Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про розірвання договору між сторонами стосовно оренди земельної ділянки в зв'язку із систематичною несплатою орендної плати за 2012, 2013 та 2014 роки, яка, крім цього, є нижчою ніж визначено законодавством. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги повністю підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову. В обґрунтування заперечень зазначила, що орендна плата була нарахована, однак позивач її не отримував у відповідача і саме за таких обставини дійсно виникла заборгованість по її оплаті. На день розгляду справи судом, продовжувала представник відповідача, дана заборгованість погашена повністю. Заслухав пояснення учасників розгляду, судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Позивач має у власності земельну ділянку площею 1,9631 га (а.с.66 - 71). 25 грудня 2006 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,9631 га (пункт 2), яким, серед іншого, визначено, що він укладений на 20 років (пункт 8), нормативна грошова оцінка землі становить 32 196 гривень (пункт 5); 7% від орендованої земельної ділянки передається безкоштовно (пункт 7); орендна плата вноситься в кінці року, після закінчення збору врожаю і видається до 31 грудня поточного року (пункт 11); розірвання договору здійснюється, в тому числі, за рішення суду на вимогу однієї з сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором (пункт 38) (а.с.5 - 6, 62 - 65). Того ж дня, відповідно до акту приймання - передачі, земельна ділянка була передана відповідачеві (а.с.7). Заступник начальника управління держземагенства у Житомирській області листом від 10 липня 2015 року повідомив представника позивача, що вартість земельної ділянки його довірителя станом на 2012, 2013 та 2014 роки становила 67 023 гривень (а.с.8). Заступник начальника інспекції ДПІ у Житомирській області листом від 8 травня 2015 року проінформував, що [PERSON] в період часу з 2012 по 2014 роки доходів не отримував (а.с.9-10). Позивач заявою від 23 грудня 2015 року повідомив відповідача, що отримав орендну плату за 2013 - 2014 роки і претензій з цього приводу не має (а.с.52). Інші матеріали (а.с.53 - 62) свідчать про виплату орендної плати за 2012 - 2015 роки включно. Матеріали з податкової інспекції свідчать про сплату позивачеві орендної плати за згадувану земельну ділянку, хоча і з запізненням (а.с.75 - 94). Представник відповідача, в судовому засіданні, зазначила, що основною підставою невиплати орендної плати позивачеві стало те, що останній не з'являвся до відповідача із проханням надати таку плату. В СТОВ "МЛИНИЩЕ" визначена процедура, яка розповсюджується на усіх орендодавців, за якою останні самостійно з'являються та отримують або гроші або продукцію. Інформація про наявність коштів або продукції на підприємстві вивішується на дошках оголошень. З цією метою орендодавці приходять на підприємство, заповнюють заяви із визначенням отримання бажаного (грошей або продукції) та проводиться оплата. Інші, за бажанням та після надання необхідних реквізитів, отримують орендну плату шляхом перерахування коштів на банківські рахунки. Однак, остання процедура вимагає, знову ж таки, активних дій від орендодавців - повідомлення банківських реквізитів отримувача коштів. Саме за таких обставин і виникла заборгованість із орендної плати. Мало того, представник відповідача зазначила, що після звернення до суду із позовом позивач самостійно виконав вищеописані умови виплати орендної плати, а саме з'явився на підприємство та отримав гроші за здачу землі в оренду. Таку інформацію представника відповідача, про те, що він сам приходив на підприємство задля отримання коштів, в судовому засіданні підтвердив і сам позивач. В судовому засіданні позивач, на запитання головуючого, зазначив, що був у директора СТОВ "МЛИНИЩЕ" в 2012, 2013, 2104 роках по питанню розірвання договору оренди, однак не просив його здійснити оплату за орендовану земельну ділянку. Причину, за якою позивач не просив здійснювати орендну плату, заявник суду не повідомив. Договір оренди землі не регламентує порядок здійснення орендної плати. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 (права та обов'язки орендодавця та орендаря) цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України (2768-14) та іншими законами України (ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі"). Проаналізував зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Досліджені матеріли, на переконання суду, не свідчать про порушення відповідачем умов договору, в частині невиконання обов'язків щодо виплати орендної плати, адже сам позивач чинив цьому перешкоди, не з'являючись на підприємство за платою. Відповідач, в свою чергу, був позбавлений можливості провести оплату за фізичної відсутності позивача, адже інший варіант здійснення оплати, шляхом перерахування коштів на рахунок, не був задіяний між даними сторонами. Чергове підтвердження дійсних намірів позивача - розірвати договір оренди, а не отримувати платню, підтвердив останній власними поясненнями в судовому засіданні на запитання головуючого. Такі дії позивача, суд вважає, підтверджують його дійсні наміри розірвати договір, а навмисно не отримувати плату та тим самим провокувати порушення зобов'язання відповідачем. В свою чергу, положеннями ст. ст. 610, 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання, шляхом його невиконання або виконання з порушеннями, настають правові наслідки, зокрема припинення зобов'язання шляхом його розірвання. Суд наголошує на тому, що порушень зобов'язання зі сторони відповідача, які б були підставами для розірвання договору оренди суду наведено не було. Не виплата орендної плати, за наведених обставин, суд вважає, не стверджуює про порушення зобов'язання відповідачем. Не приймає до уваги суд і твердження позивача в частині здійснення орендної плати в обсягах нижче за встановлених законодавством з наступних підстав. Правочином обумовлено орендну плату в розмірі 300 гривень на рік. Однак, як свідчать матеріали справи позивач отримував таку платню, за оспорюваний час, в розмірі 2 795, 98 гривень за 2015 рік (а.с.61), по 1 765, 65 гривень за 2012, 2013 та 2014 роки (а.с.53 - 59), що, враховуючи положення пункту 7 правочину, відповідає вимогам законодавства, а тому і такі твердження позивача суд вважає голослівними. Посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду України за наслідками розгляду справи № 6 - 17цс11 зазначених висновків суду не спростовують та не може бути застосовано у даній ситуації з огляду на наступне. Дійсно у згадуваних рішеннях йдеться про розірвання договору оренди землі саме з підстав систематичної невиплати орендної плати. Остання, зокрема, також була виплачена власникові земельної ділянки після звернення до суду із подібним позовом. Разом з тим, такі судові акти, враховуючи текст рішення суду апеляційної інстанцій (номер в реєстрі - 12113998), не містять встановлених фактів навмисної бездіяльності орендодавця щодо не отримання орендної плати з метою подальшого звернення до суду із позовом про розірвання такого правочину. Враховуючи встановлене в даному судовому засіданні та в іншій судовій справі, суд вважає, що дані спори різняться і правовий висновок у згадуваній справі не може бути застосований до даних правовідносин. Витяги податкових звітів на наданих сторонами зазначених висновків суду не спростовують. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed