Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

21 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором в загальному розмірі 14061 грн. 84 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування цих вимог позивач вказував, що 06 вересня 2012 року між [PERSON] та приватним підприємством «Гранфінресурс» був укладений договір №215206, за яким Адміністратор (позивач), за згодою учасника (відповідача), зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, або відповідної суми у позику на умовах діяльності програми «Альянс Україна». Відповідно до Додатку № 1 до договору вартість товару складає 15 000 грн. Договором також передбачено одноразовий комісійний внесок в сумі 975 грн., адміністративний платіж - 975 грн., щомісячний загальний платіж - 491, 67 грн., який складається з чистого внеску в сумі 416, 67 грн., та з адміністративних витрат в сумі 75, 00 грн., кількість щомісячних загальних платежів - усього 36, мінімальний платіж становить 283, 34 грн. Відповідно до умов Договору та ст.1 п.1.2. б) Додаток № 2 до Договору у день укладання Учасник (відповідач) сплатив Комісійний внесок в розмірі 975, 00 грн. До отримання Дозволу від Комітету на отримання заявленої грошової суми Учасник вніс 9 щомісячних Загальних платежів. Згідно Протоколу Заходу по розподілу грошового фонду № 34 від 27 червня 2013 року Учасник (відповідач) отримав Дозвіл від Комітету на отримання грошової суми у розмірі 15 000 грн., у порядку та строки передбачені Договором та Додатками до нього Адміністратор надав Учаснику заявлену грошову суму. Відповідно до платіжного доручення № 2897 від 15 липня 2013 року, шляхом перерахування на рахунок [NUMBER], банк одержувач ф-я АТ «УКРЕКСІМБАНК» м. Миколаїв, код банку 334851, одержувач [PERSON], з вирахуванням Адміністративного платежу в розмірі 975 грн., відповідач отримав грошові кошти в розмірі 14 025грн. Додатком № 3 до Договору № 215206 від 06.09.2012 року визначено графік повернення платежів Відповідачем, у відповідності з яким Відповідач повинен був вносити встановлені графіком платежі, в зазначені дати та у визначених розмірах, а саме: чистий платіж - 416, 67 грн. та адміністративні витрати - 75, 00 грн., які щомісячно до 15 числа кожного місяця починаючи з 15.07.2013 року повинні вноситись, кінцева дата повернення грошових коштів визначена як 15.09.2015 рік. Після отримання заявленої грошової суми Відповідач сплатив ще один щомісячний Загальний платіж, після чого припинив виконувати свої зобов'язання, передбачені Договором та Додатками до нього. Таким чином, з обов'язкових, згідно умов Договору 36 -ти щомісячних Загальних платежів, Відповідач на виконання Договору № 215206 сплатив лише 10 таких платежів. Відповідно до п. 9.2 Додатку №2 до Договору № 215206, відповідачу нараховано штраф у розмірі 10 % від суми боргового зобов'язання, зафіксованого в Додатку № 3 до Договору. Станом на 10 жовтня 2014 року заборгованість Відповідача складається з заборгованості по Чистим внескам в сумі - 10 833, 42 грн., заборгованості по Адміністративним платежам - 1 950 грн., заборгованості по штрафу в сумі 1 278, 42 грн., а всього - 14 061, 84 грн. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги ТОВ «Гранфінресурс» підтримала та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги не визнав, вказав, що здійснював платежі належним чином, до зміни рахунку позивачем, який не повідомив про номер нового рахунку, отже заборгованість виникла не з його вини. Справу просив розглянути у його відсутність. Відповідачі [PERSON] (а за договором поруки [PERSON].) та [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце судового розгляду були повідомлені належно, що підтверджується даними поштового повідомлення (а.с. 66-68). За вищевказаного, суд вважає можливим розгляд справи провести у відсутності сторін. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що 6 вересня 2012 року між [PERSON] та приватним підприємством «Гранфінресурс» укладено договір, за яким Адміністратор (позивач) за згодою учасника (відповідача), зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, або відповідної суми у позику на умовах діяльності програми «Альянс Україна». Згідно п. 1.3 Договору, учасник доручив адміністратору використовувати суми чистого внеску для формування фонду реєстру та його розподілу, а також здійснювати оплату товару на користь Учасників Реєстру чи надавати відповідні суми у позику. Статтю 2 Договору передбачено, що учасник зобов'язаний сплатити одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу. Згідно п. 2.1.2 Договору, учасник сплачує не пізніше 15 числа кожного місяця Загальний платіж, який включає Чистий внесок, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми (а.с. 15). Відповідно до Додатку № 2 до цього договору (ст. 4), коли фонд реєстру є достатнім, Адміністратор організовує комітет по розподілу грошового фонду, після вчасної сплати чергового Загального платежу Учасник програми набуває право брати участь у найближчому заході. Згідно п. 4.6 Додатку, у випадку коли у визначений строк проведення заходу, коштів, які утворюють Фонд Реєстру, не вистачило на один захід, то накопичена сума включається до Фонду Реєстру на наступний Захід. Згідно понять, визначених цим Додатком, «Захід по розподілу грошового фонду» - захід по розподілу Фонду Реєстру, за результатами якого надається Дозвіл шляхом механізму, передбаченого цим додатком. «Дозвіл» - право на отримання Товару, на підставі якого Адміністратор проводить оплату товару або надає відповідну суму у позику. Аналіз умов вищевказаного Договору та Умов діяльності програми Альянс Україна свідчить про надання не самої послуги, а права на придбання товару чи отримання суми позики Учаснику за рахунок платежів інших Учасників Реєстру, що має ознаки пірамідальної схеми та такого виду фінансових послуг як адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, що регулюється Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.11-1 ст.4 Закону). Відповідно до ст.1 вказаного Закону, фінансовою установою є юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Такий вид послуг як надання позики юридичною особою також відноситься до фінансових послуг, регулюється вищевказаним Законом (ст.ст.7, 34) та передбачає обов'язкову наявність ліцензії. Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Тобто з правовідносин, що виникли між сторонами норми Закону України «Про захист прав споживачів» є імперативними. Згідно вимог Закону України "Про захист прав споживачів", підстави для визнання правочину недійсним визначені ст. 18, 19 даного Закону. Як зазначається в ст. 19 Закону, недійсними є правочини, вчинені з використанням нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, в тому числі, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Як встановлено із поданих документів, відповідач сплатив кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на його купівлю або отримання кредиту, а позивач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок яких здійснювалась передача права купівлі товару одному з учасників групи, тому суд, на підставі ст. 203 ЦК України, ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», приходить до висновку про нікчемність укладеного між позивачем та [PERSON] договору. Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таке ж роз'яснення містить постанова Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 (п. 4). Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, отже укладені на забезпечення виконання умов цього договору договори поруки із відповідачами [PERSON] та [PERSON] також не створили для сторін цих договорів будь-яких юридичних наслідків, в тому числі відповідальності останніх за невиконання [PERSON] умов Договору від 06.09.2012 року № 215206 та додатків до нього. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Гранфінресурс» відсутні. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed