Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Представник позивача в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 225 022,78 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2016 року по 05 березня 2021 (по аліментним платежам з 10 березня 2016 року по 31 грудня 2020 року). В обґрунтування заявлених позовних вимог представник послався на те, що 17 листопада 2012 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано 29.04.2016 року рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області. У шлюбі у подружжя народилася донька, [PERSON] , [INFO] . 28 квітня 2016 року рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у справі №396/380/16-ц стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Стягнення аліментів розпочато з 10 березня 2016 року. На виконання рішення суду, що набрало законної сили 03 червня 2016 року було видано виконавчий лист. 09 червня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби управління юстиції Бондаренком Д.В. відкрито виконавче провадження №51339885. З моменту пред`явлення виконавчого документу до виконання та на день подання позову державним виконавцем про вжиті примусові заходи з метою виконання рішення суду. Так, державним виконавцем було винесено ряд постанов: про накладання арешту на майно та грошові кошти; про накладення штрафу; про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення та скеровано до суду. Проте, вчинення відповідних примусових виконавчих дій не надало жодного результату щодо спонукання відповідача здійснювати утримання малолітньої дитини та виконання рішення суду. Внаслідок умисного невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, за останнім утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 82 002,05 грн, що призводить до порушення охоронюваних законом прав та інтересів малолітньої дитини [PERSON] на належне утримання. Відповідне підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за вих. №2344 від 01.01.2021 року, підготовленого старшим державним виконавцем Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рибкою О.С.. Оскільки, відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини та допустив прострочення сплати аліментних платежів, у зв`язку з чим утворилась пеня за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2016 року по 05 березня 2021 року (по аліментним платежам з 10 березня 2016 року по 31 грудня 2020 року). Позивач вважає, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, тому має право на стягнення з відповідача неустойки, яку розраховувала враховуючи правову позицію, викладену Верховним Судом України в постанові від 25 квітня 2018 року (справа №572/1762/15-ц, провадження №14-37цс18). Позивач надала розрахунок, відповідно до якого неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з 01 квітня 2016 року но 05 березня 2021 року (по аліментним платежам з 10 березня 2016 року по 31 червня 2017 року) (у відповідності до статті 196 Сімейного кодексу України чинній на момент виникнення правовідносин) складає 154 725,22 (сто п`ятдесят чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) гривень 22 кон. неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з 01 серпня 2017 року по 05 березня 2021 року (по аліментним платежам з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2020 року) (у відповідності до статті 196 Сімейного кодексу України чинній з 08 липня 2017 року) складає 70 297,56 (сімдесят тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 56 копійок. Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 225 022,78 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 24.03.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у зв`язку з віднесенням даної категорії справи до малозначних. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, на електронну адресу суду надійшла заява від представника, яка просила поводити розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтрумують в повному обсязі, просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 225 022,78 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. На адресу відповідача, який зареєстрований відповідно до встановленого законом порядку, направлялася ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, які відповідач не отримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада» від 11.06.2021 року в судове засідання призначене на 31.08.2021 року. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. 31.08.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з викликом сторін, на підставі наявних доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , в графі «батько» вказано - [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] (а.с.16). Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28.04.2016 року у справі у справі №396/380/16-ц стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Стягнення аліментів розпочато з 10 березня 2016 року (а.с.18). На виконання зазначеного рішення суду, 03 червня 2016 року було видано виконавчий лист (а.с.19), який пред`явлено до виконання та відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.06.2016 року, державним виконавцем відділу ДВС відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.21). З моменту пред`явлення виконавчого документу до виконання та на день подання позову державним виконавцем про вжиті примусові заходи з метою виконання рішення суду. Так, державним виконавцем було винесено ряд постанов: про накладання арешту на грошові кошти боржника від 22.02.2021 року (а.с.27); про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 28.12.2020 року (а.с.22), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 28.12.2020 року (а.с.25); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 28.12.2020 року (а.с.23); про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 28.12.2020 року (а.с.24). Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Згідно із ч. 3 статтею 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" (абзац другий частини першої статті 196 СК України). Відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Матеріали справи даних про застосування до відповідача заходів передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» не містять. Отже, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Закон України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, із метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідно до частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з контексту вищенаведених норм права, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Такий висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині 4 статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує висновок про підвищений захист прав дитини. В статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК Україниу редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. За частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Аналогічно вирішено питання в частині розрахунку пені на заборгованість по аліментах у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року (справа № 333/6020/16-ц). У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16. Відповідач в період з березня 2016 року по грудень 2020 року включно, систематично не сплачував аліменти, сплативши лише в червні 2016 році - 2322 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком старшого державного виконавця (а.с.20) та станом на 01.01.2021 року має заборгованість по аліментам в розмірі 82002,05грн. З вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, тому наявні правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів передбаченої статтею 196 СК України. Те, що заборгованість по сплаті аліментам виникла не з вини відповідача, таких доказів відповідач суду не подав. Докази про зміну розміру заборгованості на час ухвалення судом рішення не надані. З наданого представником позивача [PERSON] розрахунку неустойки (пені) по несплаті [PERSON] аліментів, вбачається, що представник позивача подає два розрахунки, розраховуючи неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з 01 квітня 2016 року но 05 березня 2021 року (по аліментним платежам з 10 березня 2016 року по 31 червня 2017 року) (у відповідності до статті 196 Сімейного кодексу України чинній на момент виникнення правовідносин), яка складає 154 725,22 (сто п`ятдесят чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) гривень 22 коп та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з 01 серпня 2017 року по 05 березня 2021 року (по аліментним платежам з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2020 року) (у відповідності до статті 196 Сімейного кодексу України чинній з 08 липня 2017 року), яка складає 70 297,56 (сімдесят тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 56 копійок. За розрахунком представника позивача, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 225 022,78 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Однак, суд непогоджується з розрахунком позивача. Сума загального розміру пені розрахованого позивачем відрізняється з сумою розміру неустойки (пені) розрахованою судом. Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2021 року складеного старшим державним виконавцем Рибка О.С., підтверджується, що за період з березня 2016 року по грудень 2020 року, відповідач має забогованість зі слати аліментів на утримання дитини в загальному розмірі 82002,05 грн. та судом визначений розрахунок за кожним місяцем за період з 01.04.2016 по 05.03.2021 року (день звернення з позовом до суду) за прострочення сплати аліментів за період з 10.03.2016 по 31.12.2020 рік в наступних розмірах: за березень 2016 р.- 524,30 грн. (нараховано 524,30 грн. сплачено 0 грн.); за квітень 2016 р.- 774 грн. (нараховано 774 грн. сплачено 0 грн.); за травень 2016 р.- 774 грн. (нараховано 774 грн. сплачено 0 грн.); за червень 2016 р. - заборгованість відсутня (нараховано 774 грн. сплачено 2322 грн., переплата 1548); за липень 2016 р. - 774 грн. (нараховано 774 грн. сплачено 0 грн.); за серпень 2016 р. - 774 грн. (нараховано 774 грн. сплачено 0 грн.); за вересень 2016 р. - 774 грн. (нараховано 774 грн. сплачено 0 грн.); за жовтень 2016 р. - 774 грн. (нараховано 774 грн. сплачено 0 грн.); за листопад 2016 р. - 774 грн. (нараховано 774 грн. сплачено 0 грн.); за грудень 2016 р. - 774 грн. (нараховано 774 грн. сплачено 0 грн.); за січень 2017 р. - 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за лютий 2017 р.- 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за березень 2017 р.- 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за квітень 2017 р.- 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за травень 2017 р.- 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за червень 2017 р. - 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за липень 2017р. - 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за серпень 2017 р. - 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за вересень 2017 р. - 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за жовтень 2017 р. - 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за листопад 2017 р. - 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за грудень 2017 р. - 936,50 грн. (нараховано 936,50 грн. сплачено 0 грн.); за січень 2018 р.- 1267,25 грн. (нараховано 1267,25 грн. сплачено 0 грн.); за лютий 2018 р.- 1267,25 грн. (нараховано 1267,25 грн. сплачено 0 грн.); за березень 2018 р.- 1267,25 грн. (нараховано 1267,25 грн. сплачено 0 грн.); за квітень 2018 р.- 1425,75 грн. (нараховано 1425,75 грн. сплачено 0 грн.); за травень 2018 р.- 1425,75 грн. (нараховано 1425,75 грн. сплачено 0 грн.); за червень 2018 р.- 1425,75 грн. (нараховано 1425,75 грн. сплачено 0 грн.); за липень 2018р. - 1512,75 грн. (нараховано 1512,75 грн., сплачено 0 грн.); за серпень 2018р. - 1512,75 грн. (нараховано 1512,75 грн., сплачено 0 грн.); за вересень 2018р. - 1512,75 грн. (нараховано 1512,75 грн., сплачено 0 грн.); за жовтень 2018 р. - 1584,25 грн. (нараховано 1584,25 грн., сплачено 0 грн.); за листопад 2018р. - 1584,25 грн. (нараховано 1584,25 грн., сплачено 0 грн.); за грудень 2018р. - 1584,25 грн. (нараховано 1584,25 грн., сплачено 0 грн.); за січень 2019р. - 1514,50 грн. (нараховано 1514,50 грн. сплачено 0 грн.); за лютий 2019р. - 1514,50 грн. (нараховано 1514,50 грн. сплачено 0 грн.); за березень 2019р.- 1514,50 грн. (нараховано 1514,50 грн. сплачено 0 грн.); за квітень 2019р.- 1753,00 грн. (нараховано 1753,00 грн., сплачено 0 грн.); за травень 2019р.- 1753,00 грн. (нараховано 1753,00 грн., сплачено 0 грн.); за червень 2019р. - 1753,00 грн. (нараховано 1753,00 грн., сплачено 0 грн.); за липень 2019р. - 1846,75 грн. (нараховано 1846,75 грн. сплачено 0 грн.); за серпень 2019р. - 1846,75 грн. (нараховано 1846,75 грн. сплачено 0 грн.); за вересень 2019р. - 1846,75 грн. (нараховано 1846,75 грн. сплачено 0 грн.); за жовтень 2019р. - 2044,00 грн. (нараховано 2044,00 грн., сплачено 0 грн.); за листопад 2019р. - 2044,00 грн. (нараховано 2044,00 грн., сплачено 0 грн.); за грудень 2019р. - 2044,00 грн. (нараховано 2044,00 грн., сплачено 0 грн.); за січень 2020р. - 1821,75 грн. (нараховано 1821,75 грн., сплачено 0 грн.); за лютий 2020р. - 1821,75 грн. (нараховано 1821,75 грн., сплачено 0 грн.); за березень 2020р. - 1821,75 грн. (нараховано 1821,75 грн., сплачено 0 грн.); за квітень 2020р. - 2323,25 грн. (нараховано 2323,25 грн., сплачено 0 грн.); за травень 2020р. - 2323,25 грн. (нараховано 2323,25 грн., сплачено 0 грн.); за червень 2020р. - 2323,25 грн. (нараховано 2323,25 грн., сплачено 0 грн.); за липень 2020р. - 2322,75 грн. (нараховано 2322,75 грн., сплачено 0 грн.); за серпень 2020р. - 2322,75 грн. (нараховано 2322,75 грн., сплачено 0 грн.); за вересень 2020р. - 2322,75 грн. (нараховано 2322,75 грн., сплачено 0грн.); за жовтень 2020р. - 2449,25 грн. (нараховано 2449,25 грн., сплачено 0 грн.); за листопад 2020р. - 2449,25 грн. (нараховано 2449,25 грн., сплачено 0 грн.); за грудень 2020р. - 2449,25 грн. (нараховано 2449,25 грн., сплачено 0 грн.); Виходячи з наведеного, пеня за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01.04.2016 року по 05.03.2021 року за несплату аліментів з 10.03.2016 року по 31.12.2020 року становить: за квітень 2016 р.- 774 *1%*30(днів прострочення) = 232,20 грн.; за травень 2016 р.- 774 *1%*1(днів прострочення) = 7,74 грн.; за червень 2016 р. - заборгованість по пені відсутня. за липень 2016 р. - 774 *1%*1709(днів прострочення)= 13227,66 грн.; за серпень 2016 р. - 774*1%*1678(днів прострочення)=12987,72 грн.; за вересень 2016 р. - 774*1%*1647(днів прострочення)= 12747,78 грн.; за жовтень 2016 р. - 774*1%*1617(днів прострочення)= 12515,58 грн.; за листопад 2016 р. - 774*1%*1586(днів прострочення)= 12275,64грн.; за грудень 2016 р. - 774*1%*1556(днів прострочення)= 12043,44 грн.; - січень 2017 року - 936,50*1%*1525(днів прострочення)= 14281,62 грн.; - лютий 2017 року - 936,50*1%*1494 (днів прострочення)= 13991,31грн.; - березень 2017 року - 936,50 *1%*1466(днів прострочення)= 13729,09грн.; - квітень 2017 року - 936,50*1%*1435(днів прострочення)= 13438,77грн.; - травень 2017 року - 936,50*1%*1405(днів прострочення)= 13157,82 грн.; - червень 2017 року - 936,50*1%*1374 (днів прострочення)= 12867,51грн; - липень 2017 року - 936,50*1%*1340 (днів прострочення)= 12549,10 грн; - серпень 2017 року - 936,50*1%*1313 (днів прострочення)= 12296,24грн; - вересень 2017 року - 936,50*1%*1282 (днів прострочення)= 12005,93грн; - жовтень 2017 року - 936,50*1%*1252 (днів прострочення)= 11724,98грн; - листопад 2017 року - 936,50*1%*1221 (днів прострочення)= 11434,66грн; - грудень 2017 року - 936,50*1%*1191 (днів прострочення)= 11153,71грн; - січень 2018 року - 1267,25*1%*1160 (днів прострочення)= 14700,10 грн; - лютий 2018 року - 1267,25*1%*1129(днів прострочення)= 14307,25 грн; - березень 2018 року - 1267,25*1%*1101 (днів прострочення)= 13952,42грн; - квітень 2018 року - 1425,75*1%*1070(днів прострочення)= 15255,52грн; - травень 2018 року - 1425,75*1%* 1040(днів прострочення)= 14827,80грн; - червень 2018 року - 1425,75*1%*1009 (днів прострочення)= 14385,82грн; - липень 2018 року - 1512,75*1%*979 (днів прострочення)= 14809,82 грн; - серпень 2018 року - 1512,75*1%*948 (днів прострочення)= 14340,87грн; - вересень 2018 року - 1512,75*1%*917 (днів прострочення)= 13871,92грн; - жовтень 2018 року - 1584,25*1%*887 (днів прострочення)= 14052,30грн; - листопад 2018 року - 1584,25*1%*856 (днів прострочення)= 13561,18грн; - грудень 2018 року - 1584,25*1%*826 (днів прострочення)= 13085,90грн; - січень 2019 року - 1514,50*1%* 795(днів прострочення)= 12040,27грн; - лютий 2019 року - 1514,50*1%*764 (днів прострочення)= 11570,78грн; - березень 2019 року - 1514,50*1%*736 (днів прострочення)= 11146,72грн; - квітень 2019 року - 1753,00*1%* 705(днів прострочення)= 12358,65грн; - травень 2019 року - 1753,00*1%*675 (днів прострочення)= 11832,75грн; - червень 2019 року - 1753,00*1%* 644(днів прострочення)= 11289,32грн; - липень 2019 року - 1846,75*1%*614 (днів прострочення)= 11339,04грн; - серпень 2019 року - 1846,75*1%*583 (днів прострочення)= 10766,55грн; - вересень 2019 року - 1846,75*1%*552 (днів прострочення)= 10194,06грн; - жовтень 2019 року - 2044,00*1%* 522(днів прострочення)= 10669,68грн; - листопад 2019 року - 2044,00*1%*491 (днів прострочення)= 10036,04грн; - грудень 2019 року - 2044,00*1%*461 (днів прострочення)= 9422,84грн; - січень 2020 року - 1821,75*1%*430(днів прострочення)= 7833,52грн; - лютий 2020 року - 1821,75*1%*399 (днів прострочення)= 7268,78грн; - березень 2020 року -1821,75*1%*370 (днів прострочення)= 6740,47грн; - квітень 2020 року - 2323,25*1%*339 (днів прострочення)= 7875,82грн ; - травень 2020 року - 2323,25*1%*309 (днів прострочення)= 7178,84грн; - червень 2020 року - 2323,25*1%*278 (днів прострочення)= 6458,63грн; - липень 2020 року - 2322,75*1%*248 (днів прострочення)= 5760,42грн; - серпень 2020 року - 2322,75*1%*217 (днів прострочення)=5040,37грн; - вересень 2020 року - 2322,75*1%*186 (днів прострочення)=4320,31грн; - жовтень 2020 року - 2449,25*1%*156 (днів прострочення)= 3820,83грн; - листопад 2020 року- 2449,25*1%* 125(днів прострочення)= 3061,56грн; - грудень 2020 року - 2449,25*1%*95 (днів прострочення)= 2326,79грн. Отже, загальний розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за період 01.04.2016 року по 05.03.2021 року за несплату аліментів з 10.03.2016 року по 31.12.2020 року становить 600 172 грн 44 коп. З огляду на викладене та враховуючи положення частини 1 статті 196 СК України суд приходить до висновку, що оскільки за наявними в матеріалах справи доказами заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини за період з березня 2016 року по грудень 2020 року становить 82002 грн 05 коп, а пеня за період 01.04.2016 року по 05.03.2021 року за несплату аліментів з 10.03.2016 року по 31.12.2020 року становить 600 172 грн 44 коп, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача необхідно зменшити до 82002 грн 05 коп. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини виникла з вини відповідача [PERSON] , оскільки доказів зворотнього відповідачем не подано, а тому є всі підстави для стягнення з нього на користь позивача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню у розмірі 82002 грн 05 коп з урахуванням ч.1 ст.196 СК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, якою передбачено право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, тому, оскільки сума заборгованості становить 82002 грн 05 коп, саме ця сума підлягає до стягнення. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 908 грн. З проводу вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19) зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). За нормами п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову (зі змісту частини другої ст.141 ЦПК України). Представником позивача надано суду копія договору про надання професійної правничої допомоги від 27.02.2021 року, ордер серії КС №687029, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанції про сплату на суму 1500 грн та 1000 грн, опис виконаних робіт. Від відповідача заяви про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до суду не надходило. Відповідач не довів неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, хоча законом такий обов`язок покладено на нього. Перешкод у доведенні неспівмірності не встановлено. Відповідно до п.3 частини другої ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться й витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачу позов задоволено на 36,44% (82002,05 х100 : 225022,78= 36,44%), а тому з відповідача на користь позивача належить до стягнення пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу в сумі 911 грн 00 коп (2500 х 36,44 :100).

Outcome: partial