Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

покликаючись на незаконність видачі земельних ділянок відповідачам, позивач у поданій до суду 23 квітня 2019 року позовній заяві, вимоги по якій уточнені у заяві від 24 грудня 2020 року, просить визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 05 серпня 2004 року № 504, від 29 грудня 2007 року № 1016, від 26 серпня 2008 року № 673 в частині виділення та передачі земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку (пай), видані зазначеним особам, скасувати державну реєстрацію в Державному кадастровому реєстрі права власності зазначених осіб на земельні ділянки, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав зазначених осіб на земельні ділянки. Відзиву на позов відповідачі не подали. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву від 23 вересня 2019 року, в якій позов не визнає, просить розглядати справу у його відсутність за участю його представника [PERSON] , у позові просить відмовити у повному обсязі за безпідставністю позовних вимог. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву від 19 вересня 2019 року, в якій позов не визнає, просить розглядати справу у його відсутність за участю його представника [PERSON] , у позові просить відмовити у повному обсязі за безпідставністю позовних вимог. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву від 18 вересня 2019 року, в якій позов не визнає, просить розглядати справу у її відсутність за участю її представника [PERSON] , у позові просить відмовити у повному обсязі за безпідставністю позовних вимог. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Філатова А.В. у поданій до суду 24 квітня 2020 року заяві позов не визнала у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області Максимчук В.П. у поданій до суду 09 грудня 2020 року заяві заперечує щодо задоволення позову стосовно вимог до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області. Відповідач Новоукраїнська сільська рада Рівненського району Рівненської області в особі Олександрійського сільського голови Олександр Гуц просить справу розглянути без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області, третя особа свою позицію щодо позову не висловили. Позивач у суді позов підтримав повністю і по аналогічних мотивах. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що йому належить земельна ділянка № [NUMBER] площею 2,33 га та земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,21 га на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-РВ №0222454, виданого на підставі рішення Новоукраїнської сільської ради від 18 травня 2001 року №210. Стверджує, що державні акти на право власності на ці ж земельні ділянки також були видані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначає, що його право порушено рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-5600449062018 від 27 липня 2018 року, яким позивачу відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку № [NUMBER] , площею 2,33 га до Державного кадастру з підстав перетину земельних ділянок 5624687000:06:002:0074 площа співпадає на 53,4441% та 5624687000:06:002:0104 площа співпадає на 46,4816%, а також рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-5600449062018 від 27 липня 2018 року, яким позивачу відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,21 га до Державного кадастру з підстав перетину земельної ділянки з ділянкою 5624687000:06:002:0004 площа співпадає 10,7482%, перетин з ділянкою 5624687000:06:002:0072 площа співпадає на 13,4637%, перетин з ділянкою 5624687000:06:002:0083 площа співпадає на 11,0141%. Стверджує, що порушення його права власності також підтверджуються листами Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 17 грудня 2018 року № 19-17-0.2.-6147/2-18 та листом Держгеокадастру від 15 березня 2019 року № 476/0-0.21-1047/6-19. По суті спору показав, що у 2000 році він написав заяву про отримання земельного паю в натурі. Землевпорядник [PERSON] повідомив його, що виділена земельна ділянка знаходиться в 10 масиві і першу ділянку в цьому масиві виділили саме йому. По його заяві прийняте відповідне рішення ради, зроблене викопіювання, виготовлені документи і земельна ділянка виділена в натурі працівниками інституту землеустрою. У 2001 році він отримав Державний акт, у якому відсутній кадастровий номер. Він весь цей час обробляв спірну земельну ділянку, сплачував земельний податок. Через деякий час /2-3 роки тому/ [PERSON] почав запитувати його про місцезнаходження його паю і він запідозрив про якісь афери з його боку, але нічого не зміг дізнатися. Згодом він вирішив розпорядитися своїми правами, тому вирішив виготовляти кадастровий номер і зареєструвати новий документ, в чому йому відмовлено, оскільки виявлено накладку на його земельні ділянки: по ріллі 2 накладки, а по сіножаті зараз уже 4. Спорів по фактичному користуванні зовсім немає і якби він не вирішив отримувати кадастровий номер, но і не знав би про цю проблему. Лише під час розгляду справи в суді дізнався, що [PERSON] та [PERSON] здають свої земельні паї і вважають, що їх паї на його земельній ділянці, хоча фактично не знають, де вони знаходяться. Щодо розміру земельної ділянки, то він працював хіміком-агрономом, приблизно розрахував розмір земельного паю в натурі і вирахував, що він буде складати приблизно 1.5 га, тому саме про такий розмір і просив у своїй заяві. Але землеупорядна організація сама розрахувала розмір земельної ділянки, враховуючи рельєф та кислотність грунту, з чим він погоджується, оскільки за 8 років до його виходу з пайовиків жодних агрозаходів не проводилося. Представник позивача адвокат Куль І. позов підтримує повністю. Земельна ділянка позивача сформована відповідно до чинного на той час законодавства Стверджує, що про те, що на його земельні ділянки накладаються земельні ділянки відповідачів позивач дізнався 27 липня 2018 року - відмови у реєстрації його права власності, тому це дата, коли він дізнався про порушення свого права. Зазначає, що позивач не несе жодної відповідальності за дії землевпорядної організації, відсутні докази мирного врегулювання спору зі сторони відповідачів, розпаювання не є предметом спору. Позивач може користуватися земельною ділянкою, але розпорядитися не може із-за відсутності кадастрового номеру, що перешкоджає зареєструвати у земельному кадастровому реєстрі, тому право позивача порушене і підлягає до захисту. Ріллі у користуванні позивача фактично не залишилося, бо накладка практично 100%. Спір, який виник, є наслідком не помилки, а є халатністю при подальшому розпаюванні, бо земельну ділянку позивача не врахували взагалі, тому саме інститут землеустрою несе відповідальність за ці порушення Відповідач [PERSON] позов не визнає. Вважає, що треба скасовувати державний акт саме позивача, бо його технічна документація містить цілу низку технічних порушень, а [PERSON] збільшив фактичний розмір земельної ділянки. Зазначає, що пай набула його прабаба, спірна земельна ділянка передана ним та [PERSON] в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", орендну плату отримує у повному обсязі. Позивач жодного разу більше 20 років не використовував виділений йому земельний пай під № 3 у загальній розпайовці, тому цьогоріч виділений позивачу пай передали іншій людині. Представник відповідачів адвокат Філатова А.В. позов не визнає. Стверджує, що площі земельних ділянок відповідачів не змінилися, позивач не довів неправомірних дій відповідачів, як не довів і те, що не може реалізувати своє право власності, бо не звертався до сільської ради, в якої, можливо, є вільні ділянки, щоб вирішити цей спір. Зазначає, що у технічній документації позивача є значні розбіжності, позивач не зберігав межові знаки належним чином. Стверджує, що позивач пропустив строк давності про оскарження розпорядження райдержадміністрації, а інші позовні вимоги є похідними, рішення про відмову не може слугувати початком порушення права. Представник [PERSON] позов не визнає. У випадку задоволенні позову просить врахувати вимоги ст.24 Закону України "Про державний земельний кадастр". Представник [PERSON] позов не визнає. Зазначає, що коментувати рішення сільської ради не може. Кадастровий реєстратор є самостійним суб"єктом, який сам приймає рішення і реєструє право власності, коли має вичерпний перелік документів, поданих відповідно до ч.10 ст.24 "Про державний земельний кадастр". При скасуванні державної реєстрації необхідно скасовувати правовстановлюючі документи. Вважає, що якщо [PERSON] мав державний акт, то дії Рівненської райдержадміністрації є незаконними, але це зачіпає права багатьох людей. Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги\~ст.264 ЦПК України\~зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Встановлено, що рішенням Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 18 травня 2001 року № 210 «Про виділення земельної частки /паю/ в натурі /на місцевості/ і видачу державного акту на право приватної власності на землю» виділено в натурі /на місцевості/ земельну частку /пай/ гр. [PERSON] загальною площею 2,54 га в тому числі: ріллі 2,33 га, сіножатей 0,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та вирішено видати державний акт на право приватної власності на землю. Право власності позивача на земельну ділянку площею 2,54 га, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджено державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-РВ № 022454 від 19 липня 2001 року. Рішенням РВ-5600449052018 від 27 липня 2018 року державним кадастровим реєстратором відділу у Рівненському районі міськрайонного управління у Рівненському районі та м.Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області прийнято рішення про відмову [PERSON] у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав: невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою 5624687000:06:002:0074 площа співпадає на 53,4441%; перетин ділянок з ділянкою 5624687000:06:002:0104 площа співпадає на 46,4816%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Рішенням РВ-5600449052018 від 27 липня 2018 року державним кадастровим реєстратором відділу у Рівненському районі міськрайонного управління у Рівненському районі та м.Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області прийнято рішення про відмову [PERSON] у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав: невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою 5624687000:06:002:0004 площа співпадає 10,7482%; перетин ділянок з ділянкою 5624687000:06:002:0072 площа співпадає на 13,4637%; перетин ділянок з ділянкою 5624687000:06:002:0083 площа співпадає на 11,0141%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Встановлено, що земельну ділянку з кадастровим номером 5624687000:06:002:0104 надано у власність [PERSON] на підставі розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації №673 від 26 серпня 2008 року, №1016 від 29 грудня 2007 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ№055058 від 13 липня 2011 року. Земельну ділянку з кадастровим номером 5624687000:06:002:0074 надано у власність [PERSON] на підставі розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації №673 від 26 серпня 2008 року, №1016 від 29 грудня 2007 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ№055060 від 13 липня 2011 року. Земельну ділянку з кадастровим номером 5624687000:06:002:0004 надано у власність [PERSON] на підставі розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 05 серпня 2004 року №504, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯБ№060720 від 02 лютого 2006 року. Земельну ділянку з кадастровим номером 5624687000:06:002:0083 надано у власність [PERSON] на підставі розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації №673 від 26 серпня 2008 року, №1016 від 29 грудня 2007 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ№055074 від 16 жовтня 2009 року. Земельну ділянку з кадастровим номером 5624687000:06:002:0072 надано у власність [PERSON] на підставі розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації №673 від 26 серпня 2008 року, №1016 від 29 грудня 2007 року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ№055076 від 16 жовтня 2009 року. Видача зазначеним громадянам державних актів на право власності на вказані земельні ділянки підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 17 грудня 2018 року №19-17-0.2.-6147/2-18. У листі Держгеокадастру від 15 березня 2019 року № 476/0-0.21-1047/6-19, адресованому позивачу, повідомлено, що враховуючи зазначене, одна й та сама територія передана у власність органом місцевого самоврядування і Рівненською районною державною адміністрацією різним громадянам. Як вбачається з акту розподілу на право на земельну частку (пай) по земельних масивах на схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) по приватному сільськогосподарському підприємству «Дружба» с.Нова Українка Рівненського району від 10 жовтня 2000 року, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), а саме: [PERSON] (номер п/п 129), [PERSON] (номер п/п 127), [PERSON] (номер п/п 141), [PERSON] (номер п/п 142) погодилися з розподілом по земельних масивах земель колективної власності ПСП «Дружба» с.Нова Українка Рівненського району. Підпис [PERSON] (номер п/п 128) на акті відсутній. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Ч.2 ст.19 Конституції України\~зобов`язує органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України (далі ЗК України) у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України). Як визначено ст.116 ЗК України, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень голови Рівненської районної державної адміністрації, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Ст.79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, зокрема, в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ст.16 Закону України "Про державний земельний кадастр" передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Згідно ч.10 ст.24 вказаного Закону Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.15 ЦК України визначено право\~кожної особи\~на захист\~свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №488/402/16-ц (провадження № 14-564цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 10 частини другої\~статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст.21 ЦК України). Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У цьому разі вказану вимогу можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо фактично метою заявлення зазначеної позовної вимоги є оспорювання речового права (права власності), що виникло внаслідок реалізації відповідного рішення суб`єкта владних повноважень. Підставою набуття права приватної власності на земельну ділянку із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку». За змістом ст.116\~ЗК України у власність може бути надана лише земельна ділянка, що не перебуває у законному користуванні чи власності іншої особи. Судом встановлено, що на момент видачі спірних розпоряджень голови Рівненської районної державної адміністрації від 05 серпня 2004 року № 504, від 29 грудня 2007 року № 1016 та від 26 серпня 2008 року № 673, якими було виділено відповідачам земельні частки (паї) в натурі (на місцевості) та відповідно до яких відповідачам видано державні акти на право власності на землю, позивач вже був власником земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,33 га та земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,21 га на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-РВ №0222454, виданого на підставі рішення Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 18 травня 2001 року № 210. Суд вважає, що спірні розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 05 серпня 2004 року № 504, від 29 грудня 2007 року № 1016, від 26 серпня 2008 року № 673, в частині виділення та передачі земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] порушують право позивача як законного користувача земельної ділянки, а тому в силу ст.392 ЦК України повинні бути визнані судом незаконними та скасовані. Суд також вважає правомірними похідні вимоги про скасування державних актів на право власності на земельну ділянку (пай), виданих вищезазначеним відповідачам та державну реєстрацію прав власності вказаних відповідачів на земельні ділянки. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідачі не надали, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки про порушення свого права він дізнався 27 липня 2018 року - відмови у реєстрації його права власності. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню у дохід держави судові витрати у виді судового збору у розмірі 768, 40 грн. (1921*0,4). На підставі наведеного,

Outcome: approved