Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», третя особа - [PERSON] про визнання поруки за договором поруки припиненою. Свої вимоги мотивує тим, що 07 травня 2008 року між ВАТ "Родовід Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 37.3/АА-00032.08.2 відповідно до умов якого, Банк відкрив [PERSON] не відновлювану кредитну лінію на суму 25 569, 11 дол. США на купівлю автомобіля. Зазначила, що в якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором 07 травня 2008 року між нею та ВАТ "Родовід Банк" був укладений договір поруки. Вказала, що при укладенні кредитного договору та договору поруки ставка за користування кредитом була встановлена на рівні 12,50% річних. 15 жовтня 2008 року між третьою особою та відповідачем було підписано додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої процентна ставка підвищилася до 16 % річних. Посилаючись на те, що про підвищення процентної ставки за кредитним договором вона дізналася лише 10 вересня 2013 року і згоду на це не давала, просила визнати її поруку за договором поруки від 07 травня 2008 року, укладеним з ВАТ "Родовід Банк" припиненою. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що лише 10 вересня 2013 року вона дізналася про те, що між третьою особою та відповідачем було підписано додаткову угоду, за якою процентна ставка за кредитним договором підвищилася до 16 % річних. Зазначила, що оскільки ПАТ "Родовід банк" підвищив відсоткову ставку за користування кредитом по основному договору, то обсяг її відповідальності значно збільшився, однак згоду на це вона не давала, а тому вважає, що її порука відповідно до ст. 559 ЦК України припинилася. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що дійсно 15 жовтня 2008 року між третьою особою та відповідачем було підписано додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої процентна ставка підвищилася до 16 % річних, поручителя про це не повідомляли, оскільки відповідно до п. 1.1 Договору поруки поручитель зобов'язувався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, а також додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку. Третя особа у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ "Родовід Банк" є повним правонаступником ВАТ "Родовід Банк". Як встановлено у судовому засіданні, 07 травня 2008 року між [PERSON] та ВАТ "Родовід банк" був укладений кредитний договір № 37.3/АА-00032.08.2 (а. с. 4-8) Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 25 569, 11 дол. США, терміном до 07 травня 2015 року включно. Згідно п. 1.5 даного договору процентна ставка за кредитами за цим Договором встановлюється в розмірі 12,50 % річних. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором 07 травня 2008 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки (а.с. 13-14). Згідно п. 4.1. договору поруки зазначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення Позичальником та/або Поручителем заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 4.3. договір поруки припиняється припиненням дії Кредитного договору, а також передбачених Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України. Відповідно до п. 1.1, договору поруки, Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком та Позичальником. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Стаття 559 ЦК України передбачає підстави припинення відносин поруки, зокрема ч. 1 ст. 559 ЦК України встановлює, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Підставами для припинення поруки можуть бути лише ті факти, які виникли після вчинення правочину. Закон пов'язує припинення поруки зі зміною зобов'язання, забезпеченого порукою. Згідно роз'яснень п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що Відповідно до ч.1 статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо у договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. 15 жовтня 2008 року між [PERSON] та ВАТ "Родовід Банк" було підписано додаткову угоду до кредитного договору № 37.3/АА-00032.08.2 (а.с. 9-10). Відповідно до п. 1 умов якої зазначено, що пункт 1.5. Кредитного договору викласти в новій редакції "Процентна ставка за кредитами за цим Договором встановлюється в розмірі 16% процентів річних". Позивачка у судовому засіданні зазначила, що їй не було відомо про укладення додаткової угоди та згоду на це, вона не надавала. Доказів про те, що [PERSON] була повідомлена про укладення додаткової угоди між третьою особою та відповідачем та про те, що процента ставка збільшилася до 16 % річних за кредитним договором суду не надано. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні, не заперечував, що банк не повідомляв позивачку про зміну процентної ставки, посилаючись на п. 1.1. договору поруки. У п.1.1. договору поруки вказано, що поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 07 травня 2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником. Однак суд вважає, що твердження банку про достатність попередньої згоди поручителя на зміну умов основного договору (п. 1.1 договору поруки) є безпідставним, оскільки положення зазначеного договору не містять інформації про те, що така зміна та доповнення умов основного договору, за яким збільшується обсяг відповідальності поручителя, повинні здійснюватися без будь-якого повідомлення поручителя і не свідчать про те, що такі зміни можливі без погодження із поручителем. Зазначення у договорі поруки про можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати не звільняє сторони основного зобов'язання від узгодження цих змін із поручителем, оскільки договором не передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення), і докази такого узгодження відсутні. При цьому, п. 1.1. договору поруки, сформульований як загальна норма, що не враховує спеціальних випадків зміни зобов'язання, яким ч. 1 ст. 559 ЦК України надає юридичне значення при врегулюванні відносин поруки. Оскільки сторони кредитного договору змінили умови договору зі збільшення об'єму відповідальності без згоди поручителя, за відсутності у договорі вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителя, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, суд приходить до висновку, що слід визнати поруку [PERSON] за договором поруки від 07 травня 2008 року, укладеного між нею та Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» припиненою. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 229 грн. 41 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved