Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Первісний позивач ПАТ «Комерційний Банк «Хрещатик» звернувсь до суду з позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 97 345,30 грн. та судові витрати. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 23.05.2007 року між ПАТ «КБ «Хрещатик», який з 12.05.2010 року є правонаступником ВАТ «КБ «Хрещатик», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №90-07 з доповненнями до нього. Згідно п.1.1 договору позичальнику було надано кредит в розмірі 30000,00 дол. США строком на 10 років, терміном повернення до 22.05.2017 року. Кредит надавався на споживчі потреби. Процента ставка складає 14% річних. Для забезпечення виконання зобовязань [PERSON] з відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, плату за користування кредитом, процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором. Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.11.2017 позовні вимоги задоволено. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.01.2018 заочне рішення від 28.11.2017 скасовано, справу призначено до розгляду по суті. Відповідач та Позивач за зустрічним позовом свої вимоги мотивує тим, що 01.06.2016 невиконання зобовязань по спірному кредитному договору виникло з вини відповідача, так як ним порушено вимоги п.7.3 даного договору, оскільки їй не було повідомлено нові платіжні реквізити банку, найменування банку по виконанню зобовязань по кредитному договору, чим істотно порушено умови договору, що є підставою для його розірвання. Стверджує, що відповідачем за зустрічним позовом створено умови для неможливості виконання з її сторони умов договору, і як наслідок їй завдається шкода спів розмірна з нарахованими процентами , пенею та іншими сумами, які вона не розраховувала сплачувати при укладенні договору. Тому просить розірвати кредитний договір № 90-07 від 23.05.2007 року, укладений між ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] з 01.06.2016 року. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не зявився, надіслав суду відзив на зустрічний позов, де зазначає, що вимоги, викладені в такому, є безпідставні, необґрунтовані та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки обставини на які покликається позичальниця не підтверджені жодними доказами. Крім викладеної позиції у первісному позові додає, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Далі розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик». Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду відзив в порядку ст. 178 ЦПК України, де проти позову заперечила. Зокрема зазначає, що порушення виконання її зобовязань за договором з 01.06.2015 року виникло з вини первісного позивача, оскільки позивачем створено умови для неможливості виконання нею зобовязання. Свої зобовязання перед банком виконувала, в підтвердження чого додала довідку від 22.01.2016 про таке (а/с 69). В червні 2016 від працівників банку в м. Трускавець по вул. Бориславській,8 їй стало відомо про те, що банк ліквідований та пояснили, що їй слід чекати повідомлення про подальший порядок виконання нею зобовязання. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з явився, подавши до суду письмові пояснення, просить позов ПАТ КБ «Хрещатик» задовольнити, в зустрічному позові [PERSON] відмовити з підстав, викладених в письмових поясненнях. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оглянувши зібрані докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом беззаперечно встановлено, що 23.05.2007 року між ПАТ «КБ «Хрещатик», який з 12.05.2010 року є правонаступником ВАТ «КБ «Хрещатик» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 90-07 з доповненнями до нього. Згідно п.1.1 договору позивальнику було надано кредит в розмірі 30000,00 дол. США строком на 10 років, терміном повернення 22.05.2017 року. Кредит надавався на споживчі потреби. Процента ставка складає 14% річних (а/с 6 -8). Для забезпечення виконання зобовязань між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, плату за користування кредитом, процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором (а/с 9). Одним із безпосередніх обовязків відповідача за кредитним договором є відповідно до укладеного графіку щомісячними платежами повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с.22) станом на 23.03.2017 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 2905,19 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 23.03.2017 р. становить 78007,43 грн. (1 дол. США = 26,85106 гривень), прострочені відсотки за період з 01.06.2016 по 22.03.2017 - 328,07 дол . США , що еквівалентно 8809,03 грн, 3 % річних за порушення грошового зобовязання 712, 90грн., пеня за простроченим кредитом становить 323,27дол.США, що еквівалентно 8680,14грн. та пеня за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 42,3дол.США, що еквівалентно 1135,80грн.. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне. Вимогами статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки станом на 23.03.2017 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем за кредитним договором в розмірі 2905,19 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 23.03.2017 р. 78007,43 грн., і така ним визнається, суд позовні вимоги про стягнення боргу за тілом кредиту та простроченими відсотками задовольняє. Щодо вимог позивача про стягнення відсотків та 3 % річних за користування кредитом, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до п.7.3. Кредитного договору у разі зміни поштових та/або платіжних реквізитів , номерів телефонів, сторони повідомляють про це одна одну протягом 3 днів. Всі повідомлення здійснюються шляхом направлення рекомендованих листів. Відповідно до п 9.1 договору, такий набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих на себе зобовязань. Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Правління Національного банку України від 05.04.2016 № 234 "Про віднесення ПАТ "КОМЕРІЦІЙНИЙ БАНК "ХРЕЩАТИК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ «ХРЕЩАТИК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Згідно з даним рішенням, розпочато процедуру виведення ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 р. до 04 травня 2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 № 560, продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" з 05 травня 2016 р. до 04 червня 2016 р. включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ Хрещатик» [PERSON] Далі розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик». Відповідно до ч.1 статті 532 ЦК України - місце виконання зобовязання встановлюється у договорі. Місцем виконання зобовязання за Договором є: відділення по просп..Шевченка,5 в м. Львові. У звязку із зміною місця виконання зобовязання Банк , у відповідності до п.7.3 Кредитного договору ,банк зобовязаний у разі зміни поштових та/або платіжних реквізитів , номерів телефонів, повідомити сторін про це протягом 3 днів. Однак, ані позичальник ані поручитель не отримали повідомлення про таке, поряд з тим, банком не представлено доказів про протилежне. Крім цього погашення кредиту здійснюється шляхом списання Банком коштів з поточного рахунку Позичальника ( п.8.1Договору), а п.8.2 Договору передбачає договірне списання коштів з рахунку Позичальника. Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. У відповідності до статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлюються договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку. Частина 2 статті 613 ЦК України передбачає, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обовязок, виконання зобовязання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовими зобовязанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора(ч.4 статті 613ЦКУ). Тому суд вважає безпідставними вимог позивача по стягнення відсотків за користування кредитом за вказаний період. Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно ст.624 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Таким чином, суд встановив, що боржником було вжито всіх необхідних заходів для належного виконання зобовязання, однак з наведених вище обставин через відсутність повідомлення банку реквізитів для оплати таке виконати було неможливо, а тому відповідач не повинен нести відповідальності за порушення зобовязання, оскільки таке відбулось з вини банку, а тому в задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, 3% річних . Відповідно до умов договору поруки, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] від 23.05.2007року, поручитель зобовязався у випадку прострочки погашення заборгованості сплачувати банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки платежу. У випадку завдання збитків винна сторона відшкодовує їх потерпілій стороні понад неустойку (штраф, пеню). (п.3.1, 3.2. Договору). Відповідно до вимог статей 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Тому суд вважає, що заборгованість за кредитним договором слід стягнути з відповідачів солідарно. Щодо заявлених вимог за зустрічним позовом про розірвання кредитного договору № 90-07 від 23.05.2007 року, укладеного між ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] з 01.06.2016 року, то суд прийшов до висновку про відмову в такому з огляду на таке. Спірний кредитний договір було укладено 23.05.2017 року терміном повернення до 22.05.2017. Боржник, як на підставу невиконання взятих на себе зобовязань за Кредитним договором, посилається на перешкоди у звязку із ліквідацією Банку, а тому просить розірвати Договір на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Так, за частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За частиною 2 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Так, за умовами договору, сторони обумовили порядок нарахування та сплати заборгованості за кредитом, відсотками та пенею, а тому сума боргу за договором не є шкодою у розумінні статті 22 ЦК України, про що зазначає [PERSON] Згідно частини 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як зазначалось, 05.04.2016 року Правління НБУ прийняло рішення від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних». 5.04.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 05 квітня 2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». 02.06.2016 року Правління НБУ прийняло рішення від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК». 03.06.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку». З наведеного вбачається, що вина Банку у його ліквідації відсутня, оскільки рішення стосовно Банку приймаються НБУ та Фондом. Таким чином, суд вважає зустрічні позовні вимоги про розірвання кредитного договору безпідставними. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути такі порівну. На підставі п.5 ст. 268 ЦПКУкраїни датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення .

Outcome: partial