Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 31 538 грн 13 к. на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням відповідача під час навчання, а також стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 1 762 грн 00 к. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України з 10 серпня 2012 року по 15 травня 2018 року на посаді курсанта. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі ХНУВС) від 10.08.2012 № 319 о/с [PERSON] було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом з 13 серпня 2012 року та присвоєно звання - рядовий міліції. 01.09.2012 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 26.08.2013 за № 376 [PERSON] переведено на наступний курс. Наказом ХНУВС від 28.08.2014 за № 406 переведено на наступний курс. Наказом ХНУВС від 20.06.2015 року за № 86 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби. Наказом ГУ Національної поліції в Харківській області від 15.05.2018 року за № 114 о/с відповідача звільнено відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Згідно з Довідкою - розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, які складено відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ХНУВС в сумі 31 538 грн 13 к. Наведені розрахунки відповідачем не оскаржувались, ані протягом навчання у ХНУВС, ані протягом роботи у практичному підрозділі. Пунктом 2.3.6. Договору передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п.3 Договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п.3.2. Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідач був ознайомлений, щодо відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, однак станом на день звернення до суду відповідач добровільно не відшкодував кошти пов'язані з його утриманням. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 05 грудня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу 5-тиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Встановлено відповідачу 5-тиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, судову повістку отримано 11.01.2019 р. (а.с.42). На адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги ХНУВС підтримує в повному обсязі (а.с.23). Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, судову повістку отримано 28.12.2018 р. (а.с.40,43), на адресу суду надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі (а.с.44), зазначивши, що позовні вимоги не визнає та надав до суду письмові заперечення (а.с.45). В письмових запереченнях відповідач зазначив, що оскільки в законі України „Про Національну поліцію" відсутнє зазначення, що органи Національної поліції України є органами внутрішніх справ чи їх правонаступниками, тому посилання позивача на п.4 ст.74 закону України „Про Національну поліцію" не є законним, оскільки відповідно до ст.58 Конституції України закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Тобто ст.74 Закону України „Про Національну поліцію" має застосовуватись до правовідносин, що виникли після набрання чинності цим законом і не може застосовуватись до правовідносин, які виникли на підставі договорів, укладених до набрання чинності вказаним законом. Також відповідач зазначає, що згідно з договором, укладеним між [PERSON] та Харківським національним університетом внутрішніх справ від 01.09.2012 року про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі міністерства внутрішніх справ України, передбачена відповідальність за дострокове звільнення до встановленого трирічного терміну перебування на службі саме з органів внутрішніх справ України та не передбачена така відповідальність за звільнення зі служби з органів Національної поліції. Оскільки відбулась ліквідація органів внутрішніх справ України, їх права та обов'язки не перейшли до Національної поліції України, яка не є правонаступником органів внутрішніх справ України, тому вважає, що його звільнення з Національної поліції України 15.05.2018 року не є підставою для стягнення грошових коштів та задоволення позову Харківського національного університету внутрішніх справ. Крім того, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261, п.7 постанови Кабінету Міністрів України № 964 від 12.07.2006 і п.4.4 договору, укладеним між відповідачем та Харківським національним університетом внутрішніх справ від 01.09.2012 «Про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України», визначена підстава стягнення витрат за навчання. Позивачем не було надано документального підтвердження свого звернення до нього як до відповідача з вимогою добровільного відшкодування витрат та не надані дані про його відмову від цієї вимоги. За вказаних обставин, викладені фактичні дані в повному обсязі спростовують позовну заяву Харківського національного університету внутрішніх справ про стягнення коштів, а саме витрат пов'язаних з утриманням в сумі 31 538 грн 13 к., а тому просив суд відмовити в задоволені позову. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. ХНУВС є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації зі специфічними умовами навчання, який знаходиться у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності та є бюджетною неприбутковою установою. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.08.2012 № 319 о/с [PERSON] було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом з 13 серпня 2012 року та присвоєно звання - рядовий міліції (а.с.04). Наказом ХНУВС від 20.06.2015 року № 86 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби (а.с.09). Наказом ГУ Національної поліції в Харківській області від 15.05.2018 року за № 114 о/с відповідача звільнено відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (за власним бажанням)(а.с.10). 01.09.2012 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с.11). Відповідно до ч.7 статті 18 Закону України "Про міліцію"(чинний на час укладення договору) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до ч.4 та ч.5 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" що набрав чинності 07 листопада 2015 року, особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Крім того, згідно з п.2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 (в редакції станом на день укладання тристоронньої угоди та на день відрахування зі складу курсантів), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС України разом з Міністерством фінансів України. Відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та споживчих енергоносіїв. Відповідно до пункту 2.3.5. Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України передбачено, що особа зобов'язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена і відпрацювати не менше трьох років. У пункті 2.3.6. даного Договору зазначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору особа повинна відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є: - відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу (пункт 3.2. Договору); - звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни (пункт 3.3. Договору). Про отримане відповідачем грошове, продовольче, речове та комунальне забезпечення свідчить довідка - розрахунок від 18 червня 2015 року № 4/318д за підписом начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ХНУВС щодо грошового забезпечення [PERSON] (а.с.13). Вказані розрахунки здійснені уповноваженими посадовими особами ХНУВС, які несуть відповідальність за правильність занесених до них даних. Отже, фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача на факультеті з дня його зарахування, тобто з 13.08.2012 р. по день виключення зі списків особового складу - 20.06.2015 р. склали 31 538 грн 13 к. (а.с.13-19). Наведені розрахунки відповідачем не оскаржувались, ані протягом навчання у ХНУВС, ані протягом роботи у практичному підрозділі. Більш того, [PERSON] було ознайомлено з загальною сумою визначених до відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта в університеті під час навчання, про що свідчить його особистий підпис на Загальному розрахунку від 18 червня 2015 року. Також, при поданні відповідачем 08 травня 2018 року рапорту про звільнення, останньому під розпис були роз'яснені наслідки його звільнення (до 21.06.2018 р. [PERSON], у разі звільнення, повинен відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі), однак відповідач власноручно зазначив: «на звільненні наполягаю» (а.с.20). На теперішній час відшкодування витрат на користь Університету [PERSON] не відбувається (а.с.13). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п. 4.4. договору у разі відмови Особи добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Оскільки відповідача звільнено зі служби протягом трьох років після закінчення навчання за власним бажанням, що підпадає під п.п. 3.2, 3.3 п.3 Договору, виходячи з формулювання причин звільнення, він повинен відшкодувати витрати на його утримання за період навчання у позивача. Проте зазначені витрати на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано добровільно. Таким чином, невідшкодування на користь Харківського національного університету внутрішніх справ відповідачем суми витрат, пов'язаних з його утриманням на факультеті, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № 2644 від 18 жовтня 2018 року при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн 00 к. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю на 100%, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 1 762 грн 00 к. На підставі викладеного,

Outcome: approved