Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на наступне. 27 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк», що продало право вимоги за кредитними договорами ПАТ «Дельта Банк», а те в свою чергу - позивачу, та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 150 000 доларів США, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 11,9% річних на строк до 27 грудня 2037 року. 08 серпня 2011 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір про переведення боргу, згідно з умовами якого останній прийняв на себе виконання зобов'язань за кредитним договором. 08 серпня 2011 року ПАТ «Сведбанк» уклало з [PERSON] договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» було надано [PERSON] кредитні кошти у розмірі 157 472, 02 доларів США, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 12,54 % річних на строк до 27 грудня 2037 року. В забезпечення зазначеного кредитного договору між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язань позичальника виступала іпотека об'єкта нерухомості, що придбається позичальником - квартири [ADDRESS], та порука [PERSON]. Договорами про внесення змін та доповнень №1-3 до кредитного договору від 27 грудня 2007 року, укладеними між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], було встановлено розмір заборгованості, порядок отримання та сплати кредиту. 08 серпня 2011 року ПАТ «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] уклали договір про переведення боргу, згідно з умовами якого останній прийняв на себе виконання зобов'язань за кредитним договором. 08 серпня 2011 року ПАТ «Сведбанк» уклало з [PERSON] договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» було надано [PERSON] кредитні кошти у розмірі 157 472, 02 доларів США, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 12,54 % річних на строк до 27 грудня 2037 року (а.с.а.с.36-40). Договором про внесення змін та доповнень №5 до кредитного договору від 09 серпня 2011 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], було встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, порядок сплати кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 27 грудня 2007 року було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить останній на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. 08 серпня 2011 року ПАТ «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] уклали договір, згідно з умовами якого [PERSON] набув статусу іпотекодавця за іпотечним договором від 27 грудня 2007 року. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня тримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок а також житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На виконання вимог Закону, позивач направив відповідачам вимогу про добровільне виселення, проте мешканцями зазначеного житла дана вимога залишилась проігнорованою. Згідно вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та Закону України "Про банки та банківську діяльність» 19.08.2009 те акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Позивач просить суд: Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру за номером [NUMBER] що знаходиться у будинку [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк». Виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири за номером [ADDRESS] Стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні на заявлених позовних вимогах наполягає, та просить задовільнити позов в повному обсязі. Представник третьої особи служби у справах дітей Солом'янської у м. Києві державної адміністрації надав суду письмову заяву якою просить суд розглядати справу у відсутності представника відділу та просить приймати рішення на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до умов договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов'язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотеки; у інших випадках передбачених законодавством України. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", порядок виселення мешканців передбачає, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами порядок добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012р., при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до ч.3 ст. 109 Житлового кодексу, звернення стягнення передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни звільняють жиле приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що відповідно до довідки наданої КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Центр обслуговування споживачів №2 від 02.06.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та малолітні [PERSON], [PERSON] ( а.с. 43). Письмові вимоги № 80776-34-бб про звільнення квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] направлена 10.09.2014 року ( а. с. 46). Щодо проживання в квартирі малолітньої дитини, то відповідно до ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органа опіки й піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від приналежних дитині майнових прав, здійснювати розділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини поручництвом, видавати письмові зобов'язання. Однак, як вбачається з матеріалів справи, малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] зареєстровані вже після укладення кредитного договору та договору іпотеки. Отже, малолітні діти відповідача майнових прав щодо забезпеченої договором іпотеки квартири не має і тому не вбачається перешкод для виселення її з батьками. Позивач як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судових витрат, зокрема судового збору у розмірі 243, 60 гривень.

Outcome: approved