Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. 11 вересня 2017 р. [PERSON] звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 10 травня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3298, яким стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 140 872 грн. 67 коп. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що в серпні 2017 р. йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 3298 від 10.05.2017 р. про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 140 872 грн. 67 коп., за кредитним договором від 14 вересня 2012 р. укладеним між ним та відповідачем шляхом підпису заяви-анкети про приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг". Вважає, що вказаний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] з істотним порушенням ст.ст. 87, 88 Закону України "Про виконавче провадження" та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", приписів Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5, Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, за відсутності первинних документів, оформлених у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", на підставі яких могла виникнути заборгованість та які б могли посвідчувати розмір заборгованості, за період, який перевищує 3 роки, тобто поза строком позовної давності, без підтвердження безспірності, за наявності спору про право, при тому, що відповідачем він не повідомлявся про наявність заборгованості. Тому приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором, попередньо не переконавшись та не отримавши від банку документів, які б підтвердили, що вказана заборгованість є безспірною та зі спливом строків позовної давності. Ухвалами Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2017 року, від 23 листопада 2017 року, від 07 грудня 2017 року, від 13 грудня 2017 року, від 22 грудня 2017 року, від 29 грудня 2017 року задоволені самовідводи та відводи визначених суддів даного суду Криворученка Д.П., Майбороди С.М., Меженнікової С.П., Кухти В.О., Хоменко Л.В., Олещенко В.І., а розпорядженням голови Чернігівського районного суду Чернігівської області Криворученко Д.П. справа передана на розгляд до Ріпкинського районного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області Сташківа В.Б. від 9 січня 2018 року прийнято справу до свого провадження. Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] подав в установлений строк подав відзив на позовну заяву від 25 січня 2018 р., в якому просив в задоволенні позову відмовити, виходячи з того, що: - 14.09.2012 р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено Договір про укладення банківських послуг б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит шляхом встановлення банком кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків та інших платежів передбачених Тарифами банку; - у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов вказаного договору, останньому було направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, проінформувавши останнього про розмір заборгованості, яка залишена без уваги останнім; - [PERSON] жодним чином не оспорював та не оспорює, виниклу перед банком заборгованість за кредитним договором; - 10 травня 2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3298, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 140 872 грн 67 коп.; - вказаний виконавчий напис вчинений відповідно до чинного законодавства, на підставі всіх необхідних документів, які передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, які засвідчують безспірність заборгованості, зокрема виписки банку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення боргу за кредитним договором, доказів направлення [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором; - позивач протягом 2013-2014 р.р. вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання ним боргу та про переривання строків позовної давності у відповідності до ст. 264 ЦПК України. У відповіді на відзив від 13.03.2018 р., представник позивача [PERSON] просила відхилити доводи, викладені у відзиві представника ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, виходячи з того, що: - матеріали справи не містять жодного доказу укладення саме кредитного договору; - у відзиві представник відповідача визнає, що виконавчий напис вчинено за відсутності оригіналу кредитного договору; - відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 14.09.2012 р. бажаний кредитний ліміт встановлений у розмірі 0 грн., тобто сума кредиту не узгоджена сторонами, що свідчить про те, що він не містить всіх істотних умов договору; - відповідачем не додано жодних достовірних та беззаперечних доказів стосовно первинних документів, які встановлюють розмір заборгованості позивача. В судових засіданнях, які відбулися 5 квітня 2018 р. та 11 квітня 2018 р., в режимі відеоконференції з Чернігівським районним судом Чернігівської області: - представник позивача [PERSON] позов підтримала, з підстав викладених в позові та з урахуванням відповіді на відзив. Додатково зазначила, що [PERSON] не оспорював заборгованість за кредитним договором; - представник відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що представник позивача у відповіді на відзив фактично змінила підставу позову, що заборонено ЦПК України, для цього існує інший порядок. Позивач [PERSON], приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] та представник Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в судове засідання не з'явились, в заявах просили розглядати справу у їх відсутність. Заяв по суті справи, а саме пояснень третьої особи щодо позову або відзиву не надавали. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 14.09.2012 р. підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.09.2012 року вбачається, що станом на 31.03.2017 року [PERSON] має заборгованість за кредитом в 140 872 грн 67 коп., яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 581 грн. 91 коп.; - заборгованість за відсотками у розмірі 114 806 грн. 35 коп.; - заборгованості з комісії та пені у розмірі 3 300 грн.; - заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; - заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 6 684 грн. 41 коп.. 10 травня 2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3298, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 14.09.2014 р. та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2017 р., грошових коштів в сумі 140 872 грн 67 коп., з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 581 грн. 91 коп.; - заборгованість за відсотками у розмірі 114 806 грн. 35 коп.; - заборгованості з комісії та пені у розмірі 3 300 грн.; - заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; - заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 6 684 грн. 41 коп., стягнення здійснюється за період з 14 вересня 2012 року по 31 березня 2017 року (а.с. 162). Вказаний виконавчий напис було здійснено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі наступних документів: - заява представника ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] від 20.04.2017 р. про вчинення виконавчого напису за вказаних кредитним договором, з копією довіреністю на представника, копією паспорту останнього, інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей (а.с. 127, 135-139); - розрахунок заборгованості за договором б/н, укладеного 14.09.2012 р. між сторонами, станом на 31.03.2017 р. (а.с. 128-129); - письмова вимога до [PERSON] про усунення порушень за договором б/н від 14.09.2012 р. (а.с. 130); - копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.09.2014 р. (а.с. 131); - документи потового відділення зв'язку про відправлення письмової вимоги [PERSON] (а.с. 132); - виписки та витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 133, 134). 1 серпня 2017 р. уповноваженим державним виконавцем Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3298 від 10.05.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 14.09.2014 р. та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2017 р., грошових коштів в сумі 140 872 грн 67 коп. (а.с. 15). Мотивована оцінка аргументів сторін, встановлення порушень прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, норми права, які застосовує (не застосовує) суд, та мотиви їх застосування (не застосування). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В ч.1 ст. 1 Закону України "Про нотаріат" дано визначення поняттю "нотаріат в Україні", яким є це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів та передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з правового аналізу даних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6- 887 цс17). Слід відмітити, що відповідно до п. 1.10 розділу 1 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою НБУ № 254 від 18 червня 2003 року, особовий рахунок рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Обовязкові реквізити особових рахунків та виписок банку з них встановлені п. 5.5 Положення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан\~\~ особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на\~\~ отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення). Виписка банку це єдиний на сьогодні документ, що підтверджує факт надходження грошей на рахунок і списання коштів з рахунка на оплату розрахунково-касових послуг банку. Згідно п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. Проаналізувавши фактичні обставини встановлені судом в сукупності з вказаними нормативними актами, суд робить наступні висновки: - стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано розрахунок заборгованості за договором від 14 вересня 2012 року замість засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яка, на відміну від розрахунку заборгованості, є належним документом, що посвідчує безспірність визначеної до стягнення суми боргу; - твердження представника відповідача про те, що наданий банком нотаріусу розрахунок заборгованості та виписка з рахунку боржника є тотожними документами, ґрунтується на невірному тлумаченні положень права; - стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.09.2014 р. замість оригіналу кредитного договору, який складається в сукупності з Анкети-заяви разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, тобто без [PERSON] із Тарифів обслуговування та без [PERSON] із Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку; - стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано докази направлення письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, але підтвердження отримання вимоги нотаріусу додані не були, що свідчить про те, що приватний нотаріус не впевнився у відсутності заперечень боржника щодо заборгованості. Крім того, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). По справі установлено, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, в розрахунку заборгованості, в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір комісії та пені в сумі 3 300 грн. в одній колонці, без зазначення за яку кількість днів розрахована пеня, без розбиття скільки в цій сумі саме пені, а скільки комісії. Якщо ця сума є пенею, то банком вона нарахована поза межами річного строку спеціальної позовної давності. Щодо тверджень позивача про пропуск загального трирічного строку позовної давності, то суд враховує проведення 13.06.2014 р. та 23.06.2014 р. платежів, що свідчить про переривання строків загальної позовної давності, а відтак в цій частині нотаріус порушень не винив. Виходячи з наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, відтак права позивача порушені, тому позов слід задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 травня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за № 3298 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 140 872 грн 67 коп.. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, з ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути на користь [PERSON].М. 640 грн. судового збору.

Outcome: approved