Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. На обгрунтування своїх вимог посилався на те, що з січня 2009 року працював на посаді водолазного фахівця у Житомирській обласній комунальній спеціалізованій аварійно-рятувальній службі Житомирської обласної ради (далі ЖОКСАРС). Наказом № 39 від 25 червня 2014 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, та оголошено догану. Наказом № 47 від 14 липня 2014 року позивача звільнено на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із систематичним порушенням трудової дисципліни та невиконанням покладених на нього трудовим договором обов'язків. Притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач вважає безпідставним і незаконним, оскільки реалізував своє право, передбачене положеннями ст. 153 КЗпП України та ст.6 Закону України 'Про охорону праці", та відмовився від виконання наказу ЖОКСАРС від 12.06.2014 року №32 щодо участі у пошуково-рятувальній операції через незабезпечення керівником служби дотримання вимог законодавства у сфері охорони праці. Крім того, позивач вказав на відсутність забезпечення грошовим авансом у зв'язку із відрядженням та на факт отримання водолазом виробничої травми 08 червня 2014 року. Одночасно, зазначив про недотримання вимог ст. 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» оскільки, його притягнуто до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди профспілкового комітету. Звільненая позивач вважає незаконним, а наказ № 47 від 14 липня 2014 року про звільнення таким, шо прийнятий з порушенням норм трудового законодавства, оскільки не містить порушення, що стало причиною звільнення та виданий в порушення вимог ст. 43 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» за відсутності попередньої згоди профспілкового органу установи. У зв'язку з чим, просить суд визнати незаконними та скасувати накази відповідача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності і звільнення; поновити на роботі; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 липня 2014 року до дня поновлення на роботі; покласти на начальника Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно- рятувальної служби Житомирської обласної ради Володіна A.B.. як на службову особу, вину у незаконному звільненні, обов'язок покрити шкоду, заподіяну установі у зв'язку з оплатою позивачу часу вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача Сівко Й.Л. проти позову заперечував з підстав викладених у запереченні на позов, зокрема вказуючи на дотримання організаційних заходів з забезпечення безпеки проведення водолазних робіт та на обгрунтованість і законність звільнення позивача. Третя особа без самостійних вимог Володін А.В. в судовому засіданні вказав на відсутність підстав для задоволення позову та на те, що він не є атестованим рятувальником, журналу водолазних робіт не має та не ведеться. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 05 від 21 січня 2013 року прийнятий до Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради па посаду водолазного спеціаліста з 21.01.2013 року. Наказом №47 від 14 липня 2014 року [PERSON] звільнено з посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Пунктом 3 ст.40 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливо у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Отже, при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення, коли та які дисциплінарні стягнення були застосовані до працівника. Судом встановлено, що 25 червня 2014 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за невиїзд на водолазну пошукову операцію в с. Варварівка Олевського району, про що видано відповідачем відповідний наказ за №39. Обгрунтовуючи причини відмови від участі у пошуковій операції та незаконність притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач у позові вказав на недотримання вимог НПАОП 45.24-1.01.91. щодо формування складу водолазної групи з відповідним допуском, оскільки лише одна особа із необхідних трьох осіб призначеного складу водолазної групи мала допуск до виконання водолазних робіт; безпідставне включення до складу групи водолаза [PERSON]. який не з'явився для медичного огляду та відповідних інструктажів з охорони праці не пройшов. Пунктом 2.4.5 Єдиних правил безпеки праці на водолазних роботах (надалі - Правила), які входять до покажчику нормативно-правових актів з охорони праці, затверджених наказом Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 12.04.2012 за № 74 встановлено, що кількість водолазної станції (бригади) при спусках одного водолаза на глибину до 20 м. включаючи керівника групи, становить три особи. В окремих випадках, допускається два водолаза за умови участі особи із допоміжного персоналу, яка має допуск до обслуговування водолазного спуску відповідно до п.2.4.13 Правил. Відповідно до п.2.4.13 Правил особи, які для обслуговування водолазного спуску не входять до штату водолазної станції повинні мати відповідну підготовку та допуск, оформлений наказом підприємства згідно з вимогами п.2.2.1.