Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

В березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 30.11.2006 року № б/н у розмірі 12448,91 грн., з яких 2268 грн. 36 коп. - заборгованість за кредитом, 6494 грн. 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2617 грн. 54 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 569 грн. 00 коп. - штраф (процентна складова). Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 червня 2015 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволенно частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 30.11.2006 року в сумі 2268 грн. 36 коп. та 44 грн. 38 коп. судового збору.В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 червня 2015 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на те, що судом помилково застосовано позовну давність до спірних правовідносин, оскільки кредитна картка була перевипущена у відповідності до умов кредитного договору та строк дії нової картки був до 31.12.2012 року, а тому позовна давність починається з 31.12.2012 року та спливає 31.12.2015 року, а тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної даності. Також, застосування судом строку позовної давності до щомісячних платежів є безпідставним, оскільки кредитним договором не передбачено обов'язкових щомісячних платежів. В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяви про розгляд справи в його відсутності та додавши, що термін дії картки дійсно був до 31.12.2012. Він згоден виплатити тіло кредиту, щодо інших складових заборгованості заявив про пропущення позивачем строку позовної давності Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Проте, частково таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. По справі встановлено, що 30.11.2006 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно з яким Банк зобов'язався надати останньому кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36.00% річних на суму залишку заборгованості. Термін дії картки до 30.12.2012, що обидві сторони визнають. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, а позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 30.11.2014 року утворилася заборгованість в сумі 12448 грн. 91 коп., з яких: 2268 грн. 36 коп. - заборгованість за кредитом, 6494 грн. 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2617 грн. 54 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 569 грн. 00 коп. - штраф (процентна складова). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 2268,36 грн. подана в межах строку позовної давності; проте пропущено строк звернення до суду із вимогами в частині стягнення процентів за користування кредитом, за пенею, комісією та штрафом, оскільки останнє поповнення платіжної картки відбулося 09.07.2009 року. Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не може погодитись колегія суддів апеляційного суду, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно з приписами ст. 629, 1048, 1049 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позичальника достроково вимагати повернення частини суми позики, що залишилася, та сплати процентів. За підрахунками позивача заборгованість станом на 30.11.2014 року становить 12448,91 грн., з яких 2268 грн. 36 коп. - заборгованість за кредитом, 6494 грн. 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2617 грн. 54 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 569 грн. 00 коп. - штраф (процентна складова). Як зазначалося вище, сторони визнали, що кредитна діяла до 31.12.2012 . Термін дії картки дорівнює терміну дії кредитного договору. Таким чином строк позовної давності відповідно до вимог чинного законодавства закінчується 31.12.2015 року, позовна заява подана 30 березня 2015 року, тобто в межах строку позовної давності відносно зобов'язань з 30 березня 2012 року і до визначеного позивачем терміну. Пунктами 5.4 та 5.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-14), які є складовою частиною кредитного договору підписаного відповідачем, за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів на рік. Строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць. Відповідно до п.5.5.1 Умов за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань, тримач платіжної карти оплачує проценти за завищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри якої визначаються тарифами. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов суперечливого висновку, стягнувши тіло кредиту і не стягнувши заборгованість по процентам за користування цим кредитом та комісію, стягнення якої передбачено у випадку порушення умов договору. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах в сумі 2213,92 грн та комісії в сумі 960 грн з 30.03.2012 по 30.11.2014. При розрахуванні цієї суми колегія судді виходить з наданого позивачем розрахунку, відповідно до якого станом на 30.03.2012 відповідач мав заборгованість по процентам 4280,09 грн та по комісії 1657,54 грн. Ці суми стягненню не підлягають в силу ст.267 ЦК України, оскільки відповідачем заявлено про застосування позовної давності. З цих же підстав не підлягає стягненню сума штрафу, оскільки за цими вимогами також сплинув термін позовної давності. Враховуючи вищевикладене, загальна сума боргу, за заборгованими процентами та комісією яка підлягає стягненню із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 3173,92 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. В частині стягнення з відповідача тіла кредиту рішення суду є законним і обґрунтованим. Підстави для його скасування відсутні. Оскільки рішення суду скасовується в частині відмови в задоволенні позову, підлягає скасуванню рішення суду і в частині стягнення судових витрат. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України із [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій. Позовні вимоги заявлялися на суму 12448,91 грн і задоволені на загальну суму 5442,28 грн. Тобто позов задоволений на 44%. Пропорційно підлягає стягненню і судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції - 107,18 грн (5442,28 х 100 : 12448,91 = 44%; 243,6 х 44 : 100 = 107,18 грн). Пропорційно слід стягнути судові витрати і за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Так, оскаржувалася нестягнута сума 10180,55 грн, задоволені вимоги на суму 3173,92 грн, тобто на 30% . Сума судового збору підлягає поверненню пропорційно, а саме 36,54 грн (3173,92 х 100 : 10180,55 = 30%; 121,8 х 30 : 100 = 36,54).

Outcome: partial