Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Крондратюк Віктора Станіславовича № 756 від 12.06.2020, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" заборгованість у розмірі 24031,94 грн, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5900,00 грн, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи. В обґрунтування позову зазначено, зокрема, що правочин, на підставі якого вчинено виконавчий напис, а саме кредитний договір і надані нотаріусу документи не свідчать про існування безспірної заборгованості, кредитний договір нотаріально не посвідчений, позивач не отримував відповідного кредиту; на час вчинення виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у тому, що ТОВ «ФК «Паріс» повідомляв [PERSON] про необхідність погашення боргу і не пересвідчився у безспірності боргу. У жовтні 2020 року позивач отримав від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Н.В.Гречин постанову про примусове виконання вказаного виконавчого напису. Виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не дотримано приписи ст.ст. 87 і 88 Закону України "Про нотаріат", у т.ч. на підставі документа, за яким не стягнення заборгованості у безспірному порядку неможливе; відсутності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем; не повідомлення нотаріусом позивача про отримання заяви відповідача про вчинення виконавчого напису; відсутність первинних бухгалтерських документів на підтвердження заборгованості; на відносини сторін поширюються положення Закону України "Про захист прав споживачів". Ухвалою суду від 17.11.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; витребувано докази у третіх осіб. Ухвалою суду від 18.11.2020 позивачеві відмовлено у застосуванні заходів забезпечення позову. У судовому засіданні 20.12.2020 представник позивача вимоги позову підтримала повністю. У справі оголошено перерву до 01.02.2021 у зв`язку з ненадходженням витребуваних судом у третіх осіб доказів. Вказано на відсутність відзиву на позов, повторно витребувано докази у третіх осіб. Позивач і його представник у судове засідання 01.02.2021 не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності і підтримання позову. Вказала, що протягом 5-ти днів подасть до суду заяву і докази понесених позивачем витрат на правову допомогу. Відповідач повідомлений про розгляд справи; судове повідомлення з ухвалою суду, позовною заявою з додатками отримано ним 23.11.2020; відповідач не подав відзив або будь-яких інших документів у справі; у судове засідання повторно представника не направив, про причини неявки представника у судові засідання суд не повідомляв. Приватний нотаріус В.С.Кондратюк відсутній за відповідною адресою. Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Н.В.Гречин у судове засідання не з`явилась, про судовий розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, витребуваних судом доказів до суду не надіслала. Неявка учасників справи і їх представників відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України судом ухвалено здійснити заочний розгляд справи. Суд зазначає, що за змістом ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України). Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних письмових доказів, покладено саме на позивача. Суд встановив, що ухвалою суду від 17.11.2020 у приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу В.С.Кондратюк та приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Н.В.Гречин витребувано належно засвічену копію виконавчого напису та копії усіх документів і матеріалів на підставі яких ним вчинено виконавчий напис № 756 від 12.06.2020, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Паріс" заборгованість у розмірі 24031,94 грн. Натомість витребувані судом докази до суду не надано. Відповідач відзив не складав. Витребуваних документів до Семенівського районного суду Полтавської області не надіслано. Приватний нотаріус відсутній за відповідною адресою, а приватний виконавець копії витребуваного судом виконавчого напису до суду не надіслав. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62927590 від 01.09.2020 приватного виконавця Н.В.Гречин, на її примусовому виконанні перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу В.С.Кондратюк № 756 від 12.06.2020, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" заборгованість у загальній сумі 24031,94 грн (а.с. 5). З огляду на положення ч. 10 ст. 84 ЦПК України суд вважає встановленою вказану у позовній заяві обставину щодо вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом В.С.Кондратюком на підставі документа, який не є доказом безспірності вимог стягувача (відповідача) ТОВ "ФК "Паріс" та, відповідно, задовольняє позов повністю. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, у т.ч. з посиланням на ч. 10 ст. 84 ЦПК України. У пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", заява № 4241/03 від 28.10.2010, вказано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії", заява N 30544/96, п. 26, ECHR 1999-I). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, у т.ч. з точки зору їх достатності, суд робить висновок що спірний виконавчий напис нотаріуса не відповідає закону а, відтак, суд визнає його таким, що не підлягає виконанню і задовольняє позов повністю. З`ясування правомірності вчиненні відповідачем чи приватним нотаріусом своїх дій, дотримання порядку листування повноти документів тощо не може бути вивчено та оцінено судом у зв`язку з ненаданням третіми особами витребуваних судом доказів і не складення відповідачем відзиву на позов. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 840,80 грн судового збору, оскільки позивач відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" звільнений від сплати судового збору. Суд не стягує з відповідача судовий збір із заяви про забезпечення позову, оскільки у її задоволенні суд відмовив. Представником позивача зроблено заву щодо звернення до суду із завою і доказами понесених позивачем витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved