Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, який представник підтримав в судовому засіданні та пояснив, що відповідно до укладеного договору № IFSWGK00000017 від 09.10.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 23 100 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму щалишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.10.2026 року. Згідно умов кредитного догвору відповідач зобов'язався щомісячно в період сплати надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договром ПАТ КБ "Приватбанк" з відповідачем укладено договір іпотеки №IFSWGK00000017, згідно якого відповідач надав в іпотеку квартиру загальною площею 62.50кв.с., житлового площею 37.40 кв.м., в [ADDRESS], обумовлена сторонами договору вартість квартири 126 250 грн. У порушення норм закону та умов кредитного договору відповідач належним чином зобов'язання за кредитнгим догвором не виконує, що призвело до збитків позивача. У зв'язку із даними порушеннями зобов'язань за відповідачем виникла заборгованість, яка станом на 02.06.2014 року становить 20466,89 [Долар США] та складається із: 17085,71 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 2 940,94 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 440,24 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним догвором звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідач в судовому засіданні щодо позову заперечив та пояснив, що останнім часом у зв"язку з матеріальним становищем та значно високим курсом долара США до гривні у нього виникла заборгованість по сплаті кредиту, який він постійно сплачує, але не у тому розмірі, який передбачено договором. Вважає, що шкоди банку не заподіяв, в подальшому не відмовляється від сплати кредиту, а тому просить суд у позові відмовити. Суд вважає, що позов безпідставний і не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно укладеного кредитного договору № IFSWGK00000017 від 09.10.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 23 100 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.10.2026 року. 09.10.2006 року в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки №IFSWGK00000017, згідно якого відповідач надав в іпотеку квартиру загальною площею 62.50кв.с., жтлового площею 37.40 кв.м., в [ADDRESS], обумовлена сторонами договору вартість квартири 126 250 грн. Відповідач під час повернення кредиту порушив умови кредитного договору так як сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються в повному розмірі. Згідно розрахунку банку, заборгованость станом на 02.06.2014 року становить 20466,89 [Долар США] та складається із: 17085,71 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 2 940,94 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 440,24 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і у встановлений законом строк. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність (оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості. У відповідності до п.22 підписаного між сторонами договору іпотеки від 14.02.2008 року, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п.16.7.1,16.7.2.,16.9 цього договору відповідно до розділу V ЗУ «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого надпису нотаріуса. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Однак, у відповідності до п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» 1304-VI від 3.06.2014р.,який набрав чинності 7 червня 2014 року, зазначено, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; Згідно з п.3 цього ж закону цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, квартира відповідача, яка знаходиться в іпотеці у позивача, є місцем постійного проживання відповідача, кредит було оформлено в іноземній валюті та укладено належним чином договір іпотеки у відповідності до ЗУ «Про іпотеку», у відповідача відсутнє інше нерухоме житлове майно для проживання, а площа квартири, що є в іпотеці становить : загальна площа 62.50кв.м., житлова - 37.40 кв.м. Станом на день прийняття даного рішення Верховною Радою України не прийнято закону, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої у іноземній валюті, порядок погашення - урахування курсової різниці, а також порядок списання пені та штрафів. Наведене підтверджується представленими суду матеріалами - розрахунком заборгованості за кредитним договором, копією письмової вимоги, копією кредитного договору, копією договору іпотеки, копією довідки №241170, копією банківської ліцензії, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, копією паспорта, довідкою КП "Житлоінфоцентр" з якої вбачається, що [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться під іпотекою та іншими перевіреними в судовому засіданні доказами. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed