Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити порядок користування земельною ділянкою площею 517 кв.м, наданої в користування відповідно до рішення Херсонського міськвиконкому № 147 від 17.02.1955 року та розташованої по [ADDRESS] , згідно із частками у праві власності на житловий будинок. В обґрунтування позову вказала, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною будівель та споруд, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2016 р. Інша 51/100 частин житлового будинку належить відповідачу. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 517 кв.м наданої у користування згідно рішення міськради від 17.02.1955 р. №147. У добровільному порядку вирішити питання щодо порядку користування земельною ділянкою не видалось можливим. Ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 26.03.2019 року (суддя Дорошинська В.Е.) року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання без виклику сторін, призначено судову будівельно-технічну експертизу. 17 квітня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки між ним та попередньою власницею домоволодіння порядок користування земельною ділянкою визначений рішенням суду та зазначений спір врегульовано, новий власник в особі позивача, набуваючи права власності на житловий будинок набула право користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 29.05.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Дорошинська В.Е. не може продовжувати розгляд справи, через відсторонення від здійснення правосуддя, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/5257/19. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В. від 03.06.2019 року прийнято справу до провадження, призначене підготовче засідання. 06.06.2019 року від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивачка посилається на відсутність в договорі купівлі-продажу будь-яких посилань на порядок користування земельною ділянкою. 26.07.2019 р. від відповідача [PERSON] повторно надійшов відзив на позов, аналогічний за змістом відзиву, поданому у березні 2019 року. 13.04.2020 року до суду надійшов висновок судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. В судовому засіданні 21.04.2021 року суд ухвалив (усна ухвала з занесенням до протоколу судового засідання) поновити стороні позивача строк на подання додаткових доказів у вигляді додаткової експертизи, розгляд справи відкладено для ознайомлення сторони відповідача з вказаним вище доказом. В судове засідання сторони не прибули, від представників позивача та відповідач надійшли заяви про проведення судового засідання у їх відсутність. Представник позивачки адвокат Рева С.В. просила задовольнити позов, визначити порядок користування земельною ділянкою за 1 варіантом додаткової експертизи від 20.12.2020 року. Представнк відповідача адвокат Літвінов О.О. просив відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власницею 49/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі-продажу від 31.03.2016 р., зареєстрований у реєстрі за №1550, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №56810965 від 06.04.2016 р. (арк. справи 9-12). Відповідач [PERSON] є другим співвласником домоволодіння, якому за рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 07.08.2014 р. (набрало законної сили 8.08.2014 р.) виділено в натурі житловий будинок літ. «Б», сіни літ. «б», сіни літ «б1», сіни літ. «б2», гараж літ «Д», водопровід № 1, ворота № 3 та огорожу № 4, що становить 51/100 частину від усього домоволодіння (арк. справи 31-32). Вказаним рішенням визначений порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, що розташована за адресою [ADDRESS] ,\~\~відповідно\~\~до якого виділено у користування: [PERSON] частину земельної ділянки площею 289,6 кв.м.\~(2-й варіант висновку судової будівельно-технічної\~\~ експертизи № 1405 від 08.05.2014 року);\~\~ [PERSON] (попередня співвласниця домоволодіння) частину земельної ділянки площею 227,6 кв.м., (2-й варіант висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1405 від 08.05.2014 року). Згідно висновку експерта №46 за результатами проведення судової будівельно-земельно-технічної експертизи виконаної судовим експертом Грибковою Н.Г. від 20.03.2020 року, експертом запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою: - співвласнику [PERSON] в особисте користування визначити земельну ділянку 1 пл. 227,6 кв.м, в тому числі під житловим будинок літ «А» з прибудовою літ. «а», ганком, літньою кухнею літ «В» з прибудовою літ. «в», сараєм літ. «К» з виходом на [ADDRESS] ; - співвласнику [PERSON] визначити в особисте користування земельну ділянку 2 площею 289,6 кв.м, в тому числі під частиною житлового будинку літ. "Б" з прибудовами літ. "б", прибудовою літ. "б1", прибудовою літ. "б2", гаражем літ. "Д" з виходом (виїздом) на вулицю Чайковського (арк. справи 54-86). Аналізуючи запропонований варіант, останній фактично є ідентичним тому, що був взятий до уваги та прийнятий судом у рішенні Комсомольського районного суду м.Херсона від 07.08.2014 р. висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1405 від 08.05.2014 р. (арк. справи 92-120). Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової додаткової земельно-технічної експертизи № 33 від 20 грудня 2020 року, що була поведена на замовлення [PERSON] запропоновано через знесення сарая літера «К» додаткові варіанти. - [PERSON] в особисте користування визначити земельну ділянку 1 площею 227,6 кв.м, в тому числі під житловим будинок літ «А» з прибудовою літ. «а», ганком, літньою кухнею літ «В» з прибудовою літ. «в», з виходом на [ADDRESS] ; [PERSON] визначити в особисте користування земельну ділянку 2 площею 289,6 кв.м, в тому числі під частиною житлового будинку літ. "Б" з прибудовами літ. "б", прибудовою літ. "б1", прибудовою літ. "б2", гаражем літ. "Д" з виходом (виїздом) на вулицю Чайковського. Визначена межа поділу земельної ділянки у додатку 1; - [PERSON] в особисте користування визначити земельну ділянку 1 площею 253,4 кв.м, в тому числі під житловим будинок літ «А» з прибудовою літ. «а», ганком, літньою кухнею літ «В» з прибудовою літ. «в», з виходом на [ADDRESS] ; [PERSON] визначити в особисте користування земельну ділянку 2 площею 263,8 кв.м, в тому числі під частиною житлового будинку літ. "Б" з прибудовами літ. "б", прибудовою літ. "б1", прибудовою літ. "б2", гаражем літ. "Д" з виходом (виїздом) на вулицю Чайковського. Визначена межа поділу земельної ділянки у додатку 2. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Матеріали цивільної справи, а також оглянутої інвентарної справи на домоволоінння [ADDRESS] не містять рішення виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящихся від 17.02.1955 року за № 147 про виділення у користування земельної ділянки площею 517 кв.м (як зазначає позивачка у позовній заяві) або 517,2 кв.м (як зазначено у довідках-характеристиках МБТІ від 03.10.1983 р. та 18.09.1984 р. арк. справи 72, 82 зворотній бік інвентарної справи). Тобто, на час вирішення спору в суді земельна ділянка знаходиться у безстроковому користуванні співвласників домоволодіння [ADDRESS] , не є сформованою земельною ділянкою в розумінні\~статті 79-1 Земельного кодексу України. Земельна ділянка перейшла у користування сторін разом з житловим будинком, відповідно до\~статей 377 ЦК України\~та 120\~ЗК України. Підставою позову не є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, порядок користування якою був визначений, а встановлення нового порядку користування земельною ділянкою. Стороною відповідача заявлені вимоги не визнаються, він вважає сприйнятим визначений прядок користування за рішенням суду. Рішення органу місцевого самоврядування про надання сторонам земельних ділянок у власність чи користування після того, як вона стали власниками частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, не приймалося і сторонами таких доказів суду не представлено. Отже, право користування земельною ділянкою зберігається за сторонами до його належного переоформлення, а саме дотримання процедури та виготовлення правоустановлюючих документів на земельні ділянки, які перебувають у їх користуванні. На день розгляду справи, спірна земельна ділянка не була визначена як об`єкт цивільних прав, оскільки не була сформована, не виготовлено технічної документації та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не проведена державна реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та не присвоєно кадастровий номер на земельну ділянку. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в своїй\~постанові № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ»\~якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Порядок користування земельною ділянкою був визначений за рішенням суду, доказів існування будь-яких інших домовленостей щодо користування спірної земельною ділянкою матеріали справи не містять та сторонами до суду не подавались. Суд вважає, що новий співвласник домоволодіння не позбавлений права на встановлення іншого порядку користування земельною ділянкою. В той же час, суд вважає, що стороною позивача не доведено, що визначений судовим рішенням порядок користування земельною ділянкою порушує будь-які її права, її необізнаність про існування судового рішення не є безумовною підставою для встановлення іншого порядку користування земельною ділянкою, оскільки відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України (в редакції, як на укладення договору купівлі-продажу, так і на час розгляду справи в суді) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), а такими умовами є рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 07.08.2014 р. Аналогічні положення містить і ч.2 ст. 120 ЗК України. Позивачкою жодним чином не мотивовано необхідність зміни порядку користування земельною ділянкою, а посилання у додатковій експертизі про знесення сараю літ. «К», що належить позивачці жодним чином за відсутності обґрунтування зміни конфігурації межи поділу земельної ділянки не заслуговують уваги. Сама по собі ймовірно необізнаність про рішення суду не є підставою встановлення нового порядку користування земельною ділянкою. Відповідно до частини третьої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною другою статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При застосуванні положень статті 120 ЗК України, у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року № 6-2цс15. Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Проте право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватися до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Тому право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Наведене стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні, до її приватизації або за договором оренди. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість позивачкою необхідності зміни вже визначеного судовим рішенням порядку користування земельною ділянкою та відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Стороною відповідача не заявлено про наявність судових витрат. За ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 24 вересня 2021 року. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed