Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила суд витребувати із незаконного володіння [PERSON] та передати позивачці автомобіль марки ЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 21.05.2013 року, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], об'єм двигуна 1457 см. куб, білий колір, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], ключі до автомобіля. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 16.05.2013 року між нею та ПАТ "Ідея Банк" було укладений кредитний договір № 910.22480 про надання споживчого кредиту та договір застави транспортного засобу № 910.22480, у відповідності до вказаних договорів, позивачка отримала споживчий кредит у сумі 57112,80 грн. на куплю транспортного засобу ЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), 2013 року випуску. За отримані кредитні кошти нею був придбаний автомобіль ЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), 2013 року випуску. 21.05.2013 року придбаний автомобіль був зареєстрований на ім'я [PERSON] Позивачка зазначає, що за умовами кредитного договору, нею також був внесний аванс в розмірі 35920,00 грн. за рахунок власних коштів і коштів отриманих в якості аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 31171,50 грн. Кредит позивачка сплачувала із власної заробітної плати та до моменту остаточного погашення кредиту автомобіль перебував в заставі. 02.08.2013 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] 28.04.2014 року вищевказаний транспортний засіб був перереєстрований у зв'язку із зміною анкетних даних власника на ім'я [PERSON] Позивачка вказує, що її чоловік, [PERSON], безпідставно заволодів належним їй на праві приватної власності автомобілем і технічним паспортом до нього, та на неодноразові прохання повернути транспортний засіб не реагує. З цього приводу позивачка зверталась до правоохоронних органів з відповідною заявою, проте в порушенні кримінального провадження було відмовлено. Враховуючи, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю позивачки, був набутий відповідачем без законної підстави та без згоди власника, позивач просить суд витребувати належний їй на праві власності автомобіль у відповідача. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.08.2018 року відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.08.2018 року частково задоволено заяву позивачки про забезпечення позову та заборонено відчудження спірного автомобіля марки ЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 21.05.2013 року, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], об'єм двигуна 1457 см. куб, білий колір. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.09.2018 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про дату, часта місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. 10.10.2018 року від позивачки через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судовим розглядом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. 16.05.2013 року між ПАТ "Харків-Авто" та [PERSON] був укладений договір № 414315-Y03632 купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту, відповідно до умов якого ТОВ "Харків-Авто" продає, а [PERSON] приймає у власність та оплачує автомобільЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 21.05.2013 року, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], об'єм двигуна 1457 см. куб, білий колір. Право власності на автомобіль переходить від продавця до покупця з моменту державної реєстрації автомобіля в уповноважених державних органах та оформлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль /а.с. 6-8/. 22.05.2013 року між [PERSON] та ПАТ "Ідея Банк" укладений кредитний договір № 910.22480, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 57112,80 грн. на строк 36 місяців, з яких: 53880,00 грн. на купівлю транспортного засобуЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), 2013 року випуску; 3232,80 грн. фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника. Роздрібна купівля транспортного засобу становила 89800,00 грн. Позичальник власними коштами сплачує продавцю частину ціни купівлі транспортного засобу у розмірі 35920,00 грн. /а.с. 9-10/. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 910.22480 від 22.05.2013 року, між [PERSON] та ПАТ "Ідея Банк" був укладений договір застави транспортного засобу № 910.22480, відповідно до умов якого [PERSON] передала ПАТ "Ідея Банк" транспортний засіб ЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), 2013 року випуску; 3232,80 грн. до виконання зобов'язань за кредитним договором № 910.22480 від 22.05.2013 року /а.с.12-13/. Обтяження транспортного засобу ЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), реєстраційний номер [NUMBER], білий колір, [NUMBER], 2013 року випуску, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна /а.