Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Представник ПАТ КБ " ПриватБанк" звернувся до Рівненського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та її законного представника [PERSON], [PERSON], [PERSON], та їх законного представника [PERSON] про звернення стягнення та виселення Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № ROH0GF00000474 від 04.07.2005 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.07.2025 року. Відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, якими встановлено обов"язок боржника виконати зобов"язання належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 24.09.2013 року має заборгованість - 50396.59 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.09.2013 року складає 402668.75 грн. Просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити всіх мешканців які зареєстровані або проживають у квартирі (предметі іпотеки). Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавали, заперечень проти позову до суду не надходило. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що між позивачем ЗАТ КБ " ПриватБанк" (правонаступником якого згідно статуту є ПАТ КБ " ПриватБанк") та відповідачем [PERSON] 04.07.2005 р. було укладено кредитний договір № ROH0GF00000474. Відповідно п.1.1 якого ПАТ КБ " ПриватБанк" надав відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної лінії до 22.08.2028 року в розмірі 25000.00 дол. США на придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та сплатою комісії у розмірі 0,18% на місяць від суми виданого кредиту. Встановлено обов'язок відповідача проводити погашення кредиту щомісячними платежами в сумі 306,34 доларів США. Пунктом 4.1 договору передбачено нарахування пені за несвоєчасне виконання забов'язань в сумі 0,15% від суми простроченої заборгованості. Згідно п.3.2 передбачено нарахування відсотків на прострочений борг в розмірі 2,27% на місяць. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Судом встановлено, що відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, якими встановлено обов'язок боржника виконати зобов"язання належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості наданим позивачем станом на 24.09.2013 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 50396.59 доларів США яка складається з наступного: 24027.59 доларів США - заборгованість за основним боргом; 12591.74 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2152.19 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11625.07 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання забов'язань по кредитному договору відповідачем [PERSON] укладений договір іпотеки житлового приміщення № ROH0GF00000474 від 04.07.2005 року. Предметом якого є за п. 6 договору іпотеки, однокімнатна квартира загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 29.60 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Пунктом 2 договору передбачено забезпечення іпотекою виконання забов'язань за кредитним договором № ROH0GF00000474 від 04.07.2005 року по поверненню кредиту, сплаті відсотків, сплаті винагороди, пені та штрафів. .Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд у своєму рішенні може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Розділом 4 договору іпотеки, визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені іпотекодавця договору купівлі-продажу будь-яким способом в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з іншою особою-покупцем, з і здійснити всі дії необхідні для цього від імені іпотекодавця. Згідно п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Пунктом.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Іпотечним договором п. 17.12 застережена заборона іпотекодавцю на передання документів у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб в предметі іпотеки. За клопотанням позивача, на запит суду було надано відповідь ДМС України щодо зареєстрованих осіб за адресою предмету іпотеки. Встановлено, що крім іпотекодавця - [PERSON] за вказаною адресою зареєстровані наступні особи: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Також додатково за клопотанням позивача, судом була витребувана інформація щодо дати реєстрації [PERSON] [INFO], в предметі іпотеки, яка народилася до укладення договору іпотеки, згідно відповідді ДМС зареєстрована з 09.08.2005 року. Таким чином всі неповнолітні особи зареєстровані після укладення договору іпотеки, та відповідно не мали права користування на дану квартиру в момент укладення правочину. З матеріалів справи судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» направив вимогу в порядку ст. 40 Закону України «Про іпотеку» про виселення за вихідним №44 від 15.11.2013 року, отриману згідно зворотніх повідомлень особисто відповідачами 16.11.2013 року. З письмової вимоги вбачається що іпотекодержатель встановив термін 30 днів з дня отримання цієї вимоги щодо звільнення приміщення. За вимогами ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, Згідно ст. 109 Житлового кодексу України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Таким чином відповідачі підлягають виселенню за рішенням суду з предмету іпотеки без надання іншого жилого приміщення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягають до стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3441,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved