Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 01.07.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47327703 від 12.06.2019 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АЛЬКОР ІНВЕСТ". Ухвалою від 03.07.2019 року провадження у справі відкрито. В ході судового розгляду судом розглянуто клопотання про витребування доказів та забезпечення позову. 22.07.2019 року від ТОВ «ФК «Алькор Інвест» надійшли пояснення на позовну заяву [PERSON] 16.09.2019 року в інтересах [PERSON] адвокат Андрєєв О.І. подав до суду уточнення позовної заяви в межах обґрунтування вимог, в якому позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47327703 від 12.06.2019 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ». 16.09.2019 року в якості співвідповідача залучено до участі в справі ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ». 17.12.2019 року представником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ» [PERSON] суду наданий Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 23.04.2019 року, який неодноразово витребувався ухвалою суду у відповідачів. 29.01.2020 року та 30.01.2020 року позивачем [PERSON] подані до суду пояснення. Ухвалою від 30.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 15.11.2006 року між позивачкою [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір №15к-6, за яким банк надав у тимчасове користування позивачці грошові кошти у сумі 132000 доларів США з процентами за користування, в забезпечення вимог якого також був укладений іпотечний договір, за яким позивач передала банку, як іпотеко держателю, в іпотеку нерухоме майно, загальною площею 69,7 кв.м., - квартиру [ADDRESS] . У червні 2019 року позивач дізналася, що Банк «Фінанси та Кредит» уклав договір про відступлення права вимоги за даним іпотечним договором з ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та про прийняття відповідачем приватним нотаріусом ОМНО Савченко С.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47327703 від 12.06.2019 року, відповідно до якого було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «ФК «Алькор Інвест». При цьому позивач звертає увагу суду на те, що на момент виникнення правовідносин з приводу забезпечення позивачем виконання зобов`язань за кредитним договором шляхом надання об`єкту нерухомості у вигляді квартири в іпотеку, законодавством України не була передбачена можливість реєстрації права власності за іпотекодержателем на предмет іпотеки на підставі застереження в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.У цьому випадку підставою для передачі права власності в позасудовому порядку може бути лише окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який повинен бути укладений між сторонами та посвідчений нотаріально. Оскільки договір про задоволення вимог іпотекодержателя між позивачем та ТОВ «ФК «Алькор Інвест» або ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» не укладався, в зв`язку з чим дії приватного нотаріуса Савченко С.В. щодо реєстрації за ТОВ «ФК «Алькор Інвест» права власності на предмет іпотеки суперечать нормам цивільного законодавства, так як відсутня підстава виникнення права власності на зазначений об`єкт нерухомості у ТОВ «ФК «Алькор Інвест». В поясненнях на позовну заяву представник ТОВ «ФК «Алькор Інвест» посилається на те, що приватний нотаріус та приватний нотаріус - як державний реєстратор, є різними суб`єктами різних правовідносин, тому просто приватний нотаріус ОМНО Савченко С.В. не приймала жодного рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та є неналежним відповідачем. Також представник зазначає, що на дату укладення договору іпотеки діяв Закон України «Про іпотеку» в редакції, яка передбачала можливість передачі права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання у позасудовому порядку на підставі застереження. Окрім того, представник ТОВ «ФК «Алькор Інвест» стверджує, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту права та позивачем не зазначено, в чому саме полягає порушення її прав. В уточненні до позовної заяви представник позивача також посилається на те, що з моменту свого народження в спірній квартирі була зареєстрована дочка позивачки - [PERSON] , [INFO] . На момент вчинення реєстраційної дії державним реєстратором приватним нотаріусом ОМНО Савченко С.В. щодо реєстрації права власності на спірну квартиру неповнолітня [PERSON] також була зареєстрована та фактично мешкала (мешкає) разом зі своєю матір`ю в даній квартирі. При цьому дозволу органу опіки та піклування не було отримано при вчиненні даного переходу права власності, що є порушенням норм діючого законодавства, що регулює захист прав дитини, оскільки перехід права власності на квартиру, в якій зареєстрована неповнолітня [PERSON] , вплинуло на її майнові права шляхом звуження та позбавлення її права на користування житлом. В поясненнях від 29.01.2020 року та 30.01.2020 року позивач [PERSON] посилається на те, що в тексті Договору про відступлення права вимоги не зазначено про перехід права вимоги за іпотечним договором, укладеним з позивачкою. Окрім того, позивач зазначає, що на підтвердження факту сплати новим іпотекодержателем грошових коштів за вказаним договором ні державному реєстратору, ні позивачці, ні суду відповідачем не було надано відповідних доказів, у зв`язку з чим ставиться під сумнів настання моменту отримання новим іпотекодержателем прав первісного іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеним позивачкою з банком. Також сторона позивача [PERSON] звертає увагу суду на те, що предмет іпотеки має загальну площу 69,7 кв.м. (тобто менше 140 кв.м.) та використовується позивачкою [PERSON] та її двома дітьми як місце постійного проживання позивача (єдине місце проживання). При цьому Кредитний договір №15к-6 від 15.11.2006 року, укладений між позивачкою та банком, для забезпечення обов`язків по якому був укладений договір іпотеки на спірну квартиру, укладений в іноземній валюті (в п. 2.1. Договору зазначена сума в розмірі 132900 доларів США). Позивачка [PERSON] не надавала згоди на відчуження іпотечної квартири ні Банку, ні відповідачу ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ». Всі наведені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що реєстрація права власності за ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» на іпотечну спірну квартиру суперечить положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки дана квартира не могла бути примусово стягнута, а у іншого відповідача - приватного нотаріуса (державний реєстратор) були всі підстави для відмови в здійсненні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також наявність підстав для скасування зазначеного рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено, що 15.11.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір до кредитного договору №15к-6, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 132900,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 12% процентів річних. Кредитні ресурси, отримані Позичальником за цим Договором, використовуються за цільовим призначенням: для придбання 3-кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позичальник зобов`язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим Договором, до 15.11.2026 року. 15.11.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір до кредитного договору №15к-6, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В. Відповідно до вказаного договору Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання Зобов`язання, що випливає з вказаного договору, передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: трьохкімнатну квартиру та об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов вказаного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до цього Договору у разі, коли в момент настання терміну виконання Іпотекодавцем Зобов`язань, забезпечених Іпотекою за цим Договором, вони не будуть виконані. У разі виникнення права звернення стягнення на Предмет іпотеки реалізувати його відповідно до вимог цього Договору. При цьому договором передбачено, що Іпотекодержатель зобов`язаний у разі порушення Іпотекодавцем Зобов`язання надіслати Іпотекодавцю у встановленому чинним законодавством порядку письмову вимогу про усунення порушень. 23.04.2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» був укладений Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» прийняло та набуло права вимоги за кредитними та іпотечними договорами, укладеними, зокрема, з [PERSON] . За інформацією з Державного реєстру станом на 12.06.2019 року трикімнатна квартира, загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ» / а. с.15/. При цьому підставою виникнення права власності зазначено: Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 0500036728216, виданий 03.05.2019, видавник: УКРПОШТА; Лист-вимога, серія та номер: 21, виданий 26.04.2019, видавник: ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ»; ДОГОВІР про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 312, виданий 23.04.2019, видавник Кисельова О.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Іпотечний договір до кредитного договору №15к-6 від 15.11.2006, серія та номер: 3524, виданий 15.11.2006, видавник: Калашник О.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; Висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки, серія та номер: б/н, виданий 04.06.2019, видавник: ТОВ «ЕКСПЕРТНА ОЦІНКА МАЙНОВИХ ПРАВ». Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47327703 від 12.06.2019, приватний нотаріус Савченко Світлана Володимирівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, у випадку прострочення позичальником сплати чергової частини боргу, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту у повному обсязі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Оскільки іпотечний договір між сторонами було укладено 15.11.2006 року, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України "Про іпотеку" в редакції від 12 травня 2006 року. Відповідно до статті 36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. При цьому згідно із частинами першою та другою статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» були укладені кредитний договір та іпотечний договір в забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитом. При цьому з матеріалів справи не вбачається, що іпотечним договором була передбачена можливість переходу права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки шляхом перереєстрації. В подальшому відбулась передача прав вимоги від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ». З цього приводу суд зазначає, що по Договору про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» не набуло більше прав, ніж мало ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним та іпотечним договорами, укладеними з [PERSON] , тобто права ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки обмежуються умовами іпотечного договору та вимогами законодавства, чинного на момент укладення між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] вказаного договору. За таких обставин, ураховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору нотаріусу та залишення нею без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії приватного нотаріуса щодо реєстрації за ТОВ "ФК "АЛЬКОР ІНВЕСТ" права власності на спірну квартиру, власником якої залишалась позивачка, не можна вважати законними. Вказаний висновок співпадає з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.12.2018 року по справі №199/1276/17 (провадження №14-486цс18). Поряд з цим, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] судом приймається до уваги те, що на момент вчинення відповідачем нотаріальної дії чинним був Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. В ході судового розгляду справи представник ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» зазначав, що позивачем не вказано, в чому саме полягає порушення прав позивача та що позивачем обрано неефективний спосіб захисту її права. З вказаними доводами суд не погоджується, оскільки реєстрація права власності на належну позивачу квартиру за ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» без достатніх правових підстав безумовно порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження спірною квартирою. Щодо неефективності обраного позивачем способу захисту права суд також відхиляє доводи відповідача, оскільки скасування реєстрації права власності відповідача на спірну квартиру призведе до відновлення прав позивача на вказаний об`єкт нерухомості, в зв`язку з чим обраний спосіб захисту є належним та ефективним. Окрім того, в поясненнях на позовну заяву представник ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» стверджував, що позивачем зазначено неналежного відповідача - приватного нотаріуса ОМНО Савченко С.В., оскільки приватний нотаріус та приватний нотаріус як державний реєстратор - це різні суб`єкти. Проте до вказаних зауважень представника суд ставиться як до надмірно формальних та, окрім того, суд зазначає, що у Витягу підстава внесення запису вказана: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47327703 від 12.06.2019, приватний нотаріус Савченко Світлана Володимирівна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл. Таким чином, зазначення у позовній заяві відповідачем саме приватного нотаріуса Савченко С.В. не впливає на суть позовних вимог та рішення суду. Доводи сторони позивача щодо порушення прав неповнолітніх дітей, які проживають разом з [PERSON] в спірній квартирі, судом також приймаються до уваги, оскільки стороною позивача суду надано належний та допустимий доказ на підтвердження вказаних обставин, а саме довідку щодо реєстрації позивача та двох дітей: сина, [INFO], який зареєстрований в спірній квартирі [INFO] та дочки, [INFO], яка зареєстрована з 25.01.2007 року /а.с.119/ . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимо г або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved