Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивують позов тим, що відповідно до укладеного договору від 02 серпня 2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 31 березня 2017 року має заборгованість у розмірі 28257,08 грн. В судове засідання представник позивача не з"явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. 02 серпня 2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач була ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді (копія заяви, а.с.7-8). За умовами договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому на дату отримання картки кредитний ліміт було встановлено 0,00 грн. В подальшому кредитний ліміт змінювався,\~ що передбачено п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил\~ надання банківських послуг, останнє збільшення відбулося 26.02.2013 - 2000 грн. (довідка про зміну умов кредитування, а.с. 52). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, і відповідно укладений договір є договором приєднання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином встановлено, що сторони дійсно уклали кредитний договір, в письмовій формі, тобто з додержанням вимог закону. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобов"язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. \~ \~ \~ \~ Згідно п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди із змінами правил та/або тарифів обов"язок клієнта звернутись до Банку з письмовою заявою для розірвання діючого Договору і погасити утворену перед Банком заборгованість протягом 30 днів з моменту повернення Карт виданих Держателю і його довіреним особам. У порушення норм закону та умов договору відповідач, будучи ознайомленою з умовами кредитування, зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконала та згідно наданого розрахунку заборгованості (а.с.4-6) станом на 31 березня 2017 року має заборгованість у розмірі 28257,08 грн., яка складається з наступного : - 1983,78 грн. - заборгованість за кредитом; - 21451,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом: - 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг. - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1321,77 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого наявна заборгованість по сплаті кредиту, на стягнення якої позивач має право. Разом з тим, слід зазначити наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов"язку новим, а бо у приєднанні до невиконаного обов"язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов"язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушенн. Враховуючи вищевикладене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов"язань за кредитним договором- свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003цс15, та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. А відтак, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення в розмірі 26435,31грн. - загальна сума боргу за мінусом суми штрафу (фіксованої частини й процентної складової): 28257,08 грн. - (500+1321,77). Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 1600 грн.

Outcome: partial