Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

11 березня 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що 13 квітня 2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримала кредит у розмірі 5400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідачка порушила виконання своїх зобов'язань в частині погашення кредиту та сплати процентів згідно з Умовами кредитування. Оскільки відповідачка добровільно не погасила суму боргу, то позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 13844 грн. 54 коп., із яких: заборгованість за кредитом в розмірі 4052 грн. 67 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 6825 грн. 36 коп.; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 1831 грн. 06 коп., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) в розмірі 635 грн. 45 коп., та судові витрати в розмірі 1378 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло при надходженні позову до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача та надання згоди на заочний розгляд справи. Також, 07 квітня 2016 року на запит суду надійшла заява, в якій представник позивача надав виписку, розрахунок заборгованості та копію наказу № СП-2013-6500941 від 28.01.2013 року, а також надав пояснення, що в розрахунку заборгованості в колонці пеня та комісія, вказана пеня, яка нараховується згідно з умовами договору і відповідно до наказів № СП-2013-6500941 від 28.01.2013 року пеня нараховується в розмірі 50 грн. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення в газету "Рідне Прибужжя" від 14 квітня 2016 року. Причини неявки суду невідомі. Також судом двічі направлялися за її зареєстрованим місцем проживання повістки, які поверталися до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачка не надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не повідомила суд про причини неявки в судове засідання, та те, що представник позивача надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13 квітня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримала кредит у розмірі 5400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.7-32). Відповідачка у порушення умов договору зобов'язання за договором належним чином не виконує, з 24.05.2011 по 15.11.2012 роки відповідачка внесла платежі: 24.05.2011 року в сумі 100 грн., 29.06.2011 року - 200 грн., 15.08.2011 р. - 1100 грн., 17.10.2011 р. - 400 грн., 25.10.2011 року - 300 грн., 03.11.2011 р. - 370 грн., 06.12.2011 р. 150 грн., 12.01.2012 р. -250 грн., 14.02.2012р. -170 грн., 29.02.2012 р. - 500 грн., 14.03.2012 р. - 400 грн., 18.04.2012 р. - 300 грн. 13.06.2012 р. -300 грн., 11.07.2012 р. - 300 грн. , 05.09.2012 р. - 600 грн., 15.11.2012 р. - 250 грн., однак, з 30.11.2012 року відповідачка припинила сплачувати кредит, що призвело в подальшому до збільшення заборгованості за кредитом в зв'язку з невнесенням щомісячних платежів, що підтверджується наданою позивачем випискою з особового рахунку відповідача. Станом на 31.12.2015 року заборгованість складає 13844 грн. 54 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 4052 грн. 67 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 6825 грн. 36 коп.; заборгованість за пенею в розмірі 1831 грн. 06 коп.; штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 635 грн. 45 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає, що позивач виконав умови договору та надав відповідачці кредит. Однак, відповідачкою [PERSON] всупереч вимогам договору безпідставно не сплачується заборгованість, тому позивач має право вимагати від відповідача [PERSON] повернути заборгованість, що залишилася, проценти за користування кредитом, пеню та штрафи. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість по кредитному договору, то вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на його користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1378,00 гривень судового збору, розмір якого підтверджено платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved