Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

В поданій до суду заяві ТЗОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку громадян ТзОВ «Вектор Плюс», як правонаступник ПАТ «Сведбанк» просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1701/0608/71-102 від 18 червня 2008 року на суму 196663,8 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 червня 2008 року ПАТ «Сведбанк» уклав кредитний договір з [PERSON] на суму 27600 дол. США. З метою забезпечення виконання даного договору між позивачем та відповідачем того ж самого дня було укладено іпотечний договір, згідно якого кредитодавцю в іпотеку передано квартиру за адресою : [ADDRESS]. [PERSON] допустив заборгованість по кредитному договору, а тому позивач вважає , що наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилається на те, що ТзОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс » є правонаступником ПАТ «Сведбанк» згідно договору факторингу від 28 листопада 2012 року, та договору про відступлення прав за іпотечними договорами, а тому має право вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача позову не визнав. Посилається на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор Плюс» подано позов до суду як правонаступником ПАТ «Сведбанк». Однак належних документів щодо правонаступництва позивачем не надано. Факторингова компанія «Вектор Плюс» належним способом не повідомила відповідача як боржника про уступку Банком права вимоги, укладення 28 листопада 2012 року договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечним договором , а тому у боржника-відповідача не виникло зобов»язання перед Позивачем по виконанню умов кредитного договору та договору іпотеки. Позивач не має права вимоги на стягнення коштів по кредитному договору, та права звернення стягнення на предмет іпотеки. Верховною Радою України встановлено мораторій на звернення стягнення на нерухоме майно по кредитних договорах в іноземній валюті. Безпідставною є вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення відповідача з квартири, котра є предметом іпотеки, так як підстав для виселення відповідача та членів його сім'ї без надання іншого житла немає. Інше житло Банк боржнику не пропонуєтому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. Вислухавши представника позивача , представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про те, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав. Суд вважає, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не має права вимоги до [PERSON], так як позивачем не надано належних доказів правонаступництва по кредитному та іпотечному договорах укладеному між «Вектор Плюс» та ПАТ «Сведбанк». Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» подавши позов до суду як правонаступник ПАТ «Сведбанк», не надало належних документів щодо правонаступництва по факторинговому договору, та договору про відступлення прав за іпотечним договором. Згідно ч. 2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. До позовної заяви додано копії документів договір факторингу від 28 листопада 2012 року, договір про відступлення прав за іпотечними договорами, які належним способом не завірені. В додатках відсутній належно завірений договір про уступку вимоги за іпотечним договором між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторинговою компанія «Вектор Плюс». Вказане свідчить, що такий договір належним чином не укладався, нотаріально не посвідчувався . В наданих копіях реєстру та Витягу з додатку до договору про передачу прав за іпотечними договорами немає підписів сторін, печаток інших обов"язкових реквізитів, тощо. Витяг з додатку до Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року не завірений нотаріально, тоді як сам договір нотаріально засвідчений. Додаток №1 до Договору не містить відомостей про відступлення прав саме за іпотечним договором від 18 червня 2008 року. Цей Додаток належним чином не завірений. Між тим, згідно ч.3 ст.24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відсутні відомості про державну реєстрацію відступлення прав, а саме за іпотечним договором від 18 червня 2008 року. Наданий позивачем Витяг з державного реєстру іпотек не містить відомостей про те, що зміна іпотекодержателя проведена саме за договором між ПАТ «Сведбанк» та позичальником [PERSON]. ПАТ «Сведбанк», а також Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» належним способом не повідомили відповідача, як боржника про уступку Банком права вимоги, укладеним 28 листопада 2012 року згідно договору факторингу № 15. Між тим, відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель зобов'язаний письмово п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Відповідно до п.2.2. Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року новий іпотекодержатель протягом двадцяти днів з моменту набуття чинності цим договором зобов»язаний надіслати Боржнику (Іпотекодавцю) письмове повідомлення про відступлення прав за іпотечним договором на користь Нового Іпотекодержателя за формою, наведеною в Додатку №2 до цього Договору. Всупереч вказаного пункту Договору позивач не повідомив Боржника-відповідача про відступлення первісним Іпотекодержателем своїх прав Новому Іпотекодержателю, а тому у Боржника-відповідача не виникло зобов»язання перед Позивачем по виконанню умов кредитного договору та договору іпотеки. Відповідно до п.11 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання Іпоткекодавцем Основного зобов»язання повністю або частково. При настанні зазначених випадків Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень Основного зобов»язання та зобов»язань, передбачених цим Договором,у строк, який не перевищує тридцяти календарних днів, та попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога залишається без задоволення Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору. Позивач не повідомив відповідача належним способом про звернення стягнення на предмет іпотеки, не надіславши повідомлення про усунення порушень. Доказів направлення [PERSON], як позичальнику та іпотекодавцю повідомлення про звернення стягнення на заставне майно у зв»язку з непогашенням заборгованості та отримання ним таких повідомлень позивач не надав. Наявна в справі «Досудова вимога від 15 листопада 2013 року» не може вважатися належним доказом повідомлення відповідача [PERSON] про усунення порушення та звернення стягнення на предмет іпотеки. Відсутні докази про вручення цієї вимоги боржнику. Ця вимога не відповідає по формі та змісту вимогам, що ставляться до подібного роду документів не підписана керівником, не завірена печаткою. Підписана особою (представником), повноваження якої не підтверджені належним документом довіреністю. Міститься печатка для документів, а не печатка Товариства. До зазначеної вимоги не приєднано документи (договір факторингу, уступки права вимоги тощо), що підтверджують право вимоги позивача. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивач не надав суду достовірних доказів щодо наявності у нього відповідно до Закону України «Про іпотеку» безспірного права звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд знаходить безпідставною вимогу позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення відповідача з квартири, котра є предметом іпотеки . Така вимога позивача суперечить нормам матеріального права. У відповідності до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. В квартирі, що є предметом іпотеки, окрім боржника зареєстровані та проживають його дружина [PERSON], неповнолітня дочка, [PERSON], [INFO]. У випадку виселення будуть порушені не тільки права боржника, а й права дружини. Звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача порушить також житлові права малолітньої дитини [PERSON], яка не має іншого житла. Виселення дитини суперечить вимогам ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», яка передбачає захист прав дітей при вчиненні правочинів щодо майна і житла; ст.ст.17,18 Закону України «Про охорону дитинства», котрі передбачають права дітей на майно і житло. Зокрема до дружини та дитини відповідача позов про виселення не пред»являвся. У відповідності із вказаними нормами права звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] може бути проведене лише після виселення іпотекодавця та інших осіб, котрі проживають в спірному будинковолодінні . При цьому всім їм має бути надано у власність інше постійне благоустроєне житло в тому ж населеному пункті з розрахунку забезпеченості житлом не менше середніх норм. Відповідно до ст. 113 ЖК України надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам статті 50 цього Кодексу. Згідно ст. 50 того ж Кодексу жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. Згідно до п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» позови про виселення з наданням іншого жилого приміщення (статті 114, 114-1, 117, 125, ч.3 ст.132 ЖК) не можуть бути задоволені, якщо надане приміщення не відповідає санітарним і технічним вимогам. Вирішуючи це питання, суд має враховувати як визначений згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 р. № 189 "Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання" перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) визнаються невідповідними санітарним і технічним вимогам, так і інші конкретні обставини (стан здоров'я, склад сім'ї тощо). Відповідне санітарним і технічним вимогам інше жиле приміщення може бути меншим, ніж займане, і менш благоустроєним, але разом з тим воно має відповідати вимогам, що виключають визнання особи, яка поселилась в ньому, потребуючою поліпшення житлових умов, у тому числі у зв'язку з проживанням в одній кімнаті осіб різної статі старших за дев'ять років, крім подружжя. В позовній заяві не зазначено, яке саме постійне житло Товариство зобов'язується надати іпотекодавцю та члену його сім»ї в зв'язку з виселенням з квартири, що є предметом іпотеки. А тому виселення в даному випадку є не допустимим. Вимога позивача про зняття відповідачки з реєстраційного обліку не ґрунтується на нормах матеріального права, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідно до ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. А тому не може бути звернуте стягнення на майно боржника [PERSON] також в силу вимог зазначеного Закону. Керучись ч. 1 п. 1 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", ст. ст. 10, 11, 169, 212, 213-215 ЦПК України, суд-

Outcome: dismissed