Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

02 квітня 2020 року представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 27182,65 грн. Позов обґрунтовує тим, що відповідачі по справі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг, тому за ними утворилась заборгованість в сумі 24546 грн. 38 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 липня 2014 року по 31 січня 2020 року у розмірі 14374,88 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 червня 2014 року по 31 січня 2020 року у розмірі 10171,50 грн. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачів 3% річних від простроченої суми, що становить 775,74 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1860,53 грн., а всього заборгованості на суму 27182,65 грн. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 квітня 2020року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. 26 травня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позивачем не доведено, що відповідачі є споживачами послуг, тобто фізичними особами, які є власниками (співвласниками) нерухомого майна і отримують житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якими або від імені яких укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Окрім того, в розрахунку, який надано позивачем взагалі вказано [PERSON] , яка не є серед відповідачів. Позивачем не доведено та необґрунтовано, чому за період до 01.05.2019 року відповідачі несуть солідарну відповідальність за нарахування зроблені іншому споживачу - [PERSON] . Також, позивач звертається з позовом до трьох особі, проте в розрахунку вказано, що нарахування проводилися на чотирьох осіб. Оскільки позивачем недоведене факт виникнення грошової зобов`язання та суми боргу відповідачів, то і є безпідставною вимога про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Окрім того, відповідач зазначає, що позивачем заявлено вимоги поза межам строку позовної давності. Отже, зв`язку з вищевикладеним відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 09 червня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона посилається на наступні обставини. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004№ 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019), обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг покладено на споживача. Апеляційним судом Харківської області було приведено узагальнення практики Верховного суду України щодо особливостей розгляду справ про стягнення плати за комунальні послуги. З огляду на правові висновки Верховного суду України, які відповідно до ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, є обов`язковими, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від24.06.2004 № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019). Таким чином, законодавством передбачено двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, в зв`язку з чим, в разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані сплатити за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 у справі 6-59цс13, постанова Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951 цс 15 та постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від14.02.2020 року по справі № 639/10591/14-ц). З 01.05.2019 введений в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ. Частиною 1 ст. 9 Закону № 2189-VІІІ встановлено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Законом № 2189-VІІІ також передбачено, що необгрунтована відмова споживача від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. В такому випадку нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не здійснюються. Отже, Законом № 2189-VІІІ передбачена можливість припинення нарахувань при відсутності укладеного договору, лише у випадку припинення надання відповідної комунальної послуги. Окрім того, згідно інформації бази даних «Проксі» за адресою: [ADDRESS] було встановлено прилади обліку холодної та гарячої води. До 15.09.2015 нарахування здійснювались за показаннями приладів обліку холодної та гарячої води, незалежно від кількості зареєстрованих споживачів за фактичним об`єм наданих послуг. Строк повірки лічильника холодної води закінчився - 15.09.2015, строк повірки лічильника гарячої води закінчився - 15.09.2015. Процедура і умови проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальне техніки, що перебувають в експлуатації, а також оформлення її результатів регулюється Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, і оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерств економічного розвитку і торгівлі України від 08.02. 2016 № 193 (далі - Порядок). Згідно п. розділу IV Порядку, позитивні результати періодичної повірки оформляються свідоцтвом про повірку засобу обліку за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку. В даному свідоцтв зазначений термін закінчення його дії. Після дати закінчення терміну дії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки він підлягає періодичній повірці. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортуванні і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Загальний порядок проведення періодичної повірки квартирних засобів обліку води передбачений частиною 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 №2119-VIII, обслуговування вузлів обліку (огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки та заміна вузлів розподільного обліку здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку. Відповідно до наявної на підприємстві інформації, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ). [PERSON] ( [INFO] ). За даними КП «Харківводоканал» за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] , яка 25.05.2014 була знята з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Мешканці зазначеної квартири з питання переоформлення особового рахунку до КП «Харківводоканал» не звертались. Таким чином, оскільки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані адресою: [ADDRESS] , саме вони і є споживачами послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Щодо строку позовної давності то, КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові, іншої альтернативи водопостачання та водовідведення в місті немає. Структура підприємства налічує лише один відділ (чисельність юристів не перевищує 12 осіб), який здійснює претензійно-позовну роботу. Особливість ситуації КП «Харківводоканал полягає в тому, що із врахуванням кількості боржників - фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати до суду 7-8 тисяч позовні заяв і заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. Сума судового збору, встановлена для пред`явлення позовних заяв і заяв про видачу судового наказу юридичними особами, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, межах строку позовної давності звертатися до суду для стягнення заборгованості по всім боржникам. Перевага надається боржникам з найбільшою сумою боргу. У зв`язку з чим, вважаємо, що строк позовної давності для звернені КП «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] пропущено з поважних причин. 20 липня 2020 року представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначає, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі, проте в даному випадку відсутність договору не дає можливості встановити у мови на яких споживались послуги. Крім того, відсутність такого договору не дає можливості чітко встановити коло осіб, що споживали дані послуги. Так, наприклад, [PERSON] , [INFO] , набув віку 18 років і став повнолітнім лише 06.01.2016 року, а тому за весь попередній період він не може нести зобов`язання по оплаті-житлово-комунальних послуг. За п.2) ч.2 ст.8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Але доказів того, що Позивач пропонував укласти договори, а Відповідачі від їх укладення ухилялись, Позивач не надав. Тобто, Позивач не довів, що він звертається з позовом до зобов`язаних осіб, та не надав необхідного доказу для встановлення змісту правовідносин між сторонами. Позивач жодним чином не обґрунтував належними і допустимими доказами розмір тарифів, виходячи з якого він розрахував позовні вимоги, а замість цього якось загадково послався на те, що лише він може надавати цю інформацію. Позивач пояснив, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається. Також Позивач пояснив, що за адресою: [ADDRESS] було встановлено прилади обліку холодної та гарячої води. До 15.09.2015 року нарахування здійснювались за показаннями приладів обліку. Строк повірки лічильників закінчився 15.09.2015 року. З приводу того, чи була з 15.09.2015 року проведена повірка лічильників, Позивач не дав ніяких пояснень. Він лише зазначив, що це відбувається за рахунок власників таких вузлів обліку. За нормами ч.3, 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. За п.7 Порядку, подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 р. № 474, виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Відповідальність за не проведення періодичної повірки вузлів комерційного обліку покладена на суб`єктів господарювання - операторів зовнішніх інженерних мереж, що встановлено ст.14 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Таким чином, жодних пояснень або розрахунків, як і на якій підставі проводились нарахування обсягу спожитих послуг після спливу строку повірки лічильників, встановлених у квартирі за адресою: [ADDRESS] , Позивач не надав. Як можна лише припустити нарахування проводились за нормами споживання, тобто виходячи з числа споживачів. Споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідач [PERSON] , колишня дружина [PERSON] , яка після розірвання шлюбу у 2010 році, переїхала жити за адресою: [ADDRESS] ,та у 2015 році вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком. Відповідач [PERSON] , з 2014 року постійно у зв`язку із навчанням проживає в Белгородській області Російської Федерації. Таким чином, докази неспростовно свідчать про те, що 3 з 4 осіб, на яких Позивач проводив нарахування, за весь період нарахування не проживали в даному приміщенні та не користувались житлово-комунальними послугами, а тому вони мають право на неоплату даних послуг відповідно до закону. У зв`язку із викладеним позовні вимоги про стягнення нарахування на 3-х з 4-х споживачів не можуть бути задоволені в повному обсязі з тієї підстави, що вони за весь період стягнення не проживали в даному приміщенні. Позивач не спростував доводи відповідача про сплив строку позовної давності щодо більшої частини позовних вимог. 31 серпня 2020 року на адресу суду , від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позивачем не надано договір з нею як споживачем про надання комунальних послуг та взагалі не доведено, що вона споживає такі послуги за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] разом із запереченнями від 20.07.2020 року подано докази, які він отримав від відповідача [PERSON] , а саме: свідоцтво про розірвання шлюбу від 12.01.2012 року; свідоцтво про шлюб від 02.04.2015 року; довідка виконавчого комітету Просянської сільської ради від 31.12.2014 року № 698; довідка амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Просяне від 25.06.2020 року, в якій зазначено про перебування [PERSON] , [INFO] , під наглядом у сімейного лікаря з народження по теперішній час; довідка КЗ «Просянський ліцей Нововодолазької районної ради Харківської області від 20.05.2020 р № 0124/32 про те, що [PERSON] дійсно навчається у 2 класі даного закладу; акт обстеження проживання депутата сільської ради від 20.06.2020 року. Ці докази доводять, що відповідач була дружиною відповідача [PERSON] і мала прізвище [PERSON] , шлюб між ними розірвано 22.12.2010 року. Майже одразу після цього відповідач зазначає, що вона переїхала до будинку за адресою: [ADDRESS] , де з тих пір і проживає без реєстрації разом із своїм сином [PERSON] , [INFO] . 02.04.2015 року відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] і взяла прізвище « [PERSON] ». Таким чином, з кінця 2010 року вона не проживає за адресою: [ADDRESS] і не споживає там послуги. Наскільки їй відомо відповідач - [PERSON] , 1998 року народження, приблизно з 2014 року у зв`язку із навчанням перебуває в Білгородській області Російської Федерації. Окрім того, позивач намагається рахувати обсяг спожитої води за нормами в розрахунку на зареєстрованих осіб, хоча в квартирі встановлені лічильники гарячої та холодної води. Саме з вини позивача ці лічильники не були своєчасно повірені. Внаслідок цього позивач багаторазово завищив обсяг споживання, який вимагає оплати, порівняно із фактично спожитим. За весь період, за який позивач просить стягнути вартість спожитої води, в квартирі проживав лише один з Відповідачів, а саме - [PERSON] , а тому такі нарахування можуть проводитись або за показаннями лічильника, або за нормами лише на одну особу, а не на чотири. Також, погоджується з доводами відповідача [PERSON] стосовно спливу строку позовної давності щодо частини позовних вимог, оскільки ніяких поважних причин для пропуску такого строку позивачем названо не було. 08 вересня 2020 року від представника позивача надійшли пояснення, в яких вона просила суд не враховувати доводи відповідача вказані у запереченні. Оскільки, споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. У матеріалах справи відмова споживача відсутня. Якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість у справі повинні бути певні акти - претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення. Таких документів відповідачем до справи надано не було. Відповідачі не надали жодних доказів не проживання та не користування послугами централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , а тому позивач вважає доводи викладені у заперечені необґрунтованими, та такими що спростовуються матеріалами справи. Також, позивач зазначає, що в розрахунках заборгованості чітко зазначено тариф, та у зв`язку з відсутністю засобів обліку водопостачання, кількість осіб на яку нараховуються послуги з централізованого водовідведення та водопостачання. 16 вересня 2020 року від представника позивача надійшли пояснення на відзив [PERSON] , в яких вона зазначила, що відповідачами не надано документів дипломатичного представництва України про період перебування на території іноземної держави або інформацію Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України. Довідка № 698 видана виконавчим комітетом Просянської сільської ради Новодолазького району Харківської області про те, що [PERSON] [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , видана станом на 31.12.2014 року, не є підтвердженням того, що вони проживали там до 31.01.2020 р. В структурі тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) Комунальному підприємству "Харківводоканал'', затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг, відсутні матеріальні витрати на обслуговування квартирних засобів обліку (в тому числі на періодичну повірку). Рішення НКРЕКП є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність в сферах енергетики і комунальних послуг (ч. 9 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг» від 22.09.2016 № 1540-VIII). У КП «Харківводоканал» відсутнє джерело фінансування для здійснення робіт з періодичної повірки (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) вузла розподільного обліку. Зазначені роботи повинні проводитися за рахунок власників таких вузлів обліку. Повірка засобів обліку здійснюється за заявою та рахунок споживача, а отже не враховувати доводів відповідача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 05 листопада 2020 року до суду представником відповідача надано додаткові докази. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі просили суд відмовити у задоволені позовної заяви, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву, заперечення та додаткових поясненнях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у своєму відзиві на позовну заяву зазначила про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15) З розрахунку суми заборгованості по особистому рахунку № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] вбачається, що його відкрито на ім`я [PERSON] (а.с. 4-7) Відповідач [PERSON] пояснив, що квартира залишилась йому після смерті батьків, якими на його ім`я було складено заповіт, проте спадщину він прийняв, але не зареєстрував. В судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами, що за адресою [ADDRESS] встановлені лічильники холодної та гарячої води. Як вбачається з акту первинного опломбування квартирних засобів обліку холодної та гарячої води від 18 жовтня 2008 року, на підставі заяви наймача (власника) квартири від 17.10.2008 зроблено контрольне опломбування приєднувальних штурмів засобів обліку холодної і гарячої води, а саме встановлено лічильник холодної води КВ-1,5, №503987, дата держповірки 17.09.2007 р., лічильник гарячої води КВ-1,5, №495831, дата повірки 11.09.2007 р. Введення розрахунків за послуги холодного і гарячого водопостачання на підставі показань засобів обліку проводиться з 18.10.2008 по 11.09.2010 р. Після зазначеного терміну засоби обліку води в місячний термін повинні пройти держповірку, повторне опломбування і реєстрацію. Держповірка та повторне опломбування квартирних засобів обліку води, здійснюється за рахунок наймача (власника) квартири. (а.с.162) В свідоцтвах про повірку робочого засобу вимірювальної техніки вказано, що лічильник води КВ-1,5, зав. №503987 чинний до 15.09.2015 року, а лічильник води КВ-1,5, зав. №495831 чинний до 15.09.2015 року. (а.с.163) Згідно акту опломбування від 22.09.2011 року лічильники КВ-1,5, зав № 502987, та лічильник КВ-1,5, зав. №495831 пройшли повірку, та наступна повірка повинна відбутися у 2015 році. (а.с.164). Проте, нарахування ж позивачем за період користування відповідачами послугами позивача за спірний період здійснено без врахування їх показників, а за нормативами водоспоживання з розрахунку кількості осіб, що проживають у квартирі. Окрім того, судом встановлено, що за адресою [ADDRESS] на спірний період надання послуг зареєстровано три особи, та одна неповнолітня особа, однак фактично проживає та користується послугами одна особа [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.12.2010 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.01.2012 року. (а.с.95) Згідно довідки №698 від 31.12.2014 року відповідач [PERSON] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом із сином [PERSON] фактично проживають за адресою [ADDRESS] без реєстрації з 1 жовтня по 31 грудня 2014 року. (а.с.47) З довідок від 25.06.2020 та 20.05.2020 вбачається що син [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом сімейного лікаря з народження і по теперішній час у с. Просяне, а також є учнем КЗ «Просянський ліцей Нововодолазької районної ради Харківської області». (а.с. 98, 99) 02.04.2015 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено на « [PERSON] ». (а.с.96) З акту обстеження проживання [PERSON] , який складено депутатом сільської ради від 20.06.2020 року вбачається , що [PERSON] постійно проживає за своїм неповнолітнім сином [PERSON] , 2011 р.н. за адресою: [ADDRESS] в домоволодінні, яке належить на праві приватної власності її померлому батькові [PERSON] з 2014 року по теперішній час без реєстрації. Її син [PERSON] навчається в Просянському ліцеї у 2-му класі. (а.с.100) Відповідач [PERSON] з 2014 року та по теперішній час проживає у Белгородській області Російської Федерації, що підтверджується наявними у справі доказами. (а.с. 101,102, 103, 104,105, 106). Зазначені обставини підтверджуються відповідачем [PERSON] , тому в силуч.ч.1,4 ст. 319, ст.. 322 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України несе відповідальність за утримання майна. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, стаття 68 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, зобов`язують споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, обов`язок відповідача [PERSON] по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення випливає з наведених вище нормативних актів та ЦК України. Відповідно до ст.ст.67-68 ЖК Українитаст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» наймач або власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за надані комунальні послуги. Плата за надані комунальні послуги у вигляді питного водопостачання та водовідведення береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. При цьому, якщо в квартирі споживача встановлений засіб обліку води, то сплата за спожиту воду справляється згідно з показниками таких засобів обліку, а у разі, якщо в квартирі відсутні такі засоби обліку води, то відповідно до п.21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу. Також судом враховується, що регулювання відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, та споживачем цих послуг здійснюється згідно з «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила), які є у даному випадку спеціальним нормативним актом. Так, згідно п.9 Правил квартирні засоби обліку беруться виконавцем послуг на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. П.15 постанови КМУ №630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці. Пунктом 32 Правил визначено, що виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № N 113/98-ВР, який втратив чинність 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. Порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Згідно положень ч.4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 1314-VII, який набув чинності 01.01.2016 року, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідно до положень ч.4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 1314-VII, постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 №474 затверджено Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, який регулює визначає процедуру подання засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб (далі - засоби вимірювальної техніки), на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж). Пунктами 6-8 даного порядку визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок виконавців. Виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки. Зазначеним Порядком також визначені інші умови здійснення повірки засобів обліку. Прийнятим ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, внесно зміни до ст.. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 1314-VII та абз.3-5 викладено в такій редакції «Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну енергію і газ) проводиться за рахунок тарифів на електро- і газопостачання. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".» Таким чином, на час виникнення правовідносин сторін та до теперішнього часу, у будь якому випадку контроль та відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки покладено на суб`єктів господарювання (виконавців послуг). На споживача покладено обов`язок по оплаті обслуговування. Відповідно до Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 60 від 25 квітня 2005 року, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Таким чином, на КП «Харківводоканал» покладений обов`язок, за наявності належним чином встановлених та справних квартирних приладів обліку, нараховувати плату відповідно до їх показань передбачений діючим законодавством. Комунальне підприємство «Харківводоканал», проводячи розрахунок заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, керувався нормами використання води на кожну зареєстровану особу, в своїй роботі показання лічильника не брав до уваги, оскільки лічильник відповідною організацією не повірений і позивач ці обставини не врахував. Згідно положень п. 15 вищевказаних Правил, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці; у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Проте представником позивача до суду не надано доказів на підтвердження того, що засіб обліку води, встановлений у відповідача, є несправним та що такі несправності не підлягають усуненню, що б дало позивачу право нараховувати плату за послуги згідно з нормативами споживання, а не за показаннями лічильника. Окрім того, відповідно до п.6 ч. 1ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Як встановлено судом, та документально підтверджено доказами наявними в матеріалах справи за спірною адресою проживає одна особа, а саме відповідач [PERSON] , інші відповідачі тривалий час за даної адресою хоча і зареєстровані, але не проживають. Отже, позивачем у судовому засіданні не надано належних доказів наявності заборгованості та правильних розрахунків по вказаній заборгованості, оскільки умисно або помилково проводив розрахунок у спосіб не передбачений діючим законодавством, а тому, нарахування КП «Харківводоканал» відповідачам оплати за водопостачання згідно норм споживання у розмірі 24546,38 грн. за період з 01 липня 2014 року по 31 січня 2020, та за водовідведення за період з 01 червня 2014 року по 31 січня 2020 року - не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Також встановлено та підтверджено сторонами, що 15.09.2015 року закінчився термін дії періодичної повірки. Виконавцем послуг, відповідності до діючого законодавства на той час не вижалось будь яких дій щодо здійснення контролю в тому числі здійснення повірки, та споживачами не вчинялись будь які перешкоди в реалізації виконавцем своїх обов`язків. На підставі чого суд вважає, що нарахована заборгованість за нормами споживання за наявності встановлених приладів обліку води є безпідставною. Положеннями ст.12,13 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи на принципах диспозитивності цивільного судочинства, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги у судовому засіданні представником позивача не доведені, а тому задоволенню не підлягають. Оскільки, суд відмовляє у задоволені основного грошового зобов`язання, то і вимога щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних є безпідставною. В порядку ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору до внесення рішення по справі, враховуючи, що у позові КП «Харківводоканал» відмовлено, витрати за подання позову до суду повинні бути стягнуті з позивача на користь держави.

Outcome: dismissed