Указані особи допускаються до забезпечення спуску після проходження інструктажу на робочому місці. Відповідно до вимог п.2.2.1 Правил особа має бути у списку осіб, допущених Водолазною кваліфікаційною комісією до водолазних спусків або списку осіб не водолазної спеціальності, які допущені до обслуговування водолазних спусків. Списки затверджуються відповідним наказом підприємства або навчальної установи. Судом встановлено, що відповідно до наказу №32 від 12.06.2014 року до складу водолазної станції (групи), яка повинна була виїхати на пошукові роботи включено водолаза 1-го классу [PERSON], водолаза [PERSON] та фахівця водолаза 3-го классу - позивача. Водолаза [PERSON] включено на підставі наказа начальника Житомирської міської комунальної рятувальної служби на воді від 11.06.2014 року за №30, яким його відряджено для забезпечення проведення пошукової операції на воді у зв'язку з недостатньою кількістю водолазів у відповідача. (а.с. 34) Крім того, згідно витягу з протоколу №13-14 засідання Водолазної кваліфікаційної комісії від 07.02.2014 року водолаза 2-го класу ІІІ гр. спец. [PERSON] допущено до водолазних спусків, (а.с. 37). Одночасно судом встановлено, що згідно журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці ЖОКСАРС водолазу [PERSON] 12.06.2014 року проведено цільовий інструктаж та останнім пройдено медичний гляд (а.с. 35,36). Таким чином, твердження позивача на недотримання вимог НПАОП 45.24-1.01.91. щодо формування складу водолазної групи, безпідставне включення до складу групи водолаза [PERSON]. яким не пройдено інструктажу з питань охорони праці та медогляду є необгрунтованими і спростовуються вищезазначеним, у зв'язку з чим не приймаються судом до уваги. Крім того, позивач вказує на незаконне покладення на себе начальником ЖОКСАРС Володін A.B. обов'язків з керівництва пошуково-рятувальною операцією та на недотримання вимог НПАОП 45.24-1.01.91. щодо проведення начальником служби особистої перевірки технічного стану спорядження. Пунктом 2.3.7 Правил встановлено, що до керівництва водолазними спусками на глибинах до 20 м. з водолазної станції, укомплектованої персоналом, маючим кваліфікацію «водолаз», може мати допуск особа, яка має кваліфікацію «водолаз» і підготовлена та допущена Водолазною кваліфікаційною комісією до керівництва водолазними спусками. Пунктом 2.3.8 Правил встановлено, що керівник водолазного спуску повинен особисто контролювати проведення робочої перевірки водолазного спорядження спускающимися, страхуючим водолазими. а керівник водолазних робіт згідно п. 2.3.6 Правил здійснює загальне керівництво водолазними роботами. Судом встановлено, що начальник служби ЖОКСАРС Володін Анатолій Васильович згідно витягу з протоколу засідання Водолазної кваліфікаційної комісії від 01.11.2013 року за №115-13 отримав допуск до керівництва водолазними роботами, які не повязані з експерементальними спусками та освоюванням нової техніки, (а.с. 38). Отже, суд не приймає доводи позивача, що начальник служби ЖОКСАРС Володін A.B. не мав права здійснювати загальне керівництво водолазними роботами та повинен був особисто здійснити перевірку технічного стану спорядження. Крім того, позивач вказує на порушення вимог п.2.2.2. НПАОП 45.24-1.01.91, а саме: не було призначено особу, що мала б здійснювати медичне забезпечення безпосередньо під час водолазних занурень на місці їх проведення під час пошуково-рятувальної операції та на недотримання вимог щодо предренсового медичного огляду водія. Пунктом 2.2.2 Правил встановлено, що перед початком водолазних робіт, які виконуються на певних об'єктах, наказом адміністрації повинні бути призначені, керівник водолазних робіт, керівник водолазних спусків, склад водолазної групи, особи, що здійснюють медичне забезпечення, особи, які забезпечують проведення водолазних спусків та робіт В інших випадках всі призначення перед початком водолазних робіт визначаються наряд-завданням. Водолазні роботи, крім рятувальних повинні виконуватися при наявності наряд-завдання (додаток 20) (2.1.1 Правил). Згідно п.2, 3. 4 додатку 20 Правил в наряд-завданні вказуються, зокрема керівники водолазних робіт і спусків, водолазний склад станції (групи), особа, яка здійснює медичне забезпечення, вказівки щодо охорони праці при проведенні робіт. Керівник водолазних робіт в будь-якому випадку несе відповідальність за правильність та достатність необхідних заходів безпеки при здійсненні водолазних робіт, які вказані у наряд-завданні. Якщо керівник водолазних робіт отримує наряд-завдання безпосередньо від адміністрації підприємства, то він повинен, зокрема, перевірити зокрема достатність заходів безпеки, відповідність квапіфікації особи, яка здійснює медичне забезпечення. Відповідно до п. 2.3.6 керівник водолазних робіт відповідає за організацію водолазних робіт у відповідності з вимогами даних Правил та їх безпеку та повинен, зокрема, оформити наряд-завдання на виконання водолазних робіт і передати на водолазну станцію і організувати медичне забезпечення водолазних спусків на об'єкті проведення робіт. Оскільки суду не надано доказів про призначення особи, яка б здійснювала медичне забезпечення під час проведення водолазної пошукової операції 12.06.2014р., та в судовому засіданні сам факт відсутності такого призначення не заперечувався представником відповідача Сівко Й.Л. суд вважає обгрунтованими доводи позивача про порушення керівником водолазних робіт вимог п.2.2.2. НПАОП 45.24-1.01.91. Разом з тим,, судом встановлено, що відповідно до журналу медичного забезпечення водолазів Житомирської обласної спеціалізованої комунальної аварійно-рятувальної служби водолазного фахівця [PERSON] 12.06.2014 року визнано непридатним до виїзду з причин хірургічного втручання, імплантації металевої пластини до кістки правого плеча, перебування на лікарняному з 17.02.2014 по 06.06.2014 року. Дану обставину підтвердила у судовому засіданні свідок - [PERSON], яка і проводила медогляд. Одночасно, суд приймає доводи позивача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності з порушенням ст. 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», без попередньої згоди профспілкового органу оскільки позивач є головою профспілкової організації ЖОКСАРС, статут якої затверджено рішенням Установчих профспілкових зборів працівників ЖОКСАРС від 28 квітня 2014 року, яке оформлено протоколом №1 від 28 квітня 2014 року. Суд не приймає доводи представника відповідача про відсутність легалізації профспілки, оскільки відповідно до пункту 3.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18.10.2000 №11-рп/2000 положення статті 16 Закону в частині встановлення таких умов легалізації профспілок, які фактично пов'язують початок діяльності створеної з метою забезпечення і захисту інтересів працівників організації як профспілки з моментом її реєстрації у відповідних органах, що рівнозначно вимозі про попередній дозвіл на утворення профспілки, не відповідають частині третій статті 36 Конституції України. Отже, відповідно до вищенаведеного рішення Конституційного Суду України, профспілка здійснює представництво і захист трудових, соціально-економічних прав і інтересів членів профспілки з моменту затвердження статуту. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновків про незаконність наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за відмову від участі у пошуково-рятувальній операції, яка відбулась 12.06.2014 року та про необхідність задоволення вимог про скасування наказу Житомирської обласної комунальної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби Житомирської обласної ради від 25.06.2014 р. № 39 "Про догану". Одночасно судом встановлено, що після оголошення позивачеві догани наказом від 25.06.2014 р. № 39 "Про догану", розпорядженням начальника служби ЖОКСАРС від 26.06.2014 року позивачу запропоновано надати письмове пояснення про причини відсутності на робочому місці 26.06.2014 року з 8-30 до 12-00. Пояснення надані 27.06.2014 року. Крім того, судом встановлено, що 1 та 3 липня 2014 року складено акти з приводу запізнення позивача на роботу.(а.с. 27,28). Наказом №45 від 07.07.2014 року в зв'язку з виходом позивача на робоче місце у святкові дні, а саме 28 та 30 червня 2014 року та відкриття складу з робочим обладнанням наказано провести адміністративне розслідування. Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення: чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України: чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147. 148. 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Статтею 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку ( 148,149 КЗпП України). Проте, як встановлено судом інших наказів (розпоряджень) про накладення відповідачем на позивача дисциплінарних стягнень окрім наказу №39 від 25.06.2014 року видано не було, що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні. Враховуючи незаконність наказу від 25.06.2014 р. № 39 "Про догану", яким оголошено догану позивачеві та відсутність інших наказів (розпоряджень) про накладення на позивача дисциплінарних стягнень, суд приходить до висновку про незаконність звільнення позивача на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із систематичним порушенням трудової дисципліни та невиконанням покладених на нього трудовим договором обов'язків. Таким чином, вимоги позову про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування та поновлення на роботі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В сою чергу, згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, починаючи з наступного робочого дня після звільнення - 15.07.2014 року по день ухвалення рішення - 19.12.2014 року становить 11554,25 грн. за вирахуванням податків та обов'язкових платежів з розрахунку: 4396,75 грн. : 43 дн.=102,25 грн.; 113 р.днів х 102,25 грн.=11554,25 грн., де 4396,75 грн. - розмір заробітної плати позивача за два повні останні місяці роботи (грудень 2013р., січень 2014 року), 43 дні - сумарна кількість робочих днів у грудні 2013р. - січні 2014 року, 102,25 грн. - середньоденна заробітна плата позивача, 113 - сумарна кількість робочих днів за період з 15.07.2014 по 19.12.2014 року. Розрахунок середнього заробітку проведено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та на підставі довідки ЖОКСАРС від 19.12.2014 за №115. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11 554 грн. 25 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В частині вимог позивача про покладення на Володіна А.В., як на службову особу вини щодо незаконного звільнення позивача, обов'язку відшкодувати шкоду, заподіяну установі у зв'язку з оплатою вимушеного прогулу слід відмовити, оскільки в розумінні ст. 130 КЗпП України, ст. 15 ЦК України право на звернення з такою вимогою не належить працівнику установи, підприємства. До того ж, Володін А.В. позивачем залучений до справи третьою особою без самостійних вимог, а не відповідачем по справі. Крім того, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає допущенню до негайного виконання.

Outcome: partial