Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Гарант" про зняття обтяження на квартиру [ADDRESS] за договором застави від 28.02.2001 року, в якому вказують, що вони є співвласниками вказаної квартири, а договір застави укладено на підставі договору обслуговування пластикових карт, який і які вже давно припинили свою дію. У звязку з наведеним просили зняти обтяження на квартиру [ADDRESS] та припинити заборону, накладену на підставі договору застави від 28.02.2001р. Позивачі та їх представник в судове засідання не зявились, однак представник надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримавши у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності № 2066 від 02.02.1996р., виданого управлінням обліку і використанням комунального майна м.Херсона, зареєстрованого в державному бюро технічної інвентаризації 07.02.1996р. за реєстровим № 31912. 22.02.2001р. між [PERSON] та ВАТ «АКБ «Гарант» було укладено договір № 10 обслуговування пластикових карт. З метою забезпечення зобовязань за договором № 10 обслуговування пластикових карт, 28.02.2001 року між [PERSON], [PERSON] та ВАТ «АКБ «Гарант» було укладено договір застави двокімнатної квартири [ADDRESS], посвідчений 28.02.3002р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 451. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 78011993 від 12.01.2017р., 07.10.2005р. за № 2469662 Першою Херсонською державною нотаріальною конторою було зареєстровано заборону на відчуження вказаної квартири на підставі договору застави, 451, 28.02.2001, приватний нотаріус [PERSON]. Згідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 11.09.2009 було розпочато ліквідацію відповідача та призначеного голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про зміну імені від 23.03.2013 року [PERSON] змінив імя на [PERSON]. З листа «Про надання інформації» Національного банку України від 10.01.2017р. за № 24-0006/1568 на адвокатський запит повідомляється, що Херсонська філія відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Гарант" припинила свою діяльність 23.09.2004р., а 28.06.2006р. Правлінням Національного Банку України від було прийнято постанову за № 71 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 28.06.2006р. відкритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Гарант". Згідно з рішенням Комісії з питань нагляду та врегулювання діяльності банків Національного банку України від 28.01.2010р. № 52, Відкрите акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Гарант" було виключене з Державного реєстру банків. Таким чином, враховуючи, що відповідач знаходиться в процесі ліквідації, його фактично ліквідовано але ще не виключено з ЄДР, він є належним відповідачем по справі. Відповідно до ст.28 Закону України «Про заставу», Застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Не зважаючи на те, що зобовязання позивачів за договором застави від 28.02.2001 року є вже давно припиненими, відповідач не привів у відповідність записи у державному реєстрі заборон та не вилучив архівний запис про заборону № 2469662. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, згідно ст. 391 ЦК України, майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до статті 16 ЦК України, Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved