Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

23 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказав, що 27 листопада 2015 року в м. Київ сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Згідно постанови Печерського районного суду міста Києва, [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи вищевикладене, позивач прийняв рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату [PERSON] на підставі страхового акту № 00181671 від 26.02.2016 року страхового відшкодування у розмірі 91 728 гривень 44 копійки. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «СК «Уніка» грошові кошти в сумі 41728 гривень 44 копійки та стягнути судові витрати в сумі 1 378 гривень. Представник позивача подав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача та відповідач подали до суду клопотання, в якому вказали, що позов визнають у розмірі, визначеному експертизою та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Представник третьої особи подав до суду клопотання, в якому просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 листопада 2015 року в м. Київ сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Згідно постанови Печерського районного суду міста Києва, [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.18). Цивільно-правову відповідальності власників наземних транспортних засобів, пов'язану з експлуатацією автомобіля [NUMBER] позивачем застраховано в ПрАТ «СК «Уніка», а відповідачем, пов'язану з експлуатацією автомобіля [NUMBER] застраховано в ПрАТ «СК «Брокбізнес». Зважаючи на зібрані документи, позивач прийняв рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату [PERSON] на підставі страхового акту № 00181671 від 26.02.2016 року страхового відшкодування у розмірі 91 728 гривень 44 копійки (а.с.6). Ліміт страхової суми за полісом відповідача [PERSON] становить 50 000 гривень, які третьою особою ПрАТ «СК «Брокбізнес» було відшкодовано. Тож відповідно позивач просив суд стягнути з відповідача 41728 гривень 44 копійки, тобто суму, яка не відшкодована за завдані збитки дорожньо-транспортною пригодою. Відповідач з такою сумою не згоден, тож судом було призначено автотоварознавчу експертизу, згідно висновку якої, вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу, якого зазнав транспортний засіб марки «Ауді» державний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталася 27.11.2015 року в м. Києві, на момент ДТП складає 61 073 гривні 98 копійок (а.с.160-165). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами спору регулюються положеннями ст. 22 ЦК України та параграфу 1 глави 18 цього Кодексу. Так, відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування і в тому числі на відшкодування втрат, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) і що має місце у даному спорі. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, судом не з'ясовувалися та не досліджувалися питання щодо факту дорожньо-транспортної пригоди та вчинення її саме відповідачем, оскільки за постановою Печерського районного суду м. Києва у справі про адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП № 757/46524/15-п від 15.01.2016 року винним в дорожньо-транспортній пригоді визнаний лише він, тобто, що пригода сталася лише з його вини. Сам відповідач також не заперечував своєї вини у дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль, який застраховано в ПрАТ "СК "Уніка". Досліджуючи факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди в наслідок згаданої пригоди та причинного зв'язку з нею, судом встановлено, що факт заподіяння матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER] є безперечним. Розмір шкоди, завданої [PERSON] стверджено висновком автотоварознавчої експертизи від 27.04.2017 року № 21816/16-54 (а.с.160-165), який не викликає у суду жодного сумніву. За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілої сторони може зобов'язати особу, яка спричинила шкоду майну, відшкодувати його в натурі або відшкодувати спричинені збитки у повному розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальними правилами відшкодування матеріальної шкоди, визначеними ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала і остання звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 закону). Згідно ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законногокористувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається із отриманих у справі доказів, страховик в особі ПрАТ «СК «Брокбізнес»» провів позивачу страхове відшкодування заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди в сумі 50000.00 грн. (ліміт відповідальності за договором 50 000 грн.). Разом з тим, вказана сума страхового відшкодування не покриває фактичних затрат, необхідних на усунення наслідків заподіяної належному позивачу автомобілю внаслідок пригоди матеріальної шкоди, а саме не покриває вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «AUDI», вартість якого відповідно до експертного висновку становить 61073 гривні 98 копійок (а.с.160-165). Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обставин позову, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди в сумі 11073,98 грн. (61073,98-50000 грн. = 11073,98 грн.). Такий висновок суду узгоджується з положеннями ст.ст. 22, 1166, 1188 ЦК України та висновком Верховного Суду України, що міститься у постанові цього суду від 26.10.2016 року у справі № 6-954цс16 в тім, що постраждалий в ДТП має право стягнути шкоду безпосередньо з особи, яка її спричинила, навіть якщо цивільно-правова відповідальність цієї особи застрахована. Тож враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial