Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований 05 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 63. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Згурівского районного суду Київської області від 26 червня 2013 року у справі № 365/420/13-ц з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 всіх видів його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів судом було враховано, що відповідач мав на утриманні ще одну неповнолітню дитину - дочку від першого шлюбу, на утримання якої з відповідача стягувалась ј частина від його заробітку. На даний час дочка відповідача вже є повнолітньою і стягнення аліментів на її утримання припинено. Розмір аліментів, який присуджено до стягнення з відповідача на утримання сина, є недостатнім для належного забезпечення всім необхідним, тому просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання сина ј частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання учасники справи не з`явились. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивачка [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, судові повістки про виклик до суду отримувались ним особисто. Відповідач про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України до суду не подав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Дослідженими письмовими доказами встановлено, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 63 (копія свідоцтва про шлюб - а.с.6). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с.7). На підставі рішення Згурівского районного суду Київської області від 26 червня 2013 року у справі № 365/420/13-ц з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. З відповідача стягувались аліменти також на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . На час розгляду даної справи судом дочка відповідача досягла повноліття (копія рішення суду - а.с.8). Відповідно до положення ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Аналогічний правовий висновок зроблений також Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 04.03.2020 року в справі №682/3112/18). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. П.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] присуджено аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З часу присудження аліментів у такому розмірі змінився матеріальний стан відповідача, оскільки з нього припинення утримання аліментів на дочку [PERSON] . Також змінилось матеріальне становище його сина, розмір присуджених аліментів не відповідає реаліям сьогодення та є недостатнім для забезпечення дитини всім необхідним відповідно до вікових потреб. Відповідач жодних заперечень щодо розміру збільшених аліментів суду не надав. З огляду на це, суд вважає, що позивачка повністю довела необхідність збільшення розміру аліментів на утримання сина. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, приймаючи рішення про задоволення позову, суд виходить з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Положення ст. 191 СК України в даному випадку не підлягають до застосування, оскільки не стосуються присудження аліментів у зміненому розмірі. Суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які присуджені до стягнення з відповідача [PERSON] на утримання сина з 1/6 до ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивачкою понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн (квитанція - а.с.13, акт прийому (передачі) виконаних робіт - а.с.14). На падставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачана користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що при подачі позову позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved