Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі з вимогами про визнання недійсною постанови фонду та зобов'язання фонду вчинити перерахунок одноразової допомоги і відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] року під час виконання трудових обов'язків на ТОВ «Ярд» м. Кривий Ріг водія КАМАЗа у відрядженні м. Херсон, [PERSON] помер від серцевого нападу. Смерть наступила після ДТП за кермом якого був [PERSON], під час якого отримала ушкодження жінка. У зв'язку з непогодженням з висновками комісії по розслідуванні обставин нещасного висновку щодо відсутності зв'язку смерті [PERSON] із виконанням трудових обов'язків, позивач, як вдова загиблого у жовтні 2005 року подала у Довгинцівський суд м. Кривого Рогу позовну заяву до роботодавця ТОВ «Ярд» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про встановлення факту нещасного випадку пов'язаного із виконанням трудових обов'язків. Рішенням суду позов був задоволений. Ухвалою апеляційної інстанції скаргу Фонду на рішення суду першої інстанції закрито провадження в частині визнання факту нещасного випадку від [INFO] року з [PERSON] та залишив іншу частину рішення без змін. В подальшому позивач звернувся до Фонду із заявою про виплату одноразової допомоги, проте постановою № 78 від 29.08.2011 року відмовлено у страхових виплатах на підставі того, що роботодавцем свідомо подані неправдиві відомості про страховий випадок. Надалі позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Фонду про визнання неправомірних дій по відмові у страхових виплатах, зобов'язання їх вчинити та відшкодування моральної шкоди. Рішення суду визнано неправомірними дії Фонду щодо відмови у прийнятті документів для проведення страхових виплат та скасовано вищевказану постанову Фонду про відмову [PERSON] у призначенні страхових виплат. Апеляційний суд Дніпропетровської області залишив в силі рішення суду першої інстанції. У зв'язку з чим Фонд 10.06.2013 року виніс постанову про призначення [PERSON] одноразової допомоги сім'ї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого розмір якої становить 14973 грн. Однак, позивач не погоджується із розміром одноразової допомоги та просить суд визнати постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі від 10.06.2013 року недійсною, зобов'язати Фонд провести розрахунок розміру одноразової допомоги з коригуванням середньомісячного заробітку [PERSON], стягнути з Фонду судові витрати на правову допомогу, моральну шкоду у розмірі 50 тисяч гривень, постановити окрему ухвалу, яку направити до правоохоронних органів щодо внесення відомостей в ЄДРДР та розпочати розслідування за вчинення неправомірних дій начальником Фонду [PERSON], які мають ознаки злочину передбаченого ст. 364 КК України. Представником позивача подана заява про залишення без розгляду частки позовних вимог, а саме щодо зобов'язання Відповідача провести розрахунок розміру одноразової допомоги [PERSON] із-за смерті потерпілого [PERSON] з коригуванням середньомісячного заробітку [PERSON] відповідно до п. 6.2.3 "Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат", затверджених Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007р. № 24. Крім того, після повернення до з'ясування обставин у справі в порядку ст. 194 ЦПК України, позивачем подано уточнений позов, в якому резолютивна частина прохальної частина викладена з урахуванням заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду (а.с. 59-62). Враховуючи, що судом постановлено протокольну ухвалу про повернення до з'ясування обставин (а.с. 57), та враховуючи вимоги ст. 194 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позову, підтриманого стороною позивача до повернення для з'ясування обставин у справі. Ухвалою суду від 29 вересня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про визнання недійсною постанови фонду та зобов'язання фонду вчинити перерахунок одноразової допомоги і відшкодування моральної шкоди в частині щодо зобов'язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі провести розрахунок розміру одноразової допомоги [PERSON] із-за смерті потерпілого [PERSON] з коригуванням середньомісячного заробітку [PERSON] відповідно до п. 6.2.3 "Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат", затверджених Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007р. № 24 - залишено без розгляду. У судове засідання позивач не з'явився, скориставшись правом представництва. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позові, просив їх задовольнити в повному обсязі. В судових дебатах також зазначив, що розмір моральної шкоди пояснюється тим, що Фонд в особі начальника [PERSON] навмисно, свідомо при розрахунку одноразової допомоги порушив порядок самого розрахунку, чим значно зменшив розмір усієї допомоги і саме ці неправомірні дії завдали [PERSON] моральної шкоди. Представник відповідача Бершадська Л.С. проти позову заперечувала, та зазначала, що правовідносини у сфері обов'язкового страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності регулюються спеціальним законом, зокрема Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". При цьому, відповідачем здійснено розрахунки належних позивачеві виплат з урахуванням відповідних положень ст. 34, 35 цього закону, та Порядку призначення та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27.04.2007року за № 24. При розрахунку страхових виплат за основу взято заробітну плату [PERSON], яку він отримував за фактично відпрацьовані календарні місяці та розрахованої згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ № 1266 від 26.09.2001р. Відділення Фонду виконала свої зобов'язання за рішенням суду, постановленого на користь Позивача, а при їх розрахунку діяло в межах своїх повноважень. Крім того, Відповідач вважає, що діями Фонду не завдано моральної шкоди [PERSON], тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Крім того, безпідставними є твердження щодо винесення окремої ухвали стосовно [PERSON] У зв'язку з чим, відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши у сукупності подані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що чоловік позивача [PERSON] з 09.03.2004 року працював водієм в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ярд», робота припинена [INFO] року у зв'язку зі смертю (а.с. 12 зворот). В судовому порядку акти №1 форми НПВ та форми Н-5 від 08.08.2005р., згідно з яких нещасний випадок, який стався з чоловіком позивача - [PERSON], не пов`язаний з виробництвом, - визнано незаконними, скасовано та зобов`язано ТОВ «Ярд» скласти акт форми Н-1 відповідно до вимог роз'яснення по складанню акту форми Н-1, оскільки, нещасний випадок з чоловіком позивачки стався при виконанні ним трудових обов`язків, а відтак, пов`язаний з виробництвом (а.с. 13-21). Згідно з актом від 12 грудня 2008 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом [PERSON] під час виконання трудових обов'язків на автомобілі [NUMBER] з причепом ГКБ - 8350 д.н.з. [NUMBER] знаходився [INFO] року у відрядженні разом із експедитором [PERSON] Після загрузки вантажу поверталися до Кривого Рогу, де по Білозерському шосе в с. Камишани Херсонської області трапилося ДТП. Із-за ДТП [PERSON] був дуже знервований, щоб заспокоїтись пішов купити сигарети та не повертався протягом півтори години, у зв'язку з чим слідчий міліції під час пошуку знайшов його лежачим недалеко від автомобіля де [PERSON] був вже мертвим (а.с. 7 зворот). Судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача із відповідною заявою про призначення страхових виплат, однак постановою Фонду від 29.08.2011року у призначенні страхових виплат відмовлено з підстав подання роботодавцем довідки про заробіток без розрахунку середньомісячної заробітної плати, та складання акту форми Н-1 з порушенням порядку. Така відмова оскаржена позивачем до суду (а.с. 22). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2012 року визнано неправомірними дії Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області щодо відмови у прийнятті документів для проведення страхових виплат [PERSON], скасувано постанову начальника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області [PERSON] № 78 від 29.08.2011 року про відмову [PERSON] у призначенні страхових виплат; зобов'язано відповідача прийняти подані позивачем [PERSON] документи для вирішення питання про призначення страхових виплат (а.с. 22-24). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2013 року, вищевказане рішення скасовано в частині розподілу судових витрат, в іншій частині - залишено без змін (а.с. 25- 27). На виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.11.2013р. постановою ФССНВУ у м. Кривому Розі від 10 червня 2013 року позивачу призначено одноразову допомогу в разі смерті потерпілого його сім'ї в розмірі 14973,00 грн. Для розрахунку страхових виплат взято середню заробітну плату позивача, відповідно в розмірі 234,73грн. (а.с. 29). В судовому засіданні сторони не заперечували тих обставин, що рішення суду фактично відповідачем виконано. Разом з тим, позивач не погоджується з розрахунком одноразової допомоги, та вважає що відповідачем неправомірно здійснено розрахунок суми одноразової допомоги, оскільки фонд мав сплатити їй одноразову допомогу в розмірі 533931,15грн., виходячи з розміру заробітної плати станом на 2012рік, яка становить 3025,62грн. Однак, з такими доводами позивача суд не погоджується, виходячи з наступного. Правова основа, економічний механізм та організаційна структура загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві, які призвели до загибелі застрахованих на виробництві регулюється спеціальним законом - Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" за № 1105-XIVвід 23 вересня 1999 року (надалі - Закон № 1105-XIV). Відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону № 1105-XIV підставою для страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Судом встановлено, що позивач, як дружина загиблої під час виконання трудових обов'язків застрахованої особи, мала підстави для отримання відповідних страхових виплат у зв'язку з визнанням актом за формою Н-1 нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 21 Закону № 1105-XIV, у разі настання страхового випадку Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством порядку, в разі смерті працівника, виплатити особам, які перебували на його утриманні одноразову допомогу. Судом встановлено, що Відповідачем відповідно до ст.ст. 21, 28 Закону № 1105-XIV призначено, нараховано та виплачено належні Позивачу страхові виплати, а саме: одноразова допомога (а.с. 29). Відповідно до положень ч. 7, 9 ст. 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні. У такому разі суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати. Сума страхових виплат непрацездатним особам, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право, визначається в такому порядку: 1) якщо кошти на утримання стягувалися за рішенням суду, страхові виплати визначаються в сумі, призначеній судом; 2) якщо кошти на утримання не стягувалися в судовому порядку, сума страхової виплати встановлюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Згідно з ч. 10, 12 цієї ж статті для обчислення розміру одноразової допомоги членам сім'ї та особам, які перебували на утриманні потерпілого (у разі його смерті) середньомісячний заробіток, визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3, 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ № 1266 від 26 вересня 2001 року (надалі - порядок № 1266), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат є період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески. При цьому, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для застрахованих осіб, є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду. Згідно п.7 вказаного Порядку № 1266, середня заробітна плата застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п.22 Порядку № 1266 довідка про середню заробітну плату видається роботодавцем за вимогою застрахованої особи або робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату. Крім того, згідно з п.26 цитованої постанови КМУ за №1266 від 26.09.2001року, робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування мають право перевіряти обґрунтування видачі довідок про середню заробітну плату, достовірність зазначених у них відомостей на підприємствах, в установах чи організаціях або шляхом звірення бази даних персоніфікованого обліку застрахованих осіб Пенсійного фонду з базою даних Державної податкової адміністрації. Судом не можуть бути прийнятті до уваги доводи позивача, що одноразова грошова допомога (страхова виплата) [PERSON], повинен бути розрахована з урахуванням положенням п.12 Порядку № 1266, оскільки вказаний пункт застосовується у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку. В контексті предмету спору, суд вважає, що при призначенні страхової виплати [PERSON], Відповідачем здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги у відповідності до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" за № 1105-XIVвід 23 вересня 1999 року, та постанови КМУ за № 1266 від 26 вересня 2001 року "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням". Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсною постанови Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі від 10.06.2013р. про призначення одноразової допомоги. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Згідно з ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частина 1 ст.60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки суд не вбачає порушень діючого законодавства при розрахунку відповідачем середньої заробітної плати для проведення страхових виплат (одноразової допомоги) [PERSON], а тому приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Відповідача моральної шкоди, необхідно відмовити. Крім того, такі вимоги є похідними від вимог про визнання недійсною постанови відповідача від 10.06.2013р. Що стосується вимог в частині відшкодування витрат на правову допомогу, то останні не підлягають задоволенню, оскільки згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, суд за наслідками розгляду справи не вбачає підстав для винесення в порядку ст. 211 ЦПК України окремої ухвали щодо начальника Фонду [PERSON] та направлення її до правоохоронних органів, оскільки під час розгляду справи не виявлено порушення закону з боку посадових осіб відповідача, у зв'язку з чим відсутні й підстави для постановлення такої ухвалу з відповідними наслідками. Крім того, відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування у справі в межах судового розгляду та обсягу заявлених позовних вимог є правомірність постанови уповноваженого на призначення страхових виплат органу, але не діяльність конкретної посадової особи такого органу. Слід також зазначити, що ст. 16 ЦПК України не передбачено такого способу захисту цивільних прав та обов'язків як направлення судом до правоохоронних органів інформації для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно посадової особи Відповідача, який на думку позивача, порушив її права. З урахуванням викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині винесення окремої ухвали. Таким чином, суд відмовляє в задоволені позову в повному обсязі. Згідно до ст. 88 ч.2 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed