Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії. Вимоги позовної заяви обґрунтувала тим, що 8 травня 2008 року між нею та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11343820000, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 59 000,00 доларів США з процентною ставкою 14,00% річних. Крім того, як зазначила позивач, 08 травня 2008 року між нею та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» було укладено ще один договір - Договір про надання споживчого кредиту №11343850000, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку (кредитні кошти) у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 1200,00 грн. та сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, зазначених у Договорі. Позивачка посилається на те, що в цей же день 08 травня 2008 року між нею та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» було укладено Договір іпотеки №85017, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку банку однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності, в рахунок забезпечення виконання нею її зобов`язань з кредитним договором №11343850000. У позовній заяві позивачка зазначає, що у п.5.1 Договору іпотеки сторони домовились про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору одним із способів: 1) шляхом передачі права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателю в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; 2) отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». У позовній заяві зазначає, що 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір факторингу №1, за яким до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №11343850000 від 08.05.2008 р.. Також 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки. Позивачка зазначає, що оскільки за Договором факторингу до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги лише за договором №11343850000 від 08.05.2008 р., то ТОВ «Кей-Колект» не набуло права іпотекодержателя за договором іпотеки, який забезпечував кредитний договір №11343820000, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 59 000,00 доларів США. В той же час, як стало відомо позивачці [PERSON] , 29 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №13106505 про право власності ТОВ «Кей-Колект» на об`єкт житлової нерухомості, а саме - однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка до цього належала на праві власності [PERSON] . Посилаючись на те, що приватний нотаріус неправомірно здійснила переоформлення права власності на квартиру, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Зокрема, позовні вимоги обґрунтувала тим, що по-перше, за Договором від 12 грудня 2011 року про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, укладеним між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги лише за договором №11343850000 від 08.05.2008 р., а відтак, не могли перейти права за іпотечним договором, який забезпечував кредитний договір №11343820000 від 08.05.2008 р.. По-друге, задоволення вимог іпотекодержателя відбулося у спосіб, непередбачений договором іпотеки. Зокрема, сторони, укладаючи договір іпотеки передбачили, що передача права власності може здійснюватися лише на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», тоді як переоформлення права власності відбулося без укладення будь-якого окремого договору. Як на підставу для визнання незаконності переходу права власності посилалася на те, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не могло бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, за умови, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого готового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. В той де час, як зазначає позивачка [PERSON] , 29.01.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною було внесено запис № 13106505 про право власності на об`єкт житлової нерухомості, що є предметом іпотеки, під час дії мораторію. Також як на підставу своїх позовних вимог посилалась на те, що кредитні кошти за Кредитним договором №11343850000 від 08.05.2008 р у розмірі 1200,00 грн. вона не отримувала. При цьому, відповідно до п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Зважаючи на те, що [PERSON] не отримувала вимоги про погашення кредиту та від такої вимоги не сплив 60-денний строк для усунення порушень основного зобов`язання відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», позивачка вказувала на те, що ТОВ «Кей-Колект» не набув підстав, а приватний нотаріус не мала права для реалізації позасудового стягнення. Також позивачка зазначала, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. В той же час, як зазначає позивач, зобов`язання за Договором про надання кредиту за кредитним договором № 11343820000 від 08 травня 2008 року Договір іпотеки не забезпечував, а за кредитним договором № 11343850000 від 08.05.2008 року [PERSON] жодних вимог від ТОВ «Кей-Колект» не отримувала. Також позивачка вважала незаконною проведену приватним нотаріусом перереєстрацію права власності, оскільки нотаріус не дотрималась порядку, встановленого ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зважаючи на дані обставини, позивача звернулася до суду з даним позовом, у якому просила суд: -визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.02.2016 року, індексний номер 28064117, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (код ЄДРПОУ 37825968); -зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №13106505 від 29.01.2016 року на об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (код ЄДРПОУ 37825968); -зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну відновити запис про право власності на об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ); -вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.03.2018 було відкрите провадження у даній справі та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.01.2019 було забезпечено докази по справі шляхом витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни завіреної копії матеріалів нотаріальної справи, за якими приватним нотаріусом Кобелєвою Аллою Михайлівною було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.02.2016 року, індексний номер 28064117, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (а.с.160-161). На виконання вимог ухвали суду 04.02.2019 надійшли копії матеріалів нотаріальної справи, за якими приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (а.с.168-188). У судовому засіданні представник позивачки вимоги позовної заяви підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не направив. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна у судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати без її участі, а у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 8 травня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11343820000, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 59 000,00 доларів США з процентною ставкою 14,00% річних (а.с.173-176). Також, 8 травня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11343850000, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку (кредитні кошти) у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 1200,00 грн. та сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, зазначених у Договорі (а.с.26-33). 08 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 85017, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку банку однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності, в рахунок забезпечення виконання нею її зобов`язань з кредитними договорами №11343850000 та №11343820000 від 08.05.2008. Факт того, що договором іпотеки забезпечувалися два договори, вбачається з формулювання термінів, що вживаються у договорі, а саме під «кредитним договором» розуміється Договір про надання споживчого кредиту 1 - №11343850000 від 08.05.2008 договір про надання споживчого кредиту 2 - №11343820000 від 08.05.2008 (а.с.177-178). 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір факторингу №1, за яким до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №11343820000 від 08.05.2008 (а.с.182-187). 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки (а.с.179-180). Як вбачається з Виписки з Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки, до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» перейшло право вимоги за договором іпотеки від 08.05.2008. При ідентифікації кредитного договору в графі «№ кредитного договору» значиться саме договір №11343820000 (а.с.181). З огляду на встановлені обставини, твердження позивачки про те, що до ТОВ «Кей-Колект» не перейшло право вимоги за договором іпотеки, який забезпечував виконання кредитного договору №11343820000 (відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 59000,00 доларів США) є безпідставними. В той же час, встановлено, що за кредитним договором №11343820000 від 08.05.2008 у [PERSON] утворилася заборгованість зі сплати кредиту та процентів. У зв`язку з наявною заборгованістю, ТОВ «Кей-Колект» набуло право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Для реалізації свого права ТОВ «Кей-Колект» повинно було звернутися до [PERSON] з вимогою погасити заборгованість, а у випадку невиконання вимог - розпочати процедуру стягнення. В той же час, як вбачається зі Свідоцтва від 14.12.2015, виданого приватним нотаріусом КМНО Юніною А.А., остання засвідчила, що нею 23.09.2015 заяву про вимогу ТОВ «Кей-Колект» передано [PERSON] Заява містила вимогу протягом 30 днів усунути порушення кредитних договорів та оплатити на користь ТОВ «Кей-Колект» 56 540,39 дол. США заборгованості за тілом кредиту та 51570,45 дол. США заборгованості по відсоткам. Інакше, ТОВ «Кей-Колект» вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності або продажу майна від свого імені. У Свідоцтві зазначено, що Заява-вимога повернулася за закінченням терміну зберігання 03.11.2015 (а.с.172). 29 січня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» подало Заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - заяву про реєстрацію права власності на предмет іпотеки (а.с.171), на підставі якої 03 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме - проведення реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект» (а.с.168). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.10.2017, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №13106505 про право власності ТОВ «Кей-Колект» на об`єкт житлової нерухомості, а саме - однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка до цього належала на праві власності [PERSON] (а.с.12). Не погоджуючись з набуттям товариством ТОВ «Кей-Колект» права власності на кватиру у такий спосіб, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Доводи позивачки про те, що ТОВ «Кей-Колект» не набуло прав іпотекодержателя на предмет іпотеки, суд спростував вище, надавши оцінку документів, що містяться в матеріалах нотаріальної справи [PERSON] , серед яких наявний Витяг з Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. Доводи про те, що [PERSON] не направлялася вимога про необхідність погашення кредитної заборгованості, спростовується Свідоцтвом приватного нотаріуса КМНО Юніної А.А. від 14.12.2015. В той час, пунктом 5.1. Договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору одним із способів: 1) шляхом передачі права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателю в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; 2) отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». ТОВ «Кей-Колект» скористалося першим способом - шляхом передачі права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателю в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Звернення стягнення на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 договору іпотеки та розділу V Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» . Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. 07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. За наслідками прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А. М. рішення про проведення державної реєстрації права власності на однокімнатну квартиру фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а відтак, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною було без належних правових підстав за з порушенням вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». Для відновлення прав [PERSON] як іпотекодавця та власника предмета іпотеки, суд вбачає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28064117 від 3 лютого 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»; зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 13106505 від 29 січня 2016 року на об`єкт житлової нерухомості - квартиру за адресою: [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»; зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь [PERSON] необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 704,80 гривень судового збору, з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни на користь - 1409,60 грн. судового збору.

Outcome: approved