Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області, Жовківської районної державної адміністрації Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що з серпня 1970 року по 31.12.2000 року вона була членом колгоспу ТзОВ «КОЛОС», що є правонаступником документів асоціації «Колос», колгоспу ім. Карла Маркса, що знаходиться на території Надичівської сільської ради. Факт роботи на вказаному вище колгоспі підтверджується довідкою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС». Стверджує, що як член колгоспу вона користувалась земельною ділянкою на території Надичівської сільської ради площею 0,87 га, однак, коли звернулась в сільську раду для приватизації вказаної земельної ділянки їй відмовили, так як вона не була включена в списки пайовиків для одержання середньої частки (паю). Про це їй нічого не було відомо, так як вважала, що земельна ділянка якою користується і є її паєм. Вважає не включення її в списки пайовиків незаконним, так як процес паювання в сільськогосподарському підприємстві розпочався до дати звільнення її з роботи. А тому просить визнати за нею право на середню земельну частку (пай) площею 1,56 га, яка перебуває в колективній власності СГ ТзОВ «Колос», включити її до списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності СГ ТзОВ "КОЛОС" та зобов'язати Жовківську районну державну адміністрацію Львівської області видати їй сертифікат про право на середню земельну частку (пай) площею 1,56 га, яка перебуває в колективній власності СГ ТзОВ "КОЛОС". Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Однак, позивач в позовній заяві просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Від відповідача Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшов лист у якому просять справу розглядати без участі їх представника, проти позову заперечень не мають. Від відповідача Жовківської районної державної адміністрації Львівської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечують. А тому суд вважає за можливе розглянути та вирішити справу без участі сторін. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Згідно п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 6 Земельного кодексу України в редакції від 18.12.1990 року при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. Згідно довідки виданої сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю «Колос» вбачається, що позивач [PERSON] з 12 серпня 1970 року по 31 грудня 2000 року була членом колгоспу ТзОВ «КОЛОС», що є правонаступником документів асоціації «Колос», колгоспу ім. Карла Маркса, що знаходиться на території Надичівської сільської ради. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася в Надичівську сільську раду про виділення належного їй земельного паю, у чому їй було відмовлено. Зокрема у листі Надичівської сільської ради № 02-09/33 від 08.02.2017 року (а.с. 7) зазначено, що розпаювання середніх земельних часток вже завершено. Так як вона, [PERSON], не була включена в списки пайовиків для одержання середньої земельної частки (паю), Надичівська сільська рада не може виділити їй середню земельну частку (пай). Довідкою виданою виконкомом Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області № 227 від 09.02.2017 року стверджується те, що позивач [PERSON], жителька [ADDRESS] користувалася земельниими ділянками з земель запасу Надичівської сільської ради площею 0,87 га в межах і за межами населеного пункту села Сулимів. Відповідно до ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Судом детально оглянуто проект передачі земельних часток (паїв) у приватну власність та формування землеволодінь і землекористувачів на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області та проект роздержавлення і приватизації земель асоціації «Колос», село Надичі Надичівської сільської Ради народних депутатів Жовківського району Львівської області, які розроблено інститутом землеустрою Української академії аграрних наук, з яких вбачається, що [PERSON] не була включена в списки осіб, які мають право на середню земельну частку Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області. Однак, оскільки позивач на час розпаювання земель була членом колгоспу ТзОВ «Колос», тобто належала до числа осіб, які працюють у сільському господарстві, то при розпаюванні земель їй повинна бути надана середня земельна частка (пай). Крім того, суд враховує, що згідно довідки виданої виконкомом Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області № 229 від 09.02.2017 року вбачається про те, що на території Надичівської сільської ради за межами села Сулимів є вільні ділянки пайового фонду площею 10,00 га. Щодо розміру середньої земельної частки (паю), то слід зазначити, що згідно довідки виданої виконкомом Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області № 228 від 09.02.2017 року вбачається те, що згідно розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації № 614 від 27.08.2000 року розмір середньої земельної частки (паю) на території Надичівської сільської ради становить 1,56 га. А тому за позивачем слід визнати право на середню земельну частку (пай) площею 1,56 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області. Для відновлення прав позивача слід зобов'язати Надичівську сільську раду Жовківського району Львівської області включити [PERSON], [INFO], до списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай), площею 1,56 га в умовних кадастрових гектарах на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області, Жовківську районну державну адміністрацію Львівської області зобов'язати видати [PERSON] сертифікат на право на середню земельну частку (пай) площею 1,56 га в умовних кадастрових гектарах на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області. Разом з тим, слід зауважити, що на території Львівської області паювання мало особливості, пов'язані із дією регіональної Програми приватизації майна та землі в агропромисловому комплексі Львівської області прийнятої ХІ сесією Львівської обласної ради народних депутатів від 01.02.1993 року №277 та Положення про паювання і приватизацію землі в агропромисловому комплексі Львівської області, затверджене ухвалою ХIV сесії Львівської облради від 08.12.1993 №351. Регіональною програмою було визначено механізм роздержавлення землі та передачі її у приватну власність, яка не передбачала передачі землі у колективну власність сільськогосподарським підприємствам. У зв'язку із наведеним у позовних вимогах про визнання за [PERSON], [INFO], права на середню земельну частку (пай), площею 1,56 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала в колективній власності СГ ТзОВ "Колос", про включення до списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності СГ ТзОВ "Колос" та зобов'язанні Жовківської РДА Львівської області видати сертифікат про право на середню земельну частку (пай) площею 1,56 га в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності СГ "ТзОВ "Колос" слід відмовити внаслідок того, що регіональною програмою було визначено механізм роздержавлення землі та передачі її у приватну власність, яка не передбачала передачі землі у колективну власність сільськогосподарським підприємствам. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed