Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 13 та 14 жовтня 2015 року [PERSON] сільською радою в особі в.о. сільського голови у своєму зверненні до представників влади та рішенні [PERSON] сільської ради УІ скликання № 1225-УІ від 13.10.2015 року «Про підтримку дій та рішень [PERSON] на посаді сільського голови [PERSON] сільської ради (текст яких був розміщений на Інтернет ресурсах сільської ради зокрема http:kryzhanivska-rada.gov.ua, була розміщена наступна недостовірна інформація, а саме: у звернені до представників влади, зокрема Президента України, Премєр-міністра України, Генерального прокурора України, Міністра внутрішніх справ України, Уповноваженій ВР з прав людини, Голові Одеської обласної ради: - « протягом 5 років категорично не влаштовував місцевого бізнесмена [PERSON], який звик вважати села Крижанівка та Ліски «своєю власністю», а сільську раду структурним підрозділом його підприємства, та не звик платити податки, пайову участь у розвиток інфраструктури населених пунктів, отримувати дозвільні документи на будівництво обєктів містобудування, оформлювати у встановленому порядку земельні ділянки, що використовуються ним для провадження комерційної діяльності, отримувати обґрунтовано та законодавчо вмотивовано «ні» на його пропозиції щодо дерибану ним коштів місцевого бюджету, як це він систематично робив до 2010 року…»; - За весь цей час, завдяки корумпованим звязкам в правоохоронних органах та органах влади, [PERSON] ініціював проведення більше 200 перевірок сільської ради органами контролю та правопорядку, більше 100 з яких проведенні протягом останнього року. Жодна з цих перевірок не знайшла в діяльності органу місцевого самоврядування суттєвих порушень чи зловживань, проте значною мірою відволікала від виконання посадовими особами сільської ради своїх службових обовязків; - [PERSON] через свого знайомого [PERSON], що займає посаду голови Савранської районної державної адміністрації Одеської області, став розповсюджувати серед посадових осіб Одеської обласної державної адміністрації неправдиву інформацію з приводу нібито суттєвих порушень в діяльності [PERSON] сільської ради та не підтримки місцевими мешканцями сільського голови; - в прийнятому та опублікованому рішенні сільської ради УІ скликання № 1225-УІ від 13.10.2015 року в преамбулі рішення зазначено: « Приймаючи до уваги ініційований місцевим бізнесменом [PERSON] безпрециндентинй тиск та масштабну дискримінацію із залученням окремих представників Одеської області державної адміністрації, правоохоронних органів та псевдо громадських діячів відносно сільського голови, депутатів та посадових осіб сільської ради; - п. 4 рішення вирішено «вважати, що зазначені неправомірні дії [PERSON] бізнесмена [PERSON], окремих представників Одеської обласної державної адміністрації, правоохоронних органів та псевдо громадських діячів направлені на зрив нормального виробничого процесу по обранню сільського голови та депутатів сільської ради, що є прямим порушенням конституційного права кожного громадянина України вільно обирати та бути обраним.»; - п. 5 рішення «Вважаємо, що голову Одеської обласної державної адміністрації [PERSON] було дезінформовано, щодо ситуації в [PERSON] сільській раді завдяки зусиллям місцевого бізнесмена [PERSON]». Вказана відповідачем інформація є недостовірною з огляду на те, що усі твердження є надуманими, голослівними, так як не надано жодного доказу не сплати податків, несплати пайової участі у розвиток інфраструктури, дерибану місцевого бюджету в 2010 році та ін.. [PERSON]. Крім того, сільська рада є органом місцевого самоврядування та здійснює свою діяльність на підставі Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та не наділена повноваженнями щодо встановлення «корумпованих» звязків та встановлення фактів «незаконної діяльності». Крім того, безпідставно сільська рада посилається на ініційований тиск та масштабну дискримінацію та зрив виборчого процесу. З огляду на викладене вказана інформація, що була поширена відповідачем, абсолютно не відповідає дійсності. Більш того, відповідачем поширена негативна недостовірна інформація порушує особисті немайнові права позивача, зокрема ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації. Враховуючи, що негативна інформація щодо позивача висловлена відповідачем, має характер наклепу (поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже підлягає спростуванню. Вищевказана інформація порушує особисті немайнові права позивача, що виражається у негативному упередженому ставленні до нього з боку осіб, які отримали лист-звернення Відповідача. Крім того, подібними діями відповідач охарактеризував позивача, як злочинця, як особу, що з легкістю порушує закон, яка не має високих моральних цінностей. Така необґрунтована характеристика пригнічує честь та гідність позивача. Пригнічення немайнових прав, відносно яких Конституцією України передбачено обовязок ставитись з повагою, обґрунтовується тим, що жодній нормальній цивілізованій людині неприємно чути (дізнатись) про себе безпідставні звинувачення у вчинені злочинних діянь та інших ганебних вчинків, з точки зору моралі. У звязку з неправомірним поширенням негативної інформації останній знаходився у стані постійного нервового напруження та стресу в результаті якого у нього різко знизилась працездатність, що негативно впливає на виконання його посадових (трудових) обовязків та на повагу робочого колективу до нього. Крім того стало причиною порушення функцій сну. Просив суд: 1. Визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON] поширену в.о. сільського голови [PERSON] сільської ради [PERSON] у зверненні до представників влади та рішення [PERSON] сільської ради УІ скликання № 1225-УІ від 13 жовтня 2015 року, які були опубліковані на офіційному сайті [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одеської області http:kryzhanivska-rada.gov.ua з наявною недостовірною інформацією. 2 . Зобовязати відповідача не пізніше наступного дня від набрання рішення у даній справі законної сили, спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення листа на офіційному сайті з спростуванням зазначеної інформації із зазначенням у ньому такого тексту «Інформація відносно [PERSON], яка була опублікована на офіційному сайті [PERSON] сільської ради http:kryzhanivska-rada.gov.ua 13 жовтня 2015 року у рішенні [PERSON] сільської ради УІ скликання № 1225 Уі від 13.10.2015 року «Про підтримку дій та рішень [PERSON] на посаді сільського голови [PERSON] сільської ради» та 14 жовтня 2012 року у зверненні до представників влади, зокрема Президента України, Премєр-міністра України, Генерального прокурора України, Міністра внутрішніх справ України, Уповноваженій ВР з прав людини, Голові Одеської обласної ради є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]». 3. Стягнути з [PERSON] сільської ради на корить позивача 500\~000 грн., як відшкодування завданої моральної(немайнової) шкоди. В подальшому представник позивача адвокат [PERSON] подала заяву про зміну відповідача у звязку з перейменуванням відповідача на [PERSON] сільську раду Лиманського району Одеської області. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одеської області [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на їх безпідставність, відсутність правового обґрунтування та такими, що не підлягають задоволенню з таких міркувань. Дійсно у жовтні 2015 року на сайті [PERSON] сільської ради було опубліковане відкрите звернення до ряду вищих посадових осіб Держави у звязку з складною політичною ситуацією в с. Крижанівка, яка мала місце на той час. Також на сайті було оприлюднене рішення сімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради УІ скликання від 13 жовтня 2015 року № 1225-УІ «Про підтримку дій та рішень [PERSON] на посаді сільського голови [PERSON] сільської ради». Однак твердження позивача про те, що оприлюднені документи є «недостовірною інформацією» і порушують особисті немайнові права позивача є надуманими і безпідставними. Згідно ч. 11 ст. 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обовязковому оприлюдненню. Тому, розміщення вищевказаного рішення сесії на офіційному сайті є цілком законним. Вважали, що не може розглядатися у порядку цивільного судочинства позов про спростування інформації яка міститься у рішенні органу місцевого самоврядування, відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності тв. Честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Крім того, колективне звернення депутатів [PERSON] сільської ради до вищих посадових осіб Держави є цілком законним і гарантується Конституцією України з огляду на ст. 34 Конституції України про гарантію права на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Крім того, вважав, що позивач навмисно ввів суд в оману, посиланням на норми ч. 3 ст. 277 ЦК України (презумпція добропорядності), так як дана частина статті була вилучена на підставі Закону України № 1170 УІ від 27.03.2014 року. Вважав, що інформація, виражена групою депутатів сільської ради у згаданому зверненні є оціночним судженням. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Розглянувши поданий позов,, матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судовим розглядом справи встановлено, що на офіційному сайті [PERSON] сільської ради Комінтернівського району Одеської області 13 жовтня 2015 року було розміщено рішення сімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради УІ скликання від 13.10.2015 року № 1225-УІ «Про підтримку дій та рішень [PERSON] на посаді сільського голови [PERSON] сільської ради» (а.с. 52) та звернення в.о. сільського голови [PERSON] на адресу Президента України [PERSON], Премєр-міністра України [PERSON], Генерального прокурора України [PERSON], Міністра внутрішніх справ України [PERSON], Уповноваженого Верховної Ради з прав людини [PERSON], голови Одеської обласної ради [PERSON] (а.с. 53). У преамбулі рішення сімдесят третьої сесії [PERSON] сільської ради УІ скликання від 13 жовтня 2015 року № 1225-У вказано дослівно: «Приймаючи до уваги ініційований місцевим бізнесменом [PERSON] безпрецедентний тиск та масштабну дискредитацію із залученням окремих представників Одеської області державної адміністрації, правоохоронних органів та псевдо громадських діячів відносно сільського голови, депутатів та посадових осіб сільської ради, які здійснюються, на нашу думку, з порушенням задекларованих Конституцією України та Європейською хартією місцевого самоврядування». У резолютивній частині пунктом 4 рішення сесія вирішила «вважати, що зазначені неправомірні дії [PERSON] бізнесмена [PERSON], окремих представників Одеської обласної адміністрації, правоохоронних органів та псевдо громадських діячів направлені на зрив нормального виборчого процесу по обранню сільського голови та депутатів сільської ради, що є прямим порушенням конституційного права кожного громадянина України вільно обирати та бути обраним». Крім того, пунктом 6 було вирішено звернутися на адресу Президента України, Премєр-міністра, Генерального прокурора, Міністра внутрішніх справ з питання неправомірних та неетичних дій відносно сільського голови з боку у тому числі бізнесмена [PERSON] та псевдо громадських діячів». У відповідному звернені на адресу Президента України та інших, яке було підписане в.о. голови [PERSON] сільської ради [PERSON] крім іншого зазначено « Такий стан справ протягом 5 років категорично не влаштовував місцевого бізнесмена [PERSON], який звик вважати села Крижанівка та Ліски «Своєю власністю», а сільську раду структурним підрозділом його підприємства та не звик платити податки, пайову участь у розвитку інфраструктури населених пунктів, отримувати дозвільні документи на будівництво обєктів містобудування, оформлювати у встановленому порядку земельні ділянки, що використовуються ним для проведення комерційної діяльності , отримувати обґрунтовано та законодавчо вмотивоване «ні» на його пропозиції щодо дерибану ним коштів місцевого бюджету, як це він систематично робив до 2010 року. Весь цей час, завдяки корумпованим звязкам в правоохоронних органах та органах влади, [PERSON] ініціював проведення більше 200 перевірок сільської ради органами контролю та правопорядку, більше 100 з яких проведені протягом останнього року. Жодна з цих перевірок не знайшла в діяльності органу місцевого самоврядування суттєвих порушень чи зловживань, проте значною мірою відволікала від виконання посадовими особами сільської ради своїх службових обовязків». «[PERSON] через свого знайомого [PERSON], що займає посаду голови Савранської районної державної адміністрації Одеської області, став розповсюджувати серед посадових осіб Одеської обласної державної адміністрації неправдиву інформацію з приводу нібито суттєвих порушень в діяльності [PERSON] сільської ради та не підтримки мешканцями сільського голови». Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недостовірної інформації відносно позивача та зобовязання спростування інформації суд виходив з того, що викладена у листі інформація є оціночним судженням, так як не містять фактичних даних, є критикою, та не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Згідно абзацу 2 вказаної статті якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Задовольняючи позов в частині стягнення моральної шкоди суд виходив з того, що оціночні судження висловлені депутатами та посадовими особами [PERSON] сільської ради здійснено у беззаперечно у брутальній, принизливій та непристойній формі щодо позивача. На думку суду будь-яке звернення органу місцевого самоврядування із застосуванням висловів «дерибан» та таке інше є безумовною негативною характеристикою посадових осіб та депутатів, які припустилися свавілля та мають нести відповідальність, відповідно до закону. Суд звертає увагу, що діяльність голови, депутатів та посадових осіб є публічною на місцевому рівні в звязку з чим їх діяльність може бути предметом критики з боку громадськості. Однак реакція на критику має бути виваженою і адекватною з дотриманням культури спілкування, прийняття нормативних актів та листування з метою недопущення підриву авторитету влади держави та місцевого самоврядування. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 27.02.2009 р. № 1 « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що «Зокрема, у названій резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Задовольняючи частково вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходив з того, що незаконні дії відповідача щодо позивача безумовно є протиправними та мають бути компенсовані у достатньому обсязі, який суд оцінює у 50 тисяч гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання інформації недостовірною та її спростування у рішенні сесії, суд виходив з того, що позивачем обрано не вірний шлях захисту з урахуванням особливості порядку видання та скасування акту органу місцевого самоврядування. Відповідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених\~пунктами 4\~і\~16 статті 26,\~пунктами 1,\~29\~і\~31 статті 43\~та\~статтями 55,\~56\~цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до\~Закону України\~"Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невідємною частиною протоколу сесії ради. Рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Згідно ч. ч. 10 - 12 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до\~Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому\~Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 5, 30 Закону України «Про інформацію», ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування»,

Outcome: partial