Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Заступник прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі: Київської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-ті особи: Василівська сільська рада Долинського району, Кіровоградської області, Перша київська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію прав, та передачу спадщини відумерлої територіальній громаді, посилаючись на наступне. Оболонським районним управлінням ГУМВС України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12013110050000759. Під час досудового розслідування встановлено, що 23.09.2009 року секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області Шуляр Галиною Іванівною посвідчено заповіт [PERSON], [INFO] (зареєстровано в реєстрі за №10а). Згідно заповіту [PERSON] заповідала усі права та обов'язки, які їй належать [PERSON]. Померла [PERSON] [INFO]. На підставі вказаного заповіту 05.07.2010 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. посвідчено свідоцтво про право на спадщину (спадкова справа №334/2010, зареєстровано в реєстрі за №7-576). Вказаним свідоцтвом підтверджено виникнення права власності [PERSON] на спадщину [PERSON], яка складається з квартири [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 10.03.1995 року, згідно з розпорядженням №37 від 10.03.1995 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 27.03.1995 і записаного у реєстрову книгу за №775. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.01.2014 №17138824 року квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються самим заповітом, свідоцтвом про право на спадщину, інформаційною довідкою. Прокурор вважає, що існують підстави для вимог про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину, та скасування рішення про державну реєстрацію прав у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що [PERSON], [INFO] особисто право на заповіт не здійснювала. Зокрема, висновком експерта відділу криміналістичних досліджень сектору технічного дослідження документів та почерку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в місті Києві від 28.03.2011 №21/тдд встановлено, що підписи у двох екземплярах заповіту від 23.09.2009 та в графі №9, 19-20 строчці на сторінці 41 в Журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету за 2009 рік виконано не [PERSON], [INFO], а іншою особою. З огляду на зазначене, заповіт, який 23.09.2009 року посвідчено секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Долинського району Кировоградської області Шуляр Галиною Іванівною, [PERSON], [INFO] не складався. Відсутній акт волевиявлення [PERSON] про розпорядження на випадок своєї смерті. Зазначені дії від її імені вчинила невстановлена слідством особа. Враховуючи наведене позивач вважає, що спірний заповіт суперечить Цивільному кодексу України і є підстави для визнання судом заповіту недійсним (ч.1 ст. 203, ст.ст. 215, 1257 ЦК України) Враховуючи відсутність особистого розпорядження [PERSON] на випадок своєї смерті і те, що [PERSON] не призначала своїм спадкоємцем [PERSON], [INFO], на думку позивача, свідоцтво про право на спадщину за заповітом має бути визнано судом недійсним з підстав відсутності у [PERSON] права на спадкування. 08.07.2010 державним реєстратором на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2010 №70576, виданого Київською державною нотаріальною конторою №1, прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. Датою внесення відомостей до Реєстру прав власності на нерухоме майно є 08.07.2010 рік. Враховуючи, що при прийнятті рішення щодо державної реєстрації права власності державним реєстратором в якості документа, що підтверджує виникнення права власності на квартиру прийнято свідоцтво про право на спадщину яке визнається недійсним згідно ст. 1301 ЦК України, позивач вважає, що є підстави для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Також позивач зазначає, що в разі якщо б на спірну квартиру не було протиправно набуто право власності, територіальна громада м. Києва могла б претендувати на вказану квартиру в порядку, передбаченому ст. 1277 ЦК України (відумерлість спадщини). З огляду на зазначене існує порушення суб'єктивного права Київської міської ради, через яку згідно до ст.6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» територіальною громадою міста здійснюється місцеве самоврядування. Враховуючи, що існує спір про право між сторонами, позивач вважає за доцільне розгляд вимог про визнання спадщини відумерлою та передачу її у власність територіальній громаді м. Києва у позовному провадженні. Часом відкриття спадщини [PERSON] є [INFO] (день смерті особи згідно ст.1220 ЦК України); місцем відкриття спадщини -м. Київ (останнє місце проживання особи згідно ст. 1221 ЦК України). Підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.11.2013 №35901338. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Першою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу та внесено відомості про свідоцтво про право на спадщину, видане 28.06.2010 за №7-576 [PERSON], яке визнається недійсним у даному спорі. Інші спадкоємці окрім [PERSON] впродовж передбаченого ст.1270 ЦК України шестимісячного строк з заявами про прийняття спадщини не звертались, що свідчить про їх відсутність. Повноваження по здійсненню захисту інтересів держави, в тому числі шляхом представництва її інтересів у суді, покладено на органи прокуратури України згідно ст.І21 Конституції України. Питання організації управління районами в місті Києві належать до компетенції Київської міської ради і вирішуються відповідно до Конституції, цього та інших законів України, рішень міської ради про управління районами міста. Рішенням Київської міської ради від 09.09.2010 року №7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві", розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2010 р. № 787 "Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві" вирішено не утворювати районні у місті Києві ради, з 31.10.2010р. повноваження депутатів районних у місті рад попереднього скликання припинено, районні у місті Києві ради та їх виконавчі органи припинено шляхом ліквідації. Таким чином, відповідним представницьким органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини є Київська міська рада. З урахуванням викладеного та з метою захисту права на здійснення управління, розпорядження майном територіальної громади міста Києва, здійснення контролю за ефективним використанням та збереженням майна, прокуратура району звертається до суду з даною заявою на захист інтересів територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Враховуючи, що у кримінальному провадженні триває досудове розслідування і факт того, що [PERSON], [INFO] не робила особистого розпорядження на випадок своєї смерті був підтверджений під час слідства висновком експерта відділу криміналістичних досліджень сектору технічного дослідження документів та почерку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в місті Києві від №21/тдд, позивач вважає, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню. Посилаючись на вимоги ст.121 Конституції України, ст.36-1 ЗУ «Про прокуратуру», , ст.ст.203, 215, 1257, 1301, 1277 ЦК України, ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування», позивач просить суд поновити строк позовної давності на звернення до суду, визнати недійсним заповіт [PERSON], [INFO], посвідчений 23.09.2009 року секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 10а та внесений у Спадковий реєстр за №49020746, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, посвідчене 28.06.2010 року Першою Київською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №7-576 та внесено у Спадковий реєстр за №49573474, скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], прийняте 08.07.2010 року, про що 08.07.2010 року внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, визнати спадщину відумерлої у вигляді квартири [ADDRESS], яка відкрилась після смерті [PERSON], [INFO], померлої [INFO], а квартиру[ADDRESS] передати територіальній громаді м. Києва. Представник прокуратури Оболонського району м. Києва надав заяву якою позов підтримав просив його задовольнити, розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник Київської міської ради в судове засідання не з»явився про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в засобах масової інформації, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник прокуратури, не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Представники третіх осіб - представник Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, та представник Першої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, просили винести рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що Оболонським районним управлінням ГУМВС України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12013110050000759. Під час досудового розслідування встановлено, що 23.09.2009 року секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області Шуляр Галиною Іванівною посвідчено заповіт [PERSON], [INFO] (зареєстровано в реєстрі за №10а). Згідно заповіту [PERSON] заповідала усі права та обов'язки, які їй належать [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. На підставі вказаного заповіту 05.07.2010 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. посвідчено свідоцтво про право на спадщину (спадкова справа №334/2010, зареєстровано в реєстрі за №7-576). Вказаним свідоцтвом підтверджено виникнення права власності [PERSON] на спадщину [PERSON], яка складається з квартири [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 10.03.1995 року, згідно з розпорядженням №37 від 10.03.1995 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 27.03.1995 і записаного у реєстрову книгу за №775. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.01.2014 №17138824 року квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються самим заповітом, свідоцтвом про право на спадщину, інформаційною довідкою. Суд вважає, що існують підстави для вимог про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину, та скасування рішення про державну реєстрацію прав у Реєстрі прав власності на нерухоме майно з огляду на наступне. Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що [PERSON], [INFO] особисто право на заповіт не здійснювала. Зокрема, висновком експерта відділу криміналістичних досліджень сектору технічного дослідження документів та почерку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в місті Києві від 28.03.2011 №21/тдд встановлено, що підписи у двох екземплярах заповіту від 23.09.2009 та в графі №9, 19-20 строчці на сторінці 41 в Журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету за 2009 рік виконано не [PERSON], [INFO], а іншою особою. З огляду на зазначене, заповіт, який 23.09.2009 року посвідчено секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Долинського району Кировоградської області Шуляр Галиною Іванівною, [PERSON], [INFO] не складався. Відсутній акт волевиявлення [PERSON] про розпорядження на випадок своєї смерті. Зазначені дії від її імені вчинила невстановлена слідством особа. Враховуючи наведене, спірний заповіт суперечить Цивільному кодексу України і є підстави для визнання судом заповіту недійсним (ч.1 ст. 203, ст.ст. 215, 1257 ЦК України) Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З аналізу норм книги 6 ЦК У країни випливає, що право на спадкування за заповітом - це право особи, виникнення якого зумовлюється декількома юридичними фактами: складання заповіту заповідачем на користь певної особи (осіб), смерть заповідача. Право на спадкування за заповітом ґрунтується на принципі формального волевиявлення спадкодавця. В даному випадку, враховуючи відсутність особистого розпорядження [PERSON] на випадок своєї смерті і те, що [PERSON] не призначала своїм спадкоємцем [PERSON], [INFO], свідоцтво про право на спадщину за заповітом має бути визнано судом недійсним з підстав відсутності у [PERSON] права на спадкування. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно п.3 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженою постановою КМУ від 22.06.2011 №703 рішення щодо державної реєстрації прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно. Пунктом 16 Порядку передбачено, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вносить записи до Державного реєстру прав ( п.18 Порядку). Пунктами 26 та 27 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інші документи, визначені цим Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є у тому числі і свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом. Встановлено, що 08.07.2010 державним реєстратором на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2010 №70576, виданого Київською державною нотаріальною конторою №1, прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. Датою внесення відомостей до Реєстру прав власності на нерухоме майно є 08.07.2010 року. Враховуючи, що при прийнятті рішення щодо державної реєстрації права власності державним реєстратором в якості документа, що підтверджує виникнення права власності на квартиру прийнято свідоцтво про право на спадщину яке визнається недійсним згідно ст. 1301 ЦК України є підстави для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України позов про визнання заповіту недійсним повноважна пред'являти до суду заінтересована особа. В якості заінтересованих осіб можуть розглядатись виключно особи, суб'єктивні спадкові права яких, що виникають відповідно до норм книги шостої ЦК України порушені у зв'язку із вчиненням заповіту. З огляду на зазначене існує порушення суб'єктивного права Київської міської ради, через яку згідно до ст.6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» територіальною громадою міста здійснюється місцеве самоврядування. Стаття 235 ЦПК України передбачає, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Враховуючи, що існує спір про право між сторонами, суд вважає за доцільне розгляд вимог про визнання спадщини відумерлою та передачу її у власність територіальній громаді м. Києва здійснити у позовному провадженні. Відповідно до ст.1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Першою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу та внесено відомості про свідоцтво про право на спадщину, видане 28.06.2010 за №7-576 [PERSON], яке визнається недійсним у даному спорі. Інші спадкоємці окрім [PERSON] впродовж передбаченого ст.1270 ЦК України шестимісячного строк з заявами про прийняття спадщини не звертались, що свідчить про їх відсутність. Крім того, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ст. 1272 ЦК України). Враховуючи наведене, вимога про визнання відумерлою спадщини у вигляді квартири [ADDRESS], яка відкрилась після смерті [PERSON] передача її територіальній громаді є законною. Повноваження по здійсненню захисту інтересів держави, в тому числі шляхом представництва її інтересів у суді, покладено на органи прокуратури України згідно ст.І21 Конституції України. Відповідно до ст.36-1 ЗУ «Про прокуратуру» підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ст.45 ЦПК України). Відповідно до ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до положень Закону України "Про столицю України - місто- герой Київ", місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (в разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Порядок формування та повноваження міської, районних у місті рад (в разі їх утворення) визначаються Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" з особливостями, передбаченими цим Законом. Відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно - територіальними одиницями. Відповідно до частини 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. У місті Києві діють представницькі органи місцевого самоврядування - Київська міська рада, районні в місті ради (у разі їх утворення), які є юридичними особами. Питання організації управління районами в місті Києві належать до компетенції Київської міської ради і вирішуються відповідно до Конституції, цього та інших законів України, рішень міської ради про управління районами міста. Рішенням Київської міської ради від 09.09.2010 року №7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві", розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2010 р. №787 "Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві" вирішено не утворювати районні у місті Києві ради, з 31.10.2010р. повноваження депутатів районних у місті рад попереднього скликання припинено, районні у місті Києві ради та їх виконавчі органи припинено шляхом ліквідації. Таким чином, відповідним представницьким органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини є Київська міська рада. З урахуванням викладеного та з метою захисту права на здійснення управління, розпорядження майном територіальної громади міста Києва, здійснення контролю за ефективним використанням та збереженням майна, прокуратура району звернулася до суду з даною заявою на захист інтересів територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що у кримінальному провадженні триває досудове розслідування і факт того, що [PERSON], [INFO] не робила особистого розпорядження на випадок своєї смерті був підтверджений під час слідства висновком експерта відділу криміналістичних досліджень сектору технічного дослідження документів та почерку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в місті Києві від №21/тдд, суд вважає, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі заявлених вимог, та приймає рішення про поновлення строку позовної давності на звернення до суду, визнання недійсним заповіту [PERSON], [INFO], посвідчений 23.09.2009 року секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 10а та внесений у Спадковий реєстр за №49020746, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, посвідчене 28.06.2010 року Першою Київською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №7-576 та внесено у Спадковий реєстр за №49573474, скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], прийняте 08.07.2010 року, про що 08.07.2010 року внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, визнання відумерлою спадщину у вигляді квартири [ADDRESS], яка відкрилась після смерті [PERSON], [INFO], померлої [INFO], а квартиру [ADDRESS] передати територіальній громаді м. Києва. На підставі викладеного,

Outcome: approved