Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси позивач ТОВ 28.04.2014р. подав позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки , який 15.01.2015р. доповнив вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] шляхом його продажу, на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності-незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між Банком та [PERSON] 12.05.2006р. укладений кредитний договір №705-н на суму 30 000 долл США та сплатою процентів за користування кредитом 12 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань цього кредиту з [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно з положенням якого вони виступають майновими поручителями за зобов'язаннями [PERSON] Предметом іпотечного договору якщо не будуть виконані зобов'язання за цим кредит ним договором, є квартира [ADDRESS]. 17.03.2014р. було вручено поштове повідомлення про усунення порушень та звільнення житлового приміщення. Проте в обумовлені строки [PERSON] свої зобов'язання не виконав. Сума заборгованості станом на 11.03.2014р. складає 16 637,80 долл США, з яких: прострочений основний борг по кредиту-6 698,63 долл США, прострочені проценти за користування кредитом за період з 12.05.2006р. по 07.10.2014р.-2 052, 34 долл США, пеня за прострочений основний борг- 6 843,50 долл.США, пеня за прострочені проценти- 1 043, 33 долл. США, Позивач просив задовольнити позов з підстав ст.ст.7,33 Закону «Про іпотеку». В судове засідання представник позивача Подолян Р.О., діючий по довіреності, з'явився, та підтримав позовні вимоги з викладених підстав. При цьому він пояснив, що вони з відповідачами намагалися укласти мирову , але у зв'язку з тим, що закінчився строк дії кредитного договору, вони не можуть її укласти. При цьому також пояснив суду, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25.04.2012р. з [PERSON] стягнута заборгованість за цим кредитом, але вона на теперішній час не погашена. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, при цьому вона просила застосувати Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (набрав чинності 7 червня 2014 року), так як кредит брався у долл США та ця квартира є єдине у них житло, іншого житла вони не мають. ЇЇ дочка [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвища на [PERSON] та має двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з ними. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про те надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю.(а.с.68-69). Третя особа-[PERSON]. в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив. З урахуванням зазначеного суд вважає, що згідно ст.169 ЦПК України можливим розглянути справу у відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON] та третьої особи-[PERSON]. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (надалі Позивач, Кредитор, Позичальник, Іпотекодержатель) в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] (надалі Відповідачка, Боржник, Позичальниця, Іпотекодавець) був укладений Кредитний Договір № 705-н (надалі кредитний договір), відповідно до п. 1.1.,1.2. якого [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності отримав від Банка кредит у розмірі 30 000 дол. США, що складає 151 500 грн. станом по курсу НБУ на 12.05.2006р. строком з 12.05.2006 року до 12.05.2011 року, зі сплатою відповідно до п. 1.1. договору відсоткової ставки у розмірі 12,00 % річних (а.с.3а-5). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідач булв ознайомлентй та згодний, про що свідчить його підпис на договорі. Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» було перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» яке залишилося правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Державний ощадний банк України» . Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредит надається Позичальнику на споживчі потреби. Пунктом 4.2.2. Договору також передбачено, що Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором, 12.05.2006 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений Іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали в іпотеку Банку двокімнатну квартиру, загальною площею 42,8 кв.м., житловою площею 22,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-9). 12.05.2006 року іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 120, що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек за № 7495357 від 12.05.2006 року (а.с.11). Також, 12.05.2006 року вказаним нотаріусом була накладена заборона відчуження на вказану квартиру, яка зареєстрована в реєстрі за № 3201949, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 7494022 від 12.05.2006 року (а.с.12). Згідно свідоцтва про право власності від 03.05.1995р. квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] , та яка складається відповідно до технічного паспорту з 2-х житлових кімнат 16,8 кв.м. та 12,4 кв.м., житл пл..29,2 кв.м. , заг. пл..42,8 кв.м. Також зі справи вбачається, що позивач . направляв 12.03.2014р. [PERSON] вимогу про повернення вкладу та погашення заборгованості в сумі 17315,23 долл. США.(а.с.13)., про отримання якої свідчить поштове повідомлення про його вручення. аналогічну вимогу Банк направляв і відповідачам по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому також зазначив що у випадку непогашення заборгованості у 30-денний строк з моменту отримання цієї вимоги Банк буде змушений звернути стягнення на предмет іпотеки.(а.с.14), а також вимогу від 12.03.2014р.- про звільнення житлового приміщення та зняття з реєстрації.(а.с.15). В судовому засіданні відповідачка підтвердила факт про отримання відповідачами зазначених вимог Банка. Також судом встановлено, що 20.06.2014р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], зверталися до начальника Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» з листом ,що їх сім'я знаходиться з тяжкому матеріальному становищі, та всі доходи які отримує [PERSON] йдуть на погашення цього кредиту, а [PERSON] є людиною похилого віку та часто хворіє, у [PERSON] народились двоє дітей-[PERSON] 2011р. н. та [PERSON]-2013р., що також ускладнює матеріальне їх становище, у зв'язку з чим вони просили розглянути питання щодо можливості списання пені та надання розстрочки по 300 долл. США щомісячно. (а.с.45). Судом встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб 02.10.2010р. з [PERSON], що підтверджується поясненнями відповідачки [PERSON] та копією пса орту [PERSON](а.с.54). [PERSON] народила [INFO] дочку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.55), та сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER](а.с.56). Згідно довідки про склад сім"ї та прописки від 18.08.20014р.(а.с.53) вбачається . що за адресою [ADDRESS] зареєстровано 6 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25.04.2012р. за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» з [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором №705-н від 12.05.2006р. в сумі 120 987,30 грн. та судовий збір. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Наявність заборгованості по кредитному договору підтверджується наявною в матеріалах справи розрахунком заборгованості станом на 07.10.2014р з якого вбачається, що за кредитним договором №705-н від 12.05.2006р. -[PERSON] наявна заборгованість у загальній сумі -16 637,80 долл США, з яких: прострочений основний борг по кредиту-6 698,63 долл США, прострочені проценти за користування кредитом за період з 12.05.2006р. по 07.10.2014р.-2 052, 34 долл США, пеня за прострочений основний борг- 6 843,50 долл.США, пеня за прострочені проценти- 1 043, 33 долл. США, Згідно ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст. 33 Закону «Про іпотеку» передбачено способи звернення стягнення, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. 7 червня 2014 року, після ухвалення рішення судом першої інстанції, набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З урахуванням того, що з матеріалів справи вбачається, що кредит надавався в іноземній валюті на споживчі потреби, і що квартира , яка предметом договору іпотеки є єдине житло відповідачів, яке не перевищує 140 кв.м. і в якому також проживають малолітні діти [PERSON] , [PERSON], та враховуючи норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", суд приходить до висновків, що позовні не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed