Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,згідно якого вказала,що 28.03.2011р. близько 19:20 години в м. Буча Київської області на пішохідному переході автодороги Київ-Ковель, [PERSON] керуючи автомобілем «Ауді-80», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по автодорозі Київ-Ковель скоїв наїзд на пішохода [PERSON] в результаті чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження не сумісні з життям та помер в Ірпінській центральній районній лікарні. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження не сумісні з життям та помер в Ірпінській центральній районній лікарні. [PERSON] являється її-позивачки батьком. 12.04.2011 р. СУ ГУ МВС України було порушено кримінальну справу №27-1498 по факту ДТП за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 15.10.2012 р. СУ ГУ МВС України було винесено постанову про закриття кримінальної справи у зв'язку з відсутністю складу злочину відповідно до висновку авто-технічної експертизи №869А від 15.10.2012 р. У висновку експертизи вказано що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Ауді-80» державний номер [NUMBER], відповідач [PERSON], не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху. Оглядом місця події встановлено, що ділянкою дороги де відбулось ДТП, є нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, в межах населеного пункту, в місці де сталася дана ДТП дорога має по одній смузі для руху в кожному напрямку. Висновком авто-технічної експертизи №344А від 10.05.2011 р., згідно якого рульове керування, система робочого гальма та елементи підвіски автомобіля №?Ауді-80» державний номер [NUMBER] знаходяться в справному стані. Несправностей які могли викликати погіршення або відмову в роботі перед подією не виявлено. Слідством встановлено, що 28.03.2011 р. близько 19:20 години автомобіль «Ауді-80» державний номер [NUMBER] за кермом якого перебував відповідач [PERSON], право на керування вказаним автомобілем він має на підставі довіреності, а власником автомобіля являється [PERSON] Рухаючись по автошляху Київ-Ковель в напрямку м. Ковель на під'їзді до перехрестя з вул. Б.Хмельницького їдучи по середині правої смуги, перед ним їхав автомобіль «Вольво-S 60», який перед пішохідним переходом пришвидшив рух та проїхав через перехід, на зустріч рухався мікроавтобус який перед переходом зупинився, надаючи дорогу пішоходу. Коли пішохід пройшов мікроавтобус почав рухатись, також рухався відповідач. Коли мікроавтобус порівнявся з автомобілем відповідача то відповідач побачив, що дорогу перетинає велосипедист [PERSON], який їхав звичайним темпом не поспішаючи вже на дорожній смузі відповідача. Як велосипедист виїжджав із-за задньої частини мікроавтобуса Відповідач не бачив. Відповідач побачивши [PERSON] почав гальмувати і приймати вліво щоб уникнути наїзду, але не зміг. В результаті наїзду засобом підвищеної небезпеки, яким керував Відповідач [PERSON], [PERSON] отримав тілесні ушкодження несумісні з життям та помер. Висновком авто-технічної експертизи №344А від 10.05.2011 р. встановлено, що рульове керування, система робочого гальма та елементи підвіски автомобіля «Ауді-80» державний номер [NUMBER] знаходяться в справному стані. Несправностей які могли викликати погіршення або відмову в роботі автомобіля перед ДТП не виявлено. Таким чином причиною наїзду на [PERSON] та його смерті являється неуважність та грубе порушення Відповідачем [PERSON] ст.18 Правил дорожнього руху. В зв'язку з смертю [PERSON], витратами на судово-медичну експертизу та обряд поховання [PERSON] їй було завдано матеріальні збитки в розмірі 9 111,76 грн., що підтверджується рахунками, а також 12 791,76 грн., що не підтверджено рахунками та стосується самого обряду поховання. Таким чином загальна сума нанесених їй матеріальних збитків спричинених необхідністю поховання її батька [PERSON] складає 21 903,52 грн. Крім того внаслідок ДТП, що спричинило смерть її батька [PERSON]. відповідачем [PERSON] їй заподіяно значну моральну шкоду,поскільки вона втратила близьку людину. Її батько [PERSON] допомагав їй в догляді та вихованні дітей. На даний час вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років, а також являється матір'ю двох малолітніх дітей, яких виховує одна. Її донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] не ходять до дитячого садка, в зв'язку з тим що діти ще зовсім маленькі, часто хворіють і не мають змоги знаходитись в дитячому садку. Про те щоб наймати няню, не може йти мови ,так як сама найнижча вартість послуг няні складає 2 500,00 грн. в місяць. Дякуючи батькові [PERSON] вона не потребувала послуг няні, так-як всі проблеми по догляду за дітьми вирішував він. Крім цього він був єдиним годувальником в сім'ї, так як вона не працює та не має змоги працювати до досягнення дитиною трьохрічного віку, а її батько отримував пенсію та займався пошиттям одягу і був дуже хорошим майстром. З огляду на безробіття в Україні маючи малолітніх дітей у неї дуже мало шансів знайти роботу, тому що роботодавці не зацікавлені брати на роботу жінок, а ще тих що мають малолітніх дітей. Отже кошти на прожиття та на виховання дітей вона отримувала тільки дякуючи допомозі батька саме він був годувальником в сім'ї та утримував її і дітей. В результаті наїзду відповідачем [PERSON] на її батька [PERSON] вона та її діти втратили годувальника, тепер нікому займатись та приглядати за дітьми, що ставить перед нею необхідність наймати няню. Якщо порахувати послуги няні та пенсійне забезпечення яке отримував би її батько за 15 років та врахувати його імовірний заробіток, виходячи з прожиткового мінімуму, то це складе 150 000,00 грн. Отже, вона вважає, що нанесені їй моральні збитки смертю єдиної рідної людини становлять 500 000,0 грн. В зв'язку з смертю батька [PERSON], яку вона переживала одночасно з смертю своєї матері, бо практично одночасно втратила обох батьків, вона довгий час перебувала в стані шоку та апатії, втратила інтерес до життя, постійно перебувала в стані нервового напруження, що викликало у неї істерики та призвело до довгострокової депресії. Вона не мала моральних сил приділяти увагу своїм малолітнім дітям. Її сльози та депресивний стан негативно вплинули на психологічний стан її дітей, які ще не можуть усвідомлювати всю трагедію втрати єдиної рідної людини та зрозуміти її сльози. Психологічні загрузки та моральні страждання пов'язані з насильницькою смертю батька на тривалий час, більше року, знизили її адаптативні можливості, значно посилили психологічну втому, знизили працездатність та знизили функцію її організму до самозахисту та саморегуляції, адекватного енергетичного само відтворення. Так як в особі свого батька вона втратила психологічну та фінансову опору та підтримку, не маючи жодних надій з двома малолітніми дітьми знайти роботу та засоби існування в неї з'явились різні нав'язливі думки, амнезія, неврастенія та головні болі. Позивачка просила стягнути із відповідача матеріальну шкоду 21 903гр 51 коп та 500000 гр моральної шкоди . У послідуючому позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог,відповідно до якої з урахуванням витрат,понесених на послуги адвоката у суммі 8 000 гр просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду 29 903гр 51 коп та 500000 гр моральної шкоди . Позивачка [PERSON] та її законний представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON]-[PERSON] у судовому засіданні позов не визнав,просив у позові відмовити,поскільки відносно [PERSON] кримінальна справа закрита у зв»язку із відсутністю у його діях складу злочину.Відповідач надавав позивачці матеріальну допомогу у суммі 10000гр. Ухвалою Ірпінського міського суду від 13.01.2014р до участі у справі в якості співвідповідачів було притягнуто ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» та [PERSON], які у судове засідання не з»явились,про день розгляду справи повідомлені належним чином. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,оглянувши матеріали кримінальної справи,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». Відповідно до ст. 1166 ЦК України " Майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала." Відповідно до п 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 № 6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. У відповідності до ст. 1187 ЦК України відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки несе особа, що володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВС України № б від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право і власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У судовому засіданні було встановлено,що 28.03.2011р. близько 19:20 години в м. Буча Київської області на пішохідному переході автодороги Київ-Ковель, [PERSON] керуючи автомобілем «Ауді-80», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по автодорозі Київ-Ковель скоїв наїзд на пішохода [PERSON] в результаті чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження не сумісні з життям та помер в Ірпінській центральній районній лікарні. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження не сумісні з життям та помер в Ірпінській центральній районній лікарні. [PERSON] являється батьком позивачки. 12.04.2011 р. СУ ГУ МВС України було порушено кримінальну справу №27-1498 по факту ДТП за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 15.10.2012 р. СУ ГУ МВС України було винесено постанову про закриття кримінальної справи у зв'язку з відсутністю складу злочину.Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні матеріалами кримінальної справи № 27-1498. Позивачка просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду у розмірі 29903гр 51 коп,із яких 21903гр51 коп витрат понесених на поховання її батька та 8000гр -витрат понесених на правову допомогу. Дані вимоги позивачки не підлягають до задоволення. У судовому засіданні було встановлено,що позивачка у зв»язку зі смертю свого батька [PERSON] на його поховання понесла витрати у суммі 9 111,76 грн., що підтверджується рахунками(а.с.11-15).Щодо витрат на сумму 12 791,76 грн.,на які посилається позивачка у своєму позові,то на підтвердження даних обставин позивачка не надала суду доказів того,що вона понесла витрати у зв»язку із смертю свого батька на вказану суму. Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що відповідач по справі надав позивачці 10000гр у рахунок відшкодування матеріальної шкоди,заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та смертю батька позивачки.Дані обставини справи визнані позивачкою у судовому засіданні,а тому відповідно до ст.. 61 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають. Щодо вимог позивачки в частині стягнення із відповідача витрат понесених на правову допомогу у суммі 8000 гр,то дані вимоги не підлягають до задоволеня,поскільки суду не було надано доказів тих обставин,що позивачка понесла витрати на правову допомогу при розгляді даної цивільної справи на сумму 8000гр. Враховуючи викладене,суд відмовляє позивачці у позовних вимогах в частині стягнення із відповідача на її користь матеріальної шкоди у суммі 29 903гр 51 коп. Позивачка також просить стягнути із відповідача на її користь моральну шкоду у суммі 500000гр.Дані вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 1167 ч 2 ЦК України "Моральна шкода,відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,органу влади Автономної Республики Крим,органу місцевого самоврядування або юридичної особи,яка її завдала,якщо шкоди завдано каліцтвом,іншим ушкодженням здоров»я смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки". При вирішенні питання про розмір завданої позивачам моральної шкоди суд керується Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р № 4 "Про судову практику відшкодування моральної(немайнової )шкоди,а саме п 9 даної постанови,згідно якого "Розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.Зокрема,враховується характер і тривалість страждань,стан здоров"я потерпілого,тяжкість завданої травми,наслідки тілесних ушкоджень,істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках..."Суд, при вирішенні питання про заподіяння позивачці моральної шкоди, враховує той факт,що позивачка втратила близьку їй людину -свого батька,у зв»язку із смертю батька позивачка перенесла глибокі душевні страждання,психологнічний стрес,нервові напруження.Тому суд вважає ,що позивачці було заподіяно моральну шкоду у розмірі 50000гр, у зв»язку з чим суд стягує із відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 50 000 гр. Щодо співвідповідачів ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» та [PERSON],які були притягнуті до участі у справі ухвалою суду від 13.01.2014р,то позивачкою по справі у передбаченому законом порядку не були заявлені позовні вимоги до даних відповідачів. На підставі ст. 1166,1167,1187 ЦК Кодексу України,

Outcome: partial