Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визнання дій по відключенню його квартири від газопостачання неправомірними, стягнення на його користь 20 000,00 грн. заподіяної моральної шкоди та 947грн заподіяних матеріальних збитків, 800 грн. витрат на правову допомогу. Позов обґрунтований тим, що 24.07.2013року працівники Івано-Франківського УЕГГ перекрили газопостачання мешканцям п'яти квартир в будинку, в тому числі і його, попередньо про це не повідомивши. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали із мотивів, наведених в позовній заяві. Просять позов задоволити. Представник відповідача позов не визнала, суду подане письмове заперечення щодо позовних вимог та щодо розрахунку відшкодування шкоди. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, надані суду на обґрунтування та заперечення позовних вимог, всебічно та повно дослідивши таким чином обставини даної справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач проживає за адресою [ADDRESS]. Рішенням міжвідомчої комісії виконкому Івано-Франківської міської ради від 14.07.2004року позивачу надано дозвіл на влаштування автономної системи опалення і гарячого водопостачання у квартирі [ADDRESS] за власні кошти. На виконання цього рішення Івано-Франківським управління по експлуатації газового господарства виготовлений проект реконструкції газопостачання квартири [ADDRESS], що підтверджується проектом реконструкції газопостачання від 08.09.2004року №1514. 24.07.2013року о 19.00 год працівниками УЕГГ проводились роботи із планового технічного обслуговування газового обладнання та випробування системи газопостачання на герметичність. Під час виконання робіт на газовому стояку, де знаходяться квартири [ADDRESS] було встановлено падіння тиску та перекрито газопостачання по стояку. Поновлення газопостачання до квартири позивача відбулося 29 жовтня 2013 року. Згідно з п.п. 3,4 ч.1 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитися, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача в нерівне становище порівняно із іншими споживачами та,або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору, крім того, порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Відповідно до п.6 Правил надання населенню послуг із газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999року №2246, газопостачання припиняється у разі: проведення планово-профілактичного обслуговування та,або капітального ремонту систем газопостачання; ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відносних робіт; порушення споживачем строків сплати за надані послуги із газопостачання, встановлених в абз. 15 п.10 та у п.17 цих Правил; самовільного використання газу споживачем; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях. Засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо; порушення споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації; подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання; відмови споживача від встановлення лічильника газу з ініціативи і за кошти газопостачального підприємства. У зазначених випадках газорозподільне підприємство зобов'язане поінформувати споживача про причини і строки припинення газопостачання, а газопостачальне підприємство - здійснити протягом одного місяця, перерахунок оплати послуг, що надавалися споживачеві. Такі ж підстави передбачені п. 29 договору про надання послуг з газопостачання від 12ю08.2013року, укладеним між Івано-Франківським УЕГГ та [PERSON] Жодної із наведених підстав для відключення газопостачання у позивача судом не встановленою. Таким чином, Івано-Франківське УЕГГ, користуючись своїм правом монополіста в сфері газопостачання, порушила встановлені Правила надання населенню послуг із газопостачання, в зв'язку із чим позивач залишився без можливості користуватися газом більш як на три місяці. Відповідно до п. 2.6 Порядку відшкодування збитків, завданих споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29.05.2003року №476, у разі безпідставного припинення газопостачання газопостачальне ( газорозподільне) підприємство відшкодовує споживачеві збитки (обсяг недовідпущеного газу), які обчислюються, виходячи із фактичного середньо годинного споживання газу за останній розрахунковий період, кількості годин перерви та цін на газ, які діяли в період припинення газопостачання). Враховуючи те, що подача газу була припинена із 24 липня по 29 жовтня 2013року, що складає 2 352 год; ціна на газ в цей час складала 0, 7254 грн; фактичне середньогодинне споживання газу за останній розрахунковий період позивача складало 0,5555 куб. м., то розмір збитків (обсяг недовідпущеного газу) складає 947, 76 грн., що підлягає стягненню із відповідача. Позивач також однією із вимог ставить стягнення в його користь моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про стягнення моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року із подальшими змінами, спори про стягнення заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її стягнення безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень і законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають стягнення моральної шкоди. Пунктом 3 вказаної Постанови передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з пунктом 4 вказаної Постанови передбачено, що відповідно до норм ЦПК у позовній заяві про стягнення моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про стягнення моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, законом чітко передбачено випадки, у яких настає право на стягнення моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто позивач повинен довести, що з вини відповідача в нього виникли моральні страждання, він втратив спокій та ділову активність. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляну на вищевикладене, а також беручи до уваги те, що позивачем не надано жодного доказу того, що діями відповідача йому спричинено фізичні чи душевні страждання, то суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення на його користь моральної шкоди. Щодо інших вимог позивача то їх суд вважає підставними, з огляду на все вищевикладене. На підставі викладеного, ППВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди", ст.ст. 21, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", Правил надання населенню послуг із газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999р. №2246, Порядку відшкодування збитків, завданих споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29.05.2003року №476,ст.ст.23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed