Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, позичальник), звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», (далі - відповідач, Фінансова установа, Кредитодавець, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»), в якому просила визнати недійсним кредитний договір № 0460-5123 від 13.08.2020 року, звільнити її від сплати судового збору. В обґрунтування позову посилалась на те, що 13.08.2020 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» було укладено Кредитний договір «Стандарт» № 0460-5123 (далі - Кредитний Договір). Відповідно до п. 1 Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом. Поряд з цим згідно з п. 2 Кредитного договору Строк Кредиту складає 11 днів. Згідно п. 3 Кредитного Договору Графік платежів наступний: термін платежу - 23.08.2020 р., сума кредиту - 6600,00 грн., нараховані проценти - 1452,00 грн., разом до сплати - 8052,00 грн. Відповідно до п. 4 Кредитного договору протягом строку Кредиту розмір процентів складає - 2 % (два процента) від Суми Кредиту за кожен день користування. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається Кредит. Річна відсоткова ставка складає 730 %. Згідно п. 5 Кредитного договору Сукупна вартість Кредиту (вартість користування Кредитом) складає 122 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 8 052 грн. та включає в себе проценти за користування Кредитом 22 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 1 452 грн. (у грошовому вираженні). Поряд з цим, згідно з п. 6 Кредитного договору, у разі, якщо Позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п. 2 Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити включно до 2% пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. Також згідно із публічною інформацією розміщеної на інтернет-сайті Кредитора: https://creditkasa.com.ua процес отримання кредиту здійснюється через наступні кроки: Вимоги до позичальника оригінал паспорту та ідентифікаційного номеру постійний трудовий дохід вік позичальника від 18 до 60 років Процес отримання кредиту Клієнт за 5 хвилин заповнює заявку на отримання кредиту після чого отримує дзвінок від нашого співробітника, проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного номеру) і номер своєї картки, на яку бажає отримати кредит протягом 3-х хвилин отримує рішення щодо надання кредиту у випадку позитивного рішення, кредит видається відразу на картку будь-якого банку, яку обрав клієнт при повторному зверненні процес отримання кредиту займає менше 3-х хвилин Розмір та вартість кредиту КредитКаса при першому зверненні надає кредити на суму до 10 000 грн. плата за користування кредитом залежить від суми кредиту та строку користування кредитом строк користування кредитом може подовжуватися при сплаті плати за користування кредитом, кількість пролонгацій - необмежена при достроковому погашенні плата за користування кредитом перераховується Позивач вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені її права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про захист персональних даних», у зв`язку з чим, нею у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення, а тому вона змушена була звернутись до суду. Так, порушенням своїх споживчих прав позивач вбачає в наступному: 1)Порушення Відповідачем норм встановлених ч. 2 ст. 12 Закону України «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені в ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2)кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Поряд з цим Відповідно до ч. 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»: Фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про: 1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; 2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість; 3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; 4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; 5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; 6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; 7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами. Також згідно ч. 3 та ч. 4 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Позивач стверджує, що у кредитному договорі у п. 11 Кредитного договору вона начебто підтверджує, що до укладення Договору отримала від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння нею суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Проте фактично працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» при видачі кредитних коштів, не ознайомлюють Позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачено cт. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», як і ні де про це вона не ставила свій підпис. Поряд з цим відповідно до п. 7 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила (Правила надання грошових коштів у Кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНЛНС») (надалі - Правила). Також відповідно до умов цього пункту Кредитного договору вона начебто підтверджує, що уклавши Договір вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на веб-сайті Кредитодавця https://creditkasa.com.ua. Проте, працівники фінансової установи також не надали їй і вищевказані Правила і з їх текстом вона ознайомлена не була. Ознайомилась з ними випадково на веб-сайті Кредитодавця https://creditkasa.com.ua вже після укладання договору. Позивач вважає, що відповідач, скориставшись її необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Таким чином, позивач вказує, що виконання вимоги ч. 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в їх сукупності - є обов`язком для відповідача, визначеним законом, що в свою чергу являється істотною передумовою укладання кредитного договору, адже неналежне інформування позичальника може вплинути на його рішення про придбання або не придбання послуги з надання кредиту. На думку позивача, відповідач проігнорував вимоги законодавства, що є однією з підстав визнання договору недійсним, адже згідно з п. 2 ч. 2 cт. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Забороняється як такі, що вводять в оману, зокрема: з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення та позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. Позивач вказує, що вона не мала можливості детально ознайомитися з Правилами кредитування перед укладанням Кредитного договору. Їй повинен був бути наданий час і можливість детально ознайомитися з умовами даного договору та законодавством, що його регулює. Як виявилося пізніше у Кредитному договорі міститься безліч умов що регулюються законодавством, з яким вона ніколи в житті не зустрічалась та який укладений на не вигідних для неї умовах. Вона здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за кілька хвилинний проміжок часу, не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті укладання даної угоди. З врахуванням наведеного, вона при укладенні Кредитного договору через не належну інформованість з боку відповідача та необізнаність не могла у повному обсязі оцінити умови договору кредиту на предмет їх вигідності так як їй не було належним чином детально роз`яснено працівниками відповідача їх умови. Отже, позивач вважає, що недотримання та невиконання відповідачем імперативних вимог Закону, встановлених ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та cт. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є підставою згідно cт. 215 ЦK України, для визнання даного Кредитного Договору не дійсним, в зв`язку з недотриманням відповідачем норм законодавства, щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення. Також, позивач вказує на порушення відповідачем норм встановлених п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме: згідно з п. 5 ч. 3 cт. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Відповідно до п. 4 Кредитного договору протягом строку Кредиту розмір процентів складає: 2 % (два процента) від Суми Кредиту за кожен день користування. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається Кредит. Річна відсоткова ставка складає 730 %. Відповідно до п. 3 Кредитного договору за користування коштами у розмірі 6 600 грн. в проміжок 11 днів, вона повинна сплатити Кредитодавцю суму в розмірі 1 452 грн. Поряд з цим, згідно з п. 6 Кредитного договору, у разі, якщо Позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п. 2 Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити включно до 2% пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. 6 600 х (2х365) % / 365х11= 1452 грн., а отже, сума компенсації становить 50%, що відповідно до ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів», що позивач вважає несправедливою умовою. Таким чином позивач вважає несправедливими умови п. 6 договору так як в них встановлено вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання нею зобов`язань за цим договором, а тому зазначений пункт повинен бути визнаний недійсним. Також позивач вказує на порушення відповідачем норм встановлених абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних». Так, відповідно до п. 9.6. розділу 9. ЗАХИСТ ПЕРСОНАЛЬНИХ ДАНИХ Правил до Кредитного договору, згода Заявника/Позичальника дійсна поки існують мета і цілі обробки персональних даних, визначені цими Правилами. Проте відповідач їй абсолютно не повідомляв про умови та строки обробки її персональних даних. З аналізу умов Кредитного договору та Правил вбачається, що надана нею згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною. Вважає, що вищевказаний п. 9.6. розділу 9. ЗАХИСТ ПЕРСОНАЛЬНИХ ДАНИХ Правил до Кредитного договору є незаконним та суперечить абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних» та вказує наступне. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про захист персональних даних» згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Поряд з цим за cт. 32 Конституції України не допускається збір, зберігання, використання та розповсюдження конфіденційної інформації про особистість без її згоди, крім випадків, визначених Законом лише в інтересах національної безпеки, економічних благ та прав людини. Так відповідно до cт. 11 ЗУ «Про інформацію» забороняється збирання відомостей про особистість без її попередньої згоди, за виключенням випадків, передбачених законом. Також згідно п. 6 cт. 6 ЗУ «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Поряд з ним відповідно абзацу 5, 11 п. 2 cт. 8 ЗУ «Про захист персональних даних», згідно яких особа має право пред`являти вмотивовану вимогу із запереченням проти обробки своїх персональних та відкликати згоду на обробку персональних даних. Надання згоди на обробку персональних даних за своєю правовою природою є правочином у сенсі статті 202 Цивільного кодексу України. В той же час статтею 214 Цивільного кодексу України встановлено, що відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Отже у володільця персональних даних після отримання відкликання згоди суб`єкта персональних даних більше не існує правових підстав для зберігання персональних даних, якщо строки зберігання таких даних не визначені законодавством (стаття 15 Закону). Тому на думку позивача, відсутність у кредитному договорі права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, є порушенням закону та підставою для визнання п. 9.6. розділу 9. ЗАХИСТ ПЕРСОНАЛЬНИХ ДАНИХ Правил до Кредитного договору, щодо обробки персональних даних не дійсним. Отже, позивач вважає, що при укладанні договору було порушено ряд норм встановлених ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про захист персональних даних», а тому є всі підстави для визнання його судом недійсним в цілому. Тому за захистом своїх прав позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 02.12.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 02.12.2020 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 23.03.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0800105243495. У встановлений судом строк та у встановленому процесуальним законом порядку (що вбачається з Трекінг - відстеження поштового відправлення № 0113300115313) відповідач подав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив повністю, оскільки обставини, зазначені позивачем, не відповідають фактичним обставинам справи, а самі вимоги не можуть бути задоволені внаслідок їх безпідставності та необґрунтованості. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач щодо порядку укладення Кредитного договору № 0460-5123 «Стандарт» від 13.08.2020 р. посилавсь на те, що кредитний договір між сторонами укладений в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду Договору. Так, ЗУ «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту відповідача (https://www.creditkasa.ua, надалі - Сайт), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Позивач в момент реєстрації на Сайті відповідача створив власний Особистий кабінет (п. 2.1.14 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання Договору. Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною встановлюється порядок укладення Кредитного Договору між позивачем та відповідачем, а саме: 1)позивач на Сайті відповідача, здійснив заповнення Заявки на отримання Кредиту, вказав всі дані, відмічені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.7 Правил). 2)Заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет (п. 4.9. Правил). 3)Відповідач проінформував позивача (п. 4.16. Правил) про прийняте рішення щодо видачі Кредиту (смс-повідомленням на телефонний номер - [NUMBER] та електронним листом на адресу електронної пошти позивача - [INFO] ) з гіперпосиланням на пропозицію Позивача щодо укладення Договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та ст. 641 та 642 Цивільного кодексу України. 4)Позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладання Електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. 5)Позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням (п. 5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий Позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 6)Відповідач надав підтвердження про укладання Договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача та направлення примірника Договору на адресу електронної пошти позивача. Отже, при укладенні Договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе. Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. До того ж, позивачем на Сайті відповідача самостійно створено Особистий кабінет, заповнено Заявку на отримання Кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою відповідача. Вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в Особистому кабінеті позивача на Сайті відповідача. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 100, 101 Цивільного процесуального кодексу України. Також, відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Крім того, відповідач вказав, що укладення Кредитного договору визнається, як позивачем так і відповідачем, а відтак, відповідно до ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, між сторонами укладено договір у відповідності до вимог законодавства. Щодо підпису кредитного договору у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію» відповідач вказав наступне. Так, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до п. 5.2 Правил надання грошових коштів у кредит, Заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в Особистому Кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) Кредитодавцем в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний Заявником/Позичальником в Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 6 ч. 1, ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 13 Кредитного договору № (реквізити сторін) наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Тобто, порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотриманого вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Щодо не надання повної інформації про умови кредитування відповідач вказав наступне. Так, у позовній заяві позивач посилається на ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», на ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та зазначає, що відповідач не надав жодної інформації про надання кредитних коштів. Однак, ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» виключена (ЗУ № 1734-VIII від 15.11.2016). Щодо ненадання інформації відповідно до ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відповідач вказав, що на офіційному веб-сайті відповідача - https://creditkasa.ua. у вільному доступі для всіх клієнтів відповідача розміщена повна інформація щодо Договору кредиту (примірний Договір) та порядку його укладення, а саме, документи: -Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); -Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення Договору); -Згода на обробку персональних даних; -Публічна інформація; -Положення про конфіденційність, і т.д. Крім того на веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг: Розділ «Як це працює» - містить докладну інформацію про вимоги до Позичальника, розмір та вартість кредиту (процентна ставка), умови дострокового погашення тощо. Розділ «Довідка» - містить довідкову інформацію про умови отримання, погашення (в т.ч. дострокового), пролонгації кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до укладення договору, вся необхідна інформація, передбачена чинним законодавством, повинна бути надана Позичальнику. На виконання вимог даної статті на сайті https://creditkasa.ua така інформація розміщена та доступна для вільного ознайомлення. Отже, відповідач вважає, що він надав, а відповідно позивач до укладення Договору отримав всю інформацію передбачену чинним законодавством. Таким чином, посилання позивача на недобросовісність відповідача щодо надання інформації, надання неповної інформації чи приховування інформації під час укладання Договору є безпідставними та не відповідають дійсності. Також, відповідач вказав, що Кредитний договір № 0460-5123 від 13.08.2020 р., є вже п`ятим Договором укладеним між позивачем і відповідачем. Попередні договори Позивачем виконано в повному обсязі. Тобто, Кредитний договір № 0460-5123 від 13.08.2020 р. є вже не першим Договором, що укладений між позивачем та відповідачем на аналогічних умовах. Враховуючи вищевикладене відповідачем по укладеному договору № 0460-5123 від 13.08.2020 р. надано позивачу повну та чітку інформацію щодо умов укладення Договору кредиту (як першого так і всіх наступних), яка передбачена чинним законодавством та яка розміщена і доступна для вільного ознайомлення на сайті відповідача: https://creditkasa.ua. Щодо порушення норм статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та здійснення нечесної підприємницької практики шляхом введення в оману позивача відповідно до ст. 230 ЦК України, відповідач вказав наступне. Так, відповідно до Постанови Верховного суду від 07.10.2020 р. по справі 127/33824/19 (за аналогічними правовідносинами щодо укладення договору, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію») зазначено «... [PERSON] (Позичальник) через особистий кабінет на вебсайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе...». Поряд з цим, судом зазначено, про відсутність підстав щодо порушення Кредитодавцем норм статтей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед укладенням договору Кредитодавцем надано інформацію щодо обов`язкових для споживача умов договору та відповідачем не було вчинено дії щодо введення в оману позивача щодо приховування істотних умов правочину. Крім того, судом зазначено, що за змістом статті 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Однак, оскільки позивач звертався до відповідача з метою укладення кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, судом встановлено про відсутність правових підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним з указаних підстав (щодо порушень статтей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 230 ЦК України). Враховуючи викладене, в діях Кредитодавця відсутні дії щодо порушення ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 230 ЦК України та введення в оману позивача щодо істотних умов договору, а відтак умови договору відповідають закону, внутрішній волі позивача та погоджені між сторонами у спосіб та засіб визначеним законодавством. Щодо тверджень позивача про не ознайомлення з правилами надання грошових коштів у кредит, відповідач вказав наступне. Відповідно до п. 7 Договору, цей Кредитний Договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір (надалі - Договір) та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей Кредитний Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного Договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті Кредитодавця (https://creditkasa.ua) та, відповідно, укладає Договір. Відповідно до п. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Тобто, Кредитний Договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію». Щодо тверджень позивача про надмірне нарахування суми пені та порушення Відповідачем норм встановлених п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідач вказав наступне. Так, відповідно до прийнятого Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19) Кредитедавцем не нараховуються штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, відповідачем згідно вимог чинного законодавства, відповідно до п. 6 Договору не здійснюється нарахування пені за прострочення виконання зобов`язань, згідно вищезазначеного закону. Тобто, станом на дату подання відзиву сума пені становить - 0 грн. Тобто, відповідачем не здійснюються порушення норм встановлених п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 09.09.2020 р. по справі № 732/670/19 за аналогічними правовідносинами). Крім того, відповідач вказав, що відповідно до п. 6 Кредитного договору, у разі якщо Позичальник не повернув Суму Кредиту у строк, встановлений пунктом 2 Кредитного Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення Кредиту, Кредитодавець має право нарахувати, з урахуванням обмежень визначених пп. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та згідно вимог чинного законодавства України, а Позичальник зобов`язаний сплатити до 2 % (двох відсотків) (включно) пені від неповерненої Суми Кредиту за кожен день прострочення. Тобто, між сторонами погоджено, обмеження визначені пп. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та розмір суми пені (у разі нарахування) не перевищує 50% вартості продукції (суми кредиту), а відтак твердження позивача про надмірне нарахування пені за порушення грошового зобов`язання є безпідставним та необгрунтованим. Щодо порушення норм ЗУ «Про захист персональних даних», відповідач вказав наступне. Так, згідно позовної заяви, позивач посилається на порушення відповідачем абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних», як підстави для визнання недійсним кредитного договору. Проте, з даними твердженнями не можна погодитись виходячи з наступного. Так, згода на обробку персональних даних надана позивачем містить виключний перелік даних, які передаються на обробку. Укладаючи Договір, позивач був ознайомлений з обсягом та метою обробки його персональних даних, а також повідомлений про всі його права. Так, згода на обробку персональних даних, розміщена на сайті відповідача, зокрема містить мету обробки, а саме: « - виконання Кредитного договору; -пропозиції продуктів і послуг Кредитодавця; -надання знижок і пільгових умов надання кредитів; -обслуговування позичальників та осіб, що подають заявку на отримання кредитів (клієнтів) Кредитодавця; -просування послуг Кредитодавця». Згідно ч. 4 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних»: «згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки». Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», підставою для обробки персональних даних, зокрема є: «3) укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних». Виходячи із прямої норми даної статті та вимог законодавства у сфері фінансових послуг відповідач не тільки може, а і зобов`язаний обробляти персональні дані позивача до моменту припинення договірних відносин. Щодо твердження позивача про відкликання згоди на обробку персональних даних, відповідач вказав наступне. Так, відповідно до листа Міністерства Юстиції України №5543-0-33-13/6.1 від 26.04.2013 надано роз`яснення Державній службі України з питань захисту персональних даних щодо відкликання згоди на обробку персональних даних, відповідно до якого зазначається наступне: «... пунктом 11 частини другої статті 8 Закону України "Про захист персональних даних" (далі - Закон) передбачено право суб`єкта персональних даних відкликати згоду на обробку персональних даних. Зважаючи на те, що відповідно до статті 11 Закону згода є лише однією з підстав обробки персональних даних, відкликання згоди можливе лише у випадку обробки персональних даних відповідно до пункту 1 частини першої статті 11 Закону (згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних). Відповідно до статті 2 Закону, згодою на обробку персональних даних є добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про її надання, а володільцем персональних даних є фізична або юридична особа, якій законом або за згодою суб`єкта персональних даних надано право на обробку цих даних, яка затверджує мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом. Відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими...» Враховуючи викладене та у зв`язку з укладенням (виконанням) Кредитного договору, відкликання згоди персональних даних передбачено (можливе) лише п. 1 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних» (згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних), проте ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в свою чергу, здійснює обробку персональних даних, зокрема відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних» (укладення та виконання правочину), а отже дане посилання відповідач вважає необгрунтованим та таким, що не може бути підставою для визнання даного кредитного договору недійсним. Також, відповідач вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК №116 від 01.08.2013 року та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (надалі - Нацкомфінпослуг), згідно Розпорядження № 2401 від 08.06.2017 року, (копії свідоцтва та ліцензії додаються). Відповідно до п. 8, 42 Постанови КМУ від 07.12.2016 р. № 913 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів))», надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою, якщо така послуга надана на підставі кредитного договору або іншого договору, який має всі ознаки кредитного договору, визначені статтею 1054 Цивільного кодексу України. До фінансових послуг, щодо яких існує спеціальне законодавство, Закон України "Про електронну комерцію" застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству, що регулює здійснення фінансових послуг. Тобто, порядок укладення кредитного договору між сторонами здійснюється у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію» та відсутні будь-які підстави щодо визнання договору недійсним. Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки, Кредитний договір № 0460-5123 від 13.08.2020 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів»; порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно підстави для визнання Кредитного договору недійсним - відсутні. На підставі викладеного у відзиві, відповідач вважає, що кредитний договір укладено у відповідності до вимог чинного законодавства України, та просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за необґрунтованістю, безпідставністю та відсутністю обставин справи, на які посилається позивач. Копію відзиву з додатками позивач отримала 09.04.2021 року, що підтверджується квитанцією про оплату поштових послуг, описом вкладення та Трекінг - відстеження вручення поштового відправлення № 0113300115305. Відповідно в установлений судом строк позивач відповіді на відзив до суду не подала, будь-яких заяв і клопотань не заявляла. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК №116 від 01.08.2013 року та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (надалі - Нацкомфінпослуг), згідно Розпорядження № 2401 від 08.06.2017 року. (а.с. 42, 43) 13.08.2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» було укладено Кредитний договір «Стандарт» № 0460-5123 (а.с. 29). Відповідно до п. 1 Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом. Поряд з цим згідно з п. 2 Кредитного договору Строк Кредиту складає 11 днів. Згідно п. 3 Кредитного Договору Графік платежів наступний: термін платежу - 23.08.2020 р., сума кредиту - 6600,00 грн., нараховані проценти - 1452,00 грн., разом до сплати - 8052,00 грн. Відповідно до п. 4 Кредитного договору протягом строку Кредиту розмір процентів складає - 2 % (два процента) від Суми Кредиту за кожен день користування. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається Кредит. Річна відсоткова ставка складає 730 %. Згідно п. 5 Кредитного договору Сукупна вартість Кредиту (вартість користування Кредитом) складає 122 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 8 052 грн. та включає в себе проценти за користування Кредитом 22 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 1 452 грн. (у грошовому вираженні). Поряд з цим, згідно з п. 6 Кредитного договору, у разі, якщо Позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п. 2 Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити включно до 2% пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. Відповідно до п. 7 кредитного договору, цей Кредитний Договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей Кредитний Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного Договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті Кредитодавця (htths://creditkasa.ua) та, відповідно, укладає Договір. Пунктом 8 договору визначено, що Позичальник має право пролонгувати Договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2 % (два відсотки) від Суми Кредиту за кожен день користування. Пунктом 9 договору визначено, що сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення Терміну платежу визначеного в п. 3.1. цього Договору, з урахуванням продовження Терміну платежу у випадку використання Позичальником права пролонгації відповідно до умов цього Договору та Правил, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Пунктом 10 договору визначено, що цей Договір діє, протягом всього періоду здійснення Сторонами своїх прав та обов`язків за цим Договором. У разі невиконання Позичальником зобов`язань протягом строку визначеного п. 2, дія Договору продовжується на період фактичного користування Позичальником Кредитом та визначається як період віддати отримання Позичальником Кредиту до фактичної дати повернення Суми Кредиту, процентів та інших платежів, які мають бути сплачені у разі невиконання умов Договору. Пунктом 11 договору визначено, що Позичальник підтверджує, що до укладення Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Пунктом 12 договору визначено, що усі неврегульовані Договором (цим Кредитним Договором та Правилами надання грошових коштів у кредит) правовідносини Сторін регулюються чинним законодавством України. Фактом підтвердження щодо ознайомлення з Правилами, примірним договором та надання заявником дозволу (згоди) на обробку своїх персональних даних, які зазначені в заявці на отримання кредиту, є проставлення заявником/користувачем при реєстрації відповідних відміток на сайті товариства. Вирішуючи вимоги за позовом, суд виходить з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч. 1 cт. 205, ч. 2 cт. 639 ЦК України, п. 12. cт. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що правочин може вчинятися в письмовій (електронній) формі, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний з використанням, в тому числі, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 13.08.2020 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] був укладений кредитний договір «Стандарт» № 0460-5123 в електронній формі з проставленням позивачем електронного підпису. Суд приймає доводи відповідача, що вказаний кредитний договір між сторонами укладений в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду Договору. Так, ЗУ «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту відповідача (https://www.creditkasa.ua, надалі - Сайт), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Позивач в момент реєстрації на Сайті відповідача створив власний Особистий кабінет (п. 2.1.14 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання Договору. Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною встановлюється порядок укладення Кредитного Договору між позивачем та відповідачем, а саме: 1)позивач на Сайті відповідача, здійснив заповнення Заявки на отримання Кредиту, вказав всі дані, відмічені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.7 Правил). 2)Заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет (п. 4.9. Правил). 3)Відповідач проінформував позивача (п. 4.16. Правил) про прийняте рішення щодо видачі Кредиту (смс-повідомленням на телефонний номер - [NUMBER] та електронним листом на адресу електронної пошти позивача - [INFO] ) з гіперпосиланням на пропозицію Позивача щодо укладення Договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та ст. 641 та 642 Цивільного кодексу України. 4)Позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладання Електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. 5)Позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням (п. 5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий Позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 6)Відповідач надав підтвердження про укладання Договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача та направлення примірника Договору на адресу електронної пошти позивача. Отже, при укладенні Договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе. Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. До того ж, позивачем на Сайті відповідача самостійно створено Особистий кабінет, заповнено Заявку на отримання Кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою відповідача. Вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в Особистому кабінеті позивача на Сайті відповідача. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 100, 101 Цивільного процесуального кодексу України. Також, відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Крім того, укладення Кредитного договору визнається, як позивачем так і відповідачем, а відтак, відповідно до ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Так, суд не приймає доводи позивача про те, що кредитний договір підписано у порушення ЗУ «Про електронну комерцію» виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до п. 5.2 Правил надання грошових коштів у кредит, Заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в Особистому Кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) Кредитодавцем в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний Заявником/Позичальником в Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 6 ч. 1, ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 13 Кредитного договору № (реквізити сторін) наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Тобто, порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотриманого вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Також суд не приймає твердження позивача про не надання повної інформації про умови кредитування виходячи з наступного. Так, у позовній заяві позивач посилається на ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», на ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та зазначає, що відповідач не надав жодної інформації про надання кредитних коштів. Однак, ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» виключена (ЗУ № 1734-VIII від 15.11.2016). Також суд не приймає доводи позивача щодо ненадання інформації відповідно до ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» оскільки на офіційному веб-сайті відповідача - https://creditkasa.ua. у вільному доступі для всіх клієнтів відповідача розміщена повна інформація щодо Договору кредиту (примірний Договір) та порядку його укладення, а саме, документи: -Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); -Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення Договору); -Згода на обробку персональних даних; -Публічна інформація; -Положення про конфіденційність, і т.д. Крім того на веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг: Розділ «Як це працює» - містить докладну інформацію про вимоги до Позичальника, розмір та вартість кредиту (процентна ставка), умови дострокового погашення тощо. Розділ «Довідка» - містить довідкову інформацію про умови отримання, погашення (в т.ч. дострокового), пролонгації кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до укладення договору, вся необхідна інформація, передбачена чинним законодавством, повинна бути надана Позичальнику. На виконання вимог даної статті на сайті https://creditkasa.ua така інформація розміщена та доступна для вільного ознайомлення. Отже, судом встановлено, що відповідач надав, а відповідно позивач до укладення Договору отримав всю інформацію передбачену чинним законодавством. Таким чином, посилання позивача на недобросовісність відповідача щодо надання інформації, надання неповної інформації чи приховування інформації під час укладання Договору є безпідставними та не відповідають дійсності. Також, як вказав відповідач у відзиві, та що не спростувала позивач, остання є постійним клієнтом/споживачем фінансових послуг відповідача, Кредитний договір № 0460-5123 від 13.08.2020 р., є вже п`ятим Договором укладеним між позивачем і відповідачем. Попередні договори Позивачем виконано в повному обсязі. Тобто, Кредитний договір № 0460-5123 від 13.08.2020 р. є вже не першим Договором, що укладений між позивачем та відповідачем на аналогічних умовах. Таким чином, суд враховуючи вищевикладене вважає, що відповідачем по укладеному договору № 0460-5123 від 13.08.2020 р. надано позивачу повну та чітку інформацію щодо умов укладення Договору кредиту, яка передбачена чинним законодавством та яка розміщена і доступна для вільного ознайомлення на сайті відповідача: https://creditkasa.ua. Також, суд не приймає доводи позивача щодо порушення відповідачем норм статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та здійснення нечесної підприємницької практики шляхом введення в оману позивача відповідно до ст. 230 ЦК України, виходячи з наступного. Так, відповідно до Постанови Верховного суду від 07.10.2020 р. по справі 127/33824/19 (за аналогічними правовідносинами щодо укладення договору, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію») зазначено «... [PERSON] (Позичальник) через особистий кабінет на вебсайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе...». Поряд з цим, судом зазначено, про відсутність підстав щодо порушення Кредитодавцем норм статтей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед укладенням договору Кредитодавцем надано інформацію щодо обов`язкових для споживача умов договору та відповідачем не було вчинено дії щодо введення в оману позивача щодо приховування істотних умов правочину. Крім того, за змістом статті 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Оскільки позивач зверталася до відповідача з метою укладення кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, судом встановлено про відсутність правових підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним з указаних підстав (щодо порушень статтей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 230 ЦК України). Однак позивач не надала доказів введення в оману, адже підписала кредитний договір, який за своїм змістом містить всю інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору. Враховуючи викладене, судом встановлено, що в діях відповідача відсутні дії щодо порушення ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 230 ЦК України та введення в оману позивача щодо істотних умов договору, а відтак умови договору відповідають закону, внутрішній волі позивача та погоджені між сторонами у спосіб та засіб визначеним законодавством. Також, суд не приймає твердження позивача про не ознайомлення його з правилами надання грошових коштів у кредит, виходячи з наступного. Відповідно до п. 7 Договору, цей Кредитний Договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей Кредитний Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного Договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті Кредитодавця (https://creditkasa.ua) та, відповідно, укладає Договір. Відповідно до п. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Тобто, Кредитний Договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію». Також, суд не приймає твердження позивача про надмірне нарахування суми пені та порушення відповідачем норм встановлених п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», виходячи з наступного. Як зазначено відповідачем у відзиві: відповідно до прийнятого Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19) Кредитедавцем не нараховуються [PERSON] штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, відповідачем згідно вимог чинного законодавства, відповідно до п. 6 Договору не здійснюється нарахування пені за прострочення виконання зобов`язань, згідно вищезазначеного закону. Тобто, станом на дату подання відзиву сума пені становить - 0 грн. Тобто, відповідачем не здійснюються порушення норм встановлених п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 09.09.2020 р. по справі № 732/670/19 за аналогічними правовідносинами). Крім того, суд приймає доводи відповідача про те, що відповідно до п. 6 Кредитного договору, у разі якщо Позичальник не повернув Суму Кредиту у строк, встановлений пунктом 2 Кредитного Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення Кредиту, Кредитодавець має право нарахувати, з урахуванням обмежень визначених пп. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та згідно вимог чинного законодавства України, а Позичальник зобов`язаний сплатити до 2 % (двох відсотків) (включно) пені від неповерненої Суми Кредиту за кожен день прострочення. Тобто, між сторонами погоджено, обмеження визначені пп. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та розмір суми пені (у разі нарахування) не перевищує 50% вартості продукції (суми кредиту), а відтак твердження позивача про надмірне нарахування пені за порушення грошового зобов`язання є безпідставним та необгрунтованим. Також, суд не приймає доводи позивача щодо порушення норм ЗУ «Про захист персональних даних», виходячи з наступного. Згідно позовної заяви, позивач посилається на порушення відповідачем абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних», як на одну із підстав для визнання недійсним кредитного договору. Так, згода на обробку персональних даних надана позивачем містить виключний перелік даних, які передаються на обробку. Укладаючи Договір, позивач був ознайомлений з обсягом та метою обробки його персональних даних, а також повідомлений про всі його права. Згода на обробку персональних даних, розміщена на сайті відповідача, зокрема містить мету обробки, а саме: « - виконання Кредитного договору; -пропозиції продуктів і послуг Кредитодавця; -надання знижок і пільгових умов надання кредитів; -обслуговування позичальників та осіб, що подають заявку на отримання кредитів (клієнтів) Кредитодавця; -просування послуг Кредитодавця». Згідно ч. 4 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних»: «згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки». Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», підставою для обробки персональних даних, зокрема є: «3) укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних». Виходячи із прямої норми даної статті та вимог законодавства у сфері фінансових послуг відповідач не тільки може, а і зобов`язаний обробляти персональні дані позивача до моменту припинення договірних відносин. Також, суд вважає безпідставними посилання позивача про ненадання права на відкликання згоди на обробку персональних даних, виходячи з наступного. Так, відповідно до листа Міністерства Юстиції України №5543-0-33-13/6.1 від 26.04.2013 надано роз`яснення Державній службі України з питань захисту персональних даних щодо відкликання згоди на обробку персональних даних, відповідно до якого зазначається наступне: «... пунктом 11 частини другої статті 8 Закону України "Про захист персональних даних" (далі - Закон) передбачено право суб`єкта персональних даних відкликати згоду на обробку персональних даних. Зважаючи на те, що відповідно до статті 11 Закону згода є лише однією з підстав обробки персональних даних, відкликання згоди можливе лише у випадку обробки персональних даних відповідно до пункту 1 частини першої статті 11 Закону (згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних). Відповідно до статті 2 Закону, згодою на обробку персональних даних є добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про її надання, а володільцем персональних даних є фізична або юридична особа, якій законом або за згодою суб`єкта персональних даних надано право на обробку цих даних, яка затверджує мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом. Відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими...» Враховуючи викладене та у зв`язку з укладенням (виконанням) Кредитного договору, відкликання згоди персональних даних передбачено (можливе) лише п. 1 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних» (згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних), проте ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в свою чергу, здійснює обробку персональних даних, зокрема відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних» (укладення та виконання правочину), а отже дане посилання позивача суд вважає необгрунтованим та таким, що не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним у даному випадку. Таким чином, зважаючи на вище викладене, позивач добровільно дала згоду на обробку її персональних даних, а умови кредитного договору та Правил не містять жодних обмежень щодо права позивача, передбаченого ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних», про відкликання своєї згоду на обробку персональних даних. Крім того, у Правилах надання коштів у позику, з якими був ознайомлений позивач, чітко визначено цілі, умови та строки використання персональних даних позивача, а тому її твердження, що відповідач не повідомив про умови та строки обробки її персональних даних є безпідставним. Тож, судом встановлено, що при укладенні оспорюваного кредитного договору, позичальник погодився з усіма умовами щодо отримання кредиту, повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом у строки, встановлені договором. Позивач була ознайомлена з умовами кредитного договору, які узгоджені та підписані сторонами. Кредитний договір містить всі істотні умови: суму кредиту, розмір відсоткової ставки та строк повернення грошових коштів. Суд вважає обґрунтування позову надуманими, та не приймає до уваги позицію позивача, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те що обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, приходить до висновку що він задоволенню не підлягає. Дійшовши такого висновку, суд вважає, що порушень прав позивача, як споживача не мало місця, не було встановлено порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові процентні ставки, тощо, які передують укладенню договору, а отже позивач не звільняється від сплати судового збору. Порядок розподілу судових витрат між сторонами регулюється ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, з останнього належить стягнути 840,80 грн. судового збору на користь держави (за ставками судового збору на час звернення до суду, а саме 01.12.2020 року).

Outcome: approved