Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору №NKH0A00002047A від 07.11.2002 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5060 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.11.2006року . В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, цього ж дня між сторонами укладено договір, за яким у заставу передано належне відповідачу майно, а саме: автомобіль ГАЗ, модель 1310, 2002року випуску, лекговий седан В, № кузова/шасі-[NUMBER], реєстраційцний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником, надавши йому кредит. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому станом на 27.06.2014 року у нього перед банком виникла заборгованість на загальну суму 5224.82 дол. США, із них: 740 дол. США - заборгованість за кредитом, 1151.66 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3333.16 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Добровільно сплатити заборгованість за кредитом відповідач не бажає. Крім того, відповідач зобов»язання за договором застави не виконує, предмет застави банку не передав. Ухилення відповідачем від виконання умов договору стало підставою для звернення банком до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.. В судове засідання представник позивача не з'явився, наддав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме відповідно до вимог п.5 ст.74 ЦПК України. Враховуючи письмову згоду позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню . З матеріалів справи вбачається, що 07.11.2002 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKH0A00002047A, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5060 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на 48 місяців з кінцевим терміном повернення 06.11.2006 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, цього ж дня між сторонами укладено договір застави автотранспорту, за яким у заставу передано належне відповідачу майно, а саме: - автомобіль автомобіль ГАЗ, модель 1310, 2002року випуску,лекговий седан В, №кузова/шасі-[NUMBER], реєстраційцний номер [NUMBER] . Відомості щодо обтяження заставленого майна 26.03.2013року внесено банком до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом про реєтрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна(реєстрація змін). Внаслідок ухилення [PERSON] від виконання зобов"язань за кредитним договором, у нього перед банком утворилася заборгованість, яка станом на 27.06.2014 року складає 5224.82 дол. США, що з урахуванням курсу НБУ відповідно до службового розпорядження від 27.06.2014 року складає по курсу 11.82грн. - 61757.37грн.,що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником(заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 20 ЗУ "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставного майна, на яке звернуто стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено,що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Ст.26 ЗУ"Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Умовами договору застави визначено випадки звернення стягнення на майно, що підтверджується розділом договору "Звернення стягнення і реалізація майна", тобто, фактично, сторони погодили, що при невиконанні вимог кредитного договору , спірний автомобіль може бути переданий в користування банку. Так як кредитні зобов'язання відповідача були забезпечені договором застави , позивач має право задовольнити вимоги за рахунок заставленого майна, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 617.57 грн. судового збору.

Outcome: approved