с. 13-14/. З листа Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України від 03.07.2018 року за № 31/20-2924, вбачається, що згідно бази даних НАІС МВС України, 21.05.2013 року на ім'я громадянки [PERSON], [INFO], зареєстровано автомобіль ЗАЗ FORZA, 2013 року випуску, номерні знаки [NUMBER] /а.с. 15/. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 02.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 355. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] /а.с. 19/ З листа Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України від 03.07.2018 року за № 31/20-2924, вбачається, що згідно бази даних НАІС МВС України, 28.04.2014 року транспортний засіб ЗАЗ FORZA, 2013 року випуску, номерні знаки [NUMBER], перереєстровано у зв'язку зі зміною анкетних даних власника, згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], на ім'я [PERSON], [INFO] /а.с. 15/. Згідно довідки ПАТ "Ідея Банк" від 01.07.2014 року за №16.1-05/108562, [PERSON] погасила заборгованість за кредитним договором № 910.22480 від 22.05.2013 року, та станом на 24.06.2014 року наступне майно: ЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 21.05.2013 року, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], об'єм двигуна 1457 см. куб, білий колір, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків, яке було заставлено згідно з договором застави транспортного засобу від 22.05.2013 року, є вільним від застави /а.с. 11/. Позивач вказує, що спірний автомобіль був придбаний нею в кредит до укладення шлюбу з відповідачем та кредит вона сплачувала із власної заробітної плати, на підтвердження чого позивачкою долучено до матеріалів справи довідку про доходи /а.с. 58/ та копії квитанцій про погашення кредитної заборгованості, в яких платником зазначена [PERSON] /а.с. 59-65/. Також, за умовами кредитний договору № 910.22480 від 22.05.2013 року, [PERSON] повинна була сплатити власними коштами продавцю частину ціни купівлі транспортного засобу у розмірі 35920,00 грн. Позивачка зазначила, що вказаний авансовий платіж був сплачений нею за рахунок власних коштів і коштів отриманих в якості аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], на підтвердження чого, нею надано виписки по надходженням по її картці/рахунку, з яких вбачається надходження на картку заробітної плати та аліментів /а.с. 22-24/. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду даної справи, відповідачем не доведено та не представлено доказів, які спростовують позицію позивачки щодо придбання нею спірного автомобіля в кредит до шлюбу та сплати кредиту в період шлюбу за власні кошти позивачки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до пункту п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Таким чином, спірний автомобіль марки ЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 21.05.2013 року, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], об'єм двигуна 1457 см. куб, білий колір, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], придбаний позивачкою до реєстрації шлюбу з відповідачем, за її особисті кошти, що отримані нею за кредитний договором оформленим на її ім'я та є особистою приватною власністю позивачки. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За приписами ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки ЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі-В), 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ВРЕР № 3 ГУМВСУ Харків 21.05.2013 року, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], об'єм двигуна 1457 см. куб, білий колір, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], вибув з користування позивачки не з її волі, та не з її згоди, у відповідача відсутні правові підстави володіння майном, а саме зазначеним автомобілем. Враховуючи, що на даний час відповідач незаконно утримує чуже майно та ним користується, добровільно повертати автомобіль не бажає, тому з огляду на обставини на які посилалася позивач та які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що вказане майно підлягає витребуванню з незаконного володіння. Стосовно попереднього орієнтованого розрахунку судових витрат у розмірі 3950,40 грн., які складаються з: 898,00 грн. судового збору за подання позовної заяви; 352,40 грн. судового збору за забезпечення позову; 1200,00 грн. вартості складання позовної заяви; 1500,00 грн. орієнтовної кількості судових засідань по справі, які позивачка понесла у зв'язку із розглядом справи та просить суд стягнути на свою користь, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Проте, заявлені позивачем до стягнення 1200,00 грн. вартість складання позовної заяви та 1500,00 грн. витрати понесені за участь в судових засіданнях не обґрунтовані та не підтвердженні належним чином, у зв'язку із чим суд відмовляє в стягненні вказаних сум. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1250,40 грн. (898,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 352,40 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: partial