Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

В провадженні Мар'їнського районного суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ "ДТЕК Востокенерго", Кураховської міської ради, КП "Міська служба єдиного замовника", ТОВ "Уніеврсальна колекторська група" про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії та зустрічну позовну заяву ТОВ "ДТЕК Востокенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. Ухвалою суду від 20.07.2016 року первинний позов [PERSON] до ТОВ "ДТЕК Востокенерго", Кураховської міської ради, КП "Міська служба єдиного замовника", ТОВ "Уніеврсальна колекторська група" про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду. Заочним рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 20.07.2016 року зустрічний позов ТОВ "ДТЕК Востокенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення задоволено. Ухвалою суду від 11.09.2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення - задоволено. Скасовано заочне рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 20.07.2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ "ДТЕК Востокенерго", Кураховської міської ради, КП "Міська служба єдиного замовника", ТОВ "Уніеврсальна колекторська група" про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії та зустрічну позовну заяву ТОВ "ДТЕК Востокенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. Розгляд зустрічної позовної заяви призначити до розгляду в загальному порядку. На підставі цього суд розглядає зустрічну позовну заяву ТОВ "ДТЕК Востокенерго" до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, яка мотивована тим, що [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS], та споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються ТОВ "ДТЕК Востокенерго". Відповідач безпосередньо отримував послуги від позивача, але в період з квітня 2002 року по травень 2014 року не здійснювала належну оплату та має заборгованість за отриману теплову енергію на суму 15 964,51 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за отриману теплову енергію та судові витрати. 13.11.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ТОВ «ДТЕК Східенерго», Курахівської міської ради, КП «Міська служба єдиного замовника» про захист прав споживача. Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Чинним ЦПК України не передбачено право позивача на подачу зустрічного позову на зустрічний позов, а тому суд, може розглянути вказану заяву лише як заперечення по суті заявлених вимог за зустрічним позовом. У судове засідання з'явився позивач за первісним позовом та представник відповідача за первісним позовом. Відповідач за первісним позовом підтримав зустрічних позов з підстав викладених у заяві, просив їх задовольнити. Позивач за первісним позовом заперечував проти задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Зібраними по справі доказами, судом встановлено, що згідно особового рахунку № 204396 з квітня 2002 року по травень 2014 року відповідач не здійснювала належну оплату та заборгувала за отриману теплову енергію кошти у сумі 15 964,51 грн. та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 1 277,00 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються спеціальними законами, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання» Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ч.5 п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року №1198, споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв. Частиною 3ст. 20 вказаного Закону передбачено обовязок споживача оплачувати житлово -комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Як зазначено в ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Звертаючи увагу на вимоги ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За вимогами статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. А стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). З матеріалів справи убачається, що в період часу з квітня 2002 року по травень 2014 року відповідач частково здійснювала сплату за отримані послуги з централізованого опалення та останній платіж датований січень 2012 року, а тому визнавала наявність свого боргу, а тому підстав для застосування пропуску строку позовної давності не має. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження оплати заборгованості на теплопостачання, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за теплопостачання у розмірі 15 964,51 грн. та штрафних санкцій 3% річних у розмірі 1 277,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с.1). Зустрічна позовна заява (а.с.81-82) в переліку документів має докази сплати судового збору, однак в матеріалах справи не вбачається такої квитанції, а тому судовий збір у розмірі 243,60 грн. необхідно стягнути в дохід держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved