Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що 07.09.2007року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 591М-07 відповідно до умов якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 75000грн в обмін на зобов"язання щодо повернення суми кредиту та сплати , передбачених кредитним договором платежів. В забезпечення виконання відповідачем зобов"язань 07.09.2007року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки №б/н . Згідно договору іпотеки, відповідачем було передано в іпотеку нерухоме майно , квартира, загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: Донецька обл. м.Дружківка, вул.Космонавтів,4/24, і належить йому на праві власності. 07.09.2007р. приватним нотаріусом у зв"язку з посвідченням Договору іпотеки , була накладена заборона на відчуження предмету іпотеки, вищевказаної квартири. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить [PERSON] , накладені арешти: запис про обтяження № 5132654 від 27.03.2014р про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем ВДВС Дружківського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.03.2014року, виконавче провадження №42498641; запис про обтяження № 12100204 від 26.01.2012р про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем ВДВС Дружківського міського управління юстиції на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження із накладенням арешту від 26.01.2012року, виконавче провадження № 30893925. Право застави у позивача щодо предмета іпотеки виникло 07.09.2007року, а 26.01.2012р та 27.03.2014р року державним виконавцем був накладений арешт на вказане майно, тобто пізніше , ніж було укладено Договір іпотеки. Крім того, станови на 30.11.2016року заборгованість відповідача перед банком становить 359415,68, що перевищує вартість предмета іпотеки. Просять звільнити з під арешту нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме квартиру, за адресою вул.Космонавтів, 4/24, м.Дружківка; заборонити органам виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов"язані з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" права іпотекодержателя щодо вказаної квартири , стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Третя особа - Дружківський міський відділ державної виконавчої служби - в судове засідання не з"явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали клопотання розглядати справу у відсутність представника ВДВС , не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 07.09.2007року між ПАТ КБ Приватбанк та\~[PERSON] був укладений кредитний договір № 591М-07 про надання останньому кредиту у сумі\~ 75 000 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 591М\~\~ від 07 .09. 2007\~ року позивач та\~ відповідач 07 вересня 2007\~ року\~ уклали договір іпотеки, згідно якому було передано в іпотеку нерухоме майно : квартира, загальною площею 52,90 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м., яка розташована за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул.Космонавтів4/24. Предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу квартири\~ від 17 жовтня 2000року. 07 вересня 2007 року на підставі повідомлення ПАТ КБ Приватбанк про реєстрацію іпотеки в Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження на квартиру,\~ яка\~ розташована за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Космонавтів,4/24, яка належить [PERSON], реєстраційний номер обтяження 5626768. (а.с.4-11,13). 26 січня 2012\~ року було накладено арешт на нерухоме майно\~ [PERSON] на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС про відкриття виконавчого провадження з накладенням\~ арешту на майно боржника\~ від 26.01.2012 року, реєстраційний номер обтяження 12100204. (а.с. 12,60). 27 березня 2014\~ року\~ було накладено арешт на все майно [PERSON] на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.03.2014 року, номер обтяження\~ 5132654 (спеціальний розділ) (а.с.12,59) Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Положеннями статті 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження\~\~ нерухомого\~\~ майна\~ іпотекою\~ підлягає\~ державній реєстрації\~ відповідно\~ до\~ закону. Суд встановив, що обтяження іпотекою майна\~ [PERSON] було зареєстроване раніше, ніж обтяження цього майна на підставі постанов державних виконавців. Право застави (іпотеки) у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло з 07 вересня 2007 року, разом з тим арешт на спірне майно був накладений пізніше \~ 26 січня 2012 року та 27 березня 2014 року. За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 56 Закону України "Про виконавче провадження"). Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку", за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України "Про іпотеку"). За змістом частини шостої статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Статтею 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом (ч. 1). Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі настання однієї з таких обставин, зокрема: 1) якщо інша ніж обтяжувач особа набула права стягнення на предмет обтяження (пункт 1 частини 3 ст. 23). Таким чином, аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що заставодержатель, чиє право або вимога стосовно предмета застави зареєстровані у встановленому порядку має, по-перше, пріоритет над вимогами інших стягувачів, які не є заставодержателями, по-друге, в силу закону набуває права реалізувати своє переважне право (вимогу) у разі, якщо інша ніж обтяжувач особа, яка не є заставодержателем, набула права стягнення на предмет обтяження. Суд приходить до висновку, що вимоги про звільнення майна з під арешту квартири підлягають задоволенню. Вимоги щодо заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії , пов"язані з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" права іпотекодержателя щодо вказаної квартири суд вважає не підлягають задоволенню, оскільки відповідні органи не залучені до справи у якості відповідачів, хоча таке право було роз"яснено представнику позивача. Крім того не передбачений цивільним законодавством такий спосіб захисту, як заборона органам ВДВС вчиняти дії, а в разі незгоди з діями чи бездіяльністю дій державного виконавця, є право їх оскаржити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати по судовому збору в сумі 1378грн.

Outcome: partial