного ТзОВ «Експертна компанія «Професіонал» від 29.09.2015 р. ринкова вартість квартири загальною площею 43,2 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 252583,00 грн. Суд приходить до висновку, що в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 426784,18 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 351371,78 грн., сума заборгованості за відсотками - 75412,4 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 43,2 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], ринкова вартість якої становить 252583,00 грн. та яка належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого квартирно-експлуатаційним відділом м. Хмельницького 29.04.2008 р на підставі розпорядження №39 від 24.04.2008 року та зареєстровано Хмельницьким БТІ за реєстраційним №23086827 шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта банк». Слід визнати за ПАТ «Дельта банк» право власності на квартиру загальною площею 43,2 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд приходить до висновку, що з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі по 1066,96\~грн. з кожного. Суд не бере до уваги посилання відповідачів на дію Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як на підставу для відмови у позові, оскільки згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-9цс15 від 11.11.2015 р., Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, а тому й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-2947цс16 від 03.02.2016 р.враховуючи, що 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та його дія поширюється і на правовідносини сторін, у зв'язку з чим не підлягає виконанню рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки протягом дії вказаного закону.

Outcome: approved