Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 27 065 грн. 06 коп. (двадцять сім тисяч шістдесят п"ять грн. 06 коп.). Свої вимоги мотивує тим, що 05 вересня 2011 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2500 грн.00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між позивачем і банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту). Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг при порушені позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 липня 2016 року має заборгованість 27 065 грн. 06 коп. (двадцять сім тисяч шістдесят п"ять грн. 06 коп.), яка складається з наступного: - 2 483 грн. 87 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят три грн. 87 коп.) заборгованість за кредитом; - 19 716 грн. 19 коп. (дев"ятнадцять тисяч сімсот шістнадцять грн. 19 коп.) заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 100 грн. 00 коп. (три тисячі сто грн. 00 коп.) заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500 грн. 00 коп. (п"ятсот грн. 00 коп.)- штраф ( фіксована частина); - 1 265 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті шістдесят п"ять грн. 00 коп.) - штраф ( процентна складова). 21 листопада 2016 року від [PERSON] до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в обґрунтування яких посилається на наступні обставини. 05.09.2011 року він підписав з ПАТ КБ «Приватбанк» Анкету-Заяву для оформлення зарплатної картки, щоб на його рахунок перераховували стипендію. Разом з платіжною карткою йому видали кредитну карту з умовами якого його не ознайомлювали. Кредитною карткою він користувався в 2013 році, і вважав, що вже погасив кредит.Станом на 25.08.2016 року в нього з'явилася заборгованість, у зв'язку із цим ПАТ КБ "Приватбанк" подав позов про стягнення коштів. Так, відповідно до позовної заяви Позичальника від 25.08.2016 року вказано, що заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.09.2011 року складається з наступного: 2483,87 грн. заборгованість за кредитом; 19716,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1 265 грн. 00 коп. - штраф (процентна складова). З розрахунку заборгованості Позичальника за кредитним договором №б/н від 05.09.2011 року вбачається, що штрафи та пеня нараховані понад один рік, що суперечить чинному законодавству. Як вказав позивач в своїй позовній заяві, згідно умов кредитного договору та довідки про умови кредитування, Відповідач за користування кредитом повинен сплатити 30% річних за користування кредитом (2,5% щомісячно). Як стверджує Позивач: Відповідач отримав 2500 грн. і згідно його ж розрахунку погасив за наданим кредитом суму 587,38 грн. Тобто, необхідно суму боргу (залишку тіла кредиту) - 1912,62 грн., помножити на 30% річних та на 3 роки (36міс), це і буде фактична сума за користування кредитом - 1721,36 грн. Все інше це неустойка (в вигляді підвищених процентів) і вона становить (19716,19-1721,36) = 17994,83 грн. Отже, вимоги про стягнення неустойки (в вигляді підвищених процентів) в сумі - 17994,83 грн., штрафів в сумі 500+1265=1765 грн., пені - в сумі 3100,00 грн., було заявлено після спливу спеціальної позовної давності. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд відмовити повністю в задоволенні вимог з підстав пропущення спеціального строку позовної давності, щодо стягнення неустойки в вигляді підвищених процентів в сумі - 17994,83 грн., штрафів в сумі 1765 грн., пені -в сумі 3100,00 грн.; розірвати кредитний договір №б/н від 05.09.2011 року з дати винесення рішення по справі, а також судові витрати покласти на Позивача. Крім того, 21 листопада 2016 року відповідач подав до суду заяву, в якій просить суд застосувати позовну давність й відмовити у задоволенні вимог повністю або частково, в залежності від фактичних обставин справи, щодо основного боргу; відмовити повністю в задоволенні вимог з підстав пропущення спеціального строку позовної давності, щодо стягнення неустойки в вигляді підвищених процентів в сумі - 17994,83 грн., штрафів в сумі 1765 грн., пені - в сумі 3100,00 грн. 30 січня 2017 року на адресу суду від ПАТ КБ "Приватбанк" надійшли пояснення, в яких зазначає, що [PERSON] 05.09.2011 року отримав кредит у розмірі 2500.00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вважає, що посилання відповідача на Закон України "Про захист прав споживачів" є необґрунтованими, оскільки банком на виконання відповідних положень закону надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов'язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Необхідно зауважити, що Закон України Про захист прав споживачів" не поширюється на дані правовідносини. Так вищевказаний Закон визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В даному ж випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Тобто Відповідач не правомірно в даному випадку посилається на вищевказаний Закон. Окрім того, в Анкеті-Заяві зазначено: "Я ознайомився і згоден з Умовами та правилами. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в "Приватбанку". Таким чином, підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. Стосовно того, що пеня та проценти є непомірно великими, слід зазначити наступне. В силу ч. І ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідач був вільний як у виборі фінансових установ для отримання кредиту так і у виборі форми кредитування. [PERSON] укладаючи договір підтвердив згоду зі всіма умовами договору та вважав їх справедливими по відношенню до себе. Крім того, розрахунок, який здійснив відповідач не є належним доказом, тому що [PERSON] не має спеціальних знань для здійснення розрахунку. Більш того, при здійсненні розрахунку відповідачем не було враховано, що згідно до п. 2.1.12.6.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено нарахування відсотків на фактичну суму використаних кредитних коштів. А також, згідно до наказу банку СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року при виникненні прострочених зобов'язань нараховуються подвійні відсотки на всю суму заборгованості. Отже, розрахунок відповідача не можна брати до уваги, як доказ для спростування заборгованості по процентам. Заявлена вимога відповідачем щодо застосування строку позовної давності також слід судом до уваги не приймати, оскільки 05.09.2011 року відповідач підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Підписанням вказаної анкети-заяви відповідач приєднався до тих Умов та правил надання банківських послуг, які були чинними на день підписання. Відповідно до підписаної Клієнтом Анкети-Заяви встановлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті, становлять між Клієнтом та Банком Договір про надання банківських послуг. Позичальник підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та зобов'язується регулярно ознайомлюватися з їх змінами. Таким чином, враховуючи вищевикладене представник ПАТ КБ "Приватбанк" просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та на задоволенні позову наполягає. В судове засідання, призначене на 23 червня 2017 року, представник ПАТ КБ "Приватбанк" не з"явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.3 оборот). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання зареєстрованого у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявився, жодних заяв від відповідача до суду не надходило (а.с.43, 63). Відповідно до ч. 3\~ст. 27 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобов"язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов"язки. У зв"язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.\~224, ч. 5 ст.\~74 ЦПК України\~та\~рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно\~статті 224 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.ст.525, 526, 611, 612, 622-625, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 05 вересня 2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2500 грн.00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-31). Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між позивачем і банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві (а.с.5). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту). Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг при порушені позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії (а.с.6-7). Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 липня 2016 року має заборгованість 27 065 грн. 06 коп. (двадцять сім тисяч шістдесят п"ять грн. 06 коп.), яка складається з наступного: - 2 483 грн. 87 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят три грн. 87 коп.) заборгованість за кредитом; - 19 716 грн. 19 коп. (дев"ятнадцять тисяч сімсот шістнадцять грн. 19 коп.) заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 100 грн. 00 коп. (три тисячі сто грн. 00 коп.) заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500 грн. 00 коп. (п"ятсот грн. 00 коп.)- штраф ( фіксована частина); - 1 265 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті шістдесят п"ять грн. 00 коп.) - штраф ( процентна складова) (а.с.4). Виходячи з того, що відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суми основного боргу та процентів, а також заборгованість за пенею та комісією. Крім цього, позивач просить стягнути на свою користь 500 грн. 00 коп. штраф ( фіксована частина) та 1265 грн. 00 коп. штраф (процентна складова), нарахованих відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, який передбачає відповідальність за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених кредитним договором зобов'язань на строк більше 30 днів, внаслідок чого має місце подвійне стягнення за прострочення відповідачем виконання своїх обов'язків по поверненню кредиту, сплаті відсотків і комісійної винагороди. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові, у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана\~правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 1265 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також враховує роз'яснення, які містяться у п. 36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с.1), судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1288 грн. 43 коп. (25 300 грн. 06 коп.*100%: 27 065 грн. 06 коп. = 93,5%), тобто 93,5% від ціни позову (93,5%*1378 грн. 00 коп.(сума сплаченого судового збору) : 100% = 1288 грн. 43 коп.) (одна тисяча двісті вісімдесят вісім грн. 43 коп.). Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо часткового задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 25 300 грн. 06 коп. (двадцять п"ять тисяч триста грн. 06 коп.) та судового збору у сумі 1288 грн. 43 коп. (одна тисяча двісті вісімдесят вісім грн. 43 коп.). На підставі ч.1\~ст.61 Конституції України, ч.2 ст.651, ст.1048, ч.2 ст.1050, ст.1054 ЦК України,

Outcome: partial