Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач звертаючись до суду заявляє позовні вимоги, а саме: - витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] ( [ADDRESS], Р.Н.О.К.П. П . [NUMBER] , належний на праві власності [PERSON] [ADDRESS] жеребець гнідої масті 02/03/09 д.н. Вестфальської породи кличка «Кантадор» ідентифікаційний номер тварини ОЕ 441413040409 паспорт коня серія ВВ № 008073 виданого ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» 17.12.2018р. та передати його власнику. В мотивування позовних вимог позивач вказав: 27 січня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] Артемівським відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 48. У позивача є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Кам`янобродським ВРАЦС Луганського МУЮ від 02.09.2008 року. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 13 січня 2016 року у справі № 630/896/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 січня 2009 року Артемівським відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції за актовим записом № 48, розірвано. Під час шлюбу сторони у справі придбали наступне майно: - жеребець вестфальскої породи 2009 р.н., кличка "Кантадор", ідентифікаційний номер тварини№ [NUMBER] , дата реєстрації 08.12.2010, паспорт спортивного коня №702747 від 24.10.2012 року виданий ГО «ВСЕУКРАЇНСЬКА ФЕДЕРАЦІЯ КІННОГО СПОРТУ УКРАЇНИ». Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року у справі № 630/20/16-ц поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того у рішенні встановлено що у власності [PERSON] залишається жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка «Кантадор», паспорт спортивного коня № 702747. Зазначене рішення сторонами не оскаржувалося, та було виконано [PERSON] в добровільному порядку та сплачено [PERSON] присуджену судом компенсацію. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Харківським MB ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області від 05.06.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, і з автомобіль КІА SORENTO ХМ номер кузова VIN - [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] видане 26.03.2013 року ВРЕР м. Луганська, та жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка « Кантадор ». Належність жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка « Кантадор » померлій [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою наданою Агентством з ідентифікації і реєстрації тварин від 04.07.2018 року. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є лише її неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] оскільки [PERSON] матір`ю [PERSON] подано заяву про відмову від спадщини від 08.10.2018 року посвідченою приватним нотаріусом ХМНО Сидачовою І.М. за реєстровим №774. З огляду на викладене, неповнолітній донці позивача - [PERSON] , [INFO] , після смерті матері, в порядку спадкування за законом, належить на праві власності, зокрема, жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка «Кантадор». Зазначене також підтверджується паспортом коня серія ВВ № 008073 виданого ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» 17.12.20l8 року. З листа ВФКСУ від 09.07.2018 року №71 та доданих до нього копій документів вбачається, шо 19.04.2016 року відбулася перереєстрація власника жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка «Кантадор», паспорт спортивного коня № 702747 на нового власника [PERSON] (надалі Відповідач). Підставою для здійснення перереєстрації стала заява [PERSON] від 05.04.2016 року з доданою заявою та копією договору купівлі продажу спортивного коня від 09.11.2015 року. Позивач вважає, що Відповідачем подані на реєстрацію недостовірні дані а саме: В договорі зазначене що продавець ( [PERSON] ) зареєстрований та проживає у [ADDRESS] , проте на час укладення договору купівлі-продажу від 09.11.2015 року місце проживання [PERSON] було зареєстровано зовсім в іншому місці, а саме [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту [PERSON] , та у зв`язку з проведенням АТО виїхала з м.Луганська разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] та була зареєстрована і проживала на території Харківської області, про що свідчить довідка переселенця від 27.01.2015 № 6342000441 . В п.2.2.1 Договору зазначено що Продавець має право вимагати відшкодування витрат на утримання коня якщо Продавець не забере коня у строк визначений у п.2.3.1, що є абсурдом бо п.2.3.1. визначено, що саме Покупець зобов`язується прийняти коня. Пунктом 4.1. Договору визначено, що право власності переходить до Покупця з моменту підписання Акту приймання - передачі коня що є невід`ємною частиною договору, проте в документах поданих [PERSON] до ВФКСУ (завірені копії яких додані до відповіді ГО ВФКСУ) акт приймання передачі відсутній. Підпис в заяві на реєстрацію змін (завірена ВФКСУ копія) виконаний невідомою особою. Відповідно до п. 1.5. Положення паспорт коня - документ установленої форми, що містить ідентифікаційні та інші дані стосовно коня, відомості про власника, реєстрацію в Реєстрі тварин, ветеринарно-санітарні заходи та є обов`язковим супровідним документом при будь-якому переміщенні тварини. Проте [PERSON] при подачі заяви паспорту коня цього зроблено не було та крім того відповідно до інформаційної довідки ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» від 04.07.2018 року право власності на коня належить не [PERSON] а [PERSON] Станом на момент укладення договору купівлі продажу спортивного коня від 09.11.2015 року [PERSON] , та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі який було розірвано Рішенням Люботинського міського суду Харківської області у справі № 630/896/15-ц лише 13 січня 2016 року, проте [PERSON] своєї згоди на укладення правочину 09.11.2015 щодо розпорядження спільним майном не надавав. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Єдиним належним документом ідентифікації коня, в тому числі його власника, є паспорт коня, виданий ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», який відповідно до наведених положень законодавства є єдиним доказом, який дозволяє визначити його власника. Звідси беззаперечно випливає, що жеребець гнідої масті 02/03/09 д.н. Вестфальської породи кличка «Кантадор» ідентифікаційний номер тварини БЕ 441413040409 після смерті її матері [PERSON] в порядку спадкування за законом, належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] .. З наведених підстав відповідач незаконно утримує у себе жеребця « Кантадор », який в порядку спадкування за законом, належить на праві власності неповнолітній донці позивача - [PERSON] , [INFO] , після смерті її матері [PERSON] . Таким чином позивач заявляє позовні вимоги. В письмових поясненнях відповідач вказав: Згідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідачем не оспорюється, що 09.11.2015р. між [PERSON] (яка була власником жеребця гнідої масті, що підтверджується паспортом коня серія ВВ № 008073 виданим ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» 17.12.2018 року ідентифікаційний номер тварини БЕ 441413040409 ) та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу спортивного коня гнідої масті 02.03.09 д.н. Вестфальської породи кличка «Кантадор». Відповідно до ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає чи зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У свою чергу ст. 656 ЦК вказує на те, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Таким чином, можна укласти договір не лише стосовно тварини, яка вже є у продавця, а й щодо такої, яка буде набута у майбутньому (наприклад, дитинчати тварини з майбутнього приплоду). Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пункт другий цієї ж статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з вищенаведеного правовстановлюючим документом права приватної власності на жеребеия вестфальської породи 2009р.н„ кличка «Кантадор», є договір купівлі - продажу спортивного коня від 09.11.2015р„ укладений між [PERSON] та [PERSON] . Згідно п. 1.1 даного договору жеребець гнідої масті вестфальської породи 2009р.н., кличка «Кантадор» (паспорт коня серія ВВ № 008073 виданий ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» 17.12.2018 року ідентифікаційний номер тварини БЕ 441413040409), належить на підставі приватної власності [PERSON] . Також, Відповідачем не оспорюється факт проведення ГО «ВСЕУКРАЇНСЬКА ФЕДЕРАЦІЯ КІННОГО СПОРТУ УКРАЇНИ» перереєстрації власника зі [PERSON] на [PERSON] та внесення змін до паспорту спортивного коня №702747 від 24.10.2012р. Відповідно до Рішення Люботинського міського суду Харківської області у справі № 630/896/15-ц від 13 січня 2016 року про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (дата набрання законної сили: 29.02.2016р.) Судом було встановлено, що Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились в січні 2015 році і з цього часу сторони проживали окуємо один від одного як подружжя, (роздруківка Рішення Люботинського міського суду Харківської області у справі № 630/896/15-ц від 13 січня 2016 року з єдиного держаного реєстру судових рішень надається до заперечення). Тобто під час укладання померлою, [PERSON] , договору купівлі - продажу спортивного коня від 09.11.2015р. вона фактично не перебувала в сімейно-шлюбних відносинах з Позивачем. Також слід зазначити, що відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: -час набуття такого майна; -кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); -мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Згідно зі ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірванні шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Під час шлюбу у власності померлої, [PERSON] , перебував жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка «Кантадор», паспорт спортивного коня № 702747. Відомості про померлу, [PERSON] саме як власника жеребця відображені в технічних результатах спортивних змагань, організованих федерацією кінного спорту. Враховуючи ті обставини, що померла [PERSON] була майстром спорту, професійно займалася кінним спортом та конем користувалася індивідуально, жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка «Кантадор», був особистою власністю відповідача, тому не входив до обсягу речей, набутих за час шлюбу. Прошу звернути увагу Суду на те, що до дана обставина також була встановлена та викладена в мотивировачній частині Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 17Л0.2016р. по цивільній справі №630/20/16-ц про поділ спільного майна подружжя (дата набрання законної сили: 07.11.2016р.), на яке також посилається Позивач (роздруківка Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 17.10.2016р. по цивільній справі №630/20/16-ц з єдиного держаного реєстру судових рішень надається до заперечення). Відповідно до ч.5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Тобто, виходячи з вищенаведеного, померла [PERSON] мала право розпоряджатися своєю особистою приватною власністю без згоди Позивача (чоловіка). Тому, в позовних вимогах [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] , треті особи: ПП "Акр Плюс", ГО "Всеукраїнська федерація кінного спорту України", про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити в повному обсязі. Представники позивача, на позові наполягали. В поясненні вказали обставини викладені в мотивування позовних вимог. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. В пояснення вказав обставини викладені в письмових поясненнях. Судом на підставі наданих доказів встановлені наступні факти та обставини: 27 січня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] Артемівським відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 48, що свідчить рішення суду про розірвання шлюбу. [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Кам`янобродським відділом РАЦС Луганського МУЮ від 02.09.2008 року, батьком якої є позивач та [PERSON] . Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 13 січня 2016р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 січня 2009 року Артемівським відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції за актовим записом № 48, було розірвано. Під час шлюбу сторони у справі придбали наступне майно: - автомобіль КІА SORENTO ХМ номер кузова VTN - [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] видане 26.03.2013 року ВРЕР м. Луганська, який було зареєстровано на відповідача; - автомобіль КІА ED CEED, номер кузова VIN- [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] Еидане 26.05.2015 року Центром ДАІ 6302 в Харківській області, який було зареєстровано на позивача; - причеп HENRA COURONNE XL, 2008 року випуску, який було зареєстровано на [PERSON] [INFO] ; - жеребець вестфальскої породи 2009 р.н., кличка "Кантадор", ідентифікаційний номер тварини№ [NUMBER] , дата реєстрації 08.12.2010, паспорт спортивного коня №702747 від 24.10.2012 року виданий ГО «ВСЕУКРАЇНСЬКА ФЕДЕРАЦІЯ КІННОГО СПОРТУ УКРАЇНИ». Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 17 жовтня 2016р. у справі №630/20/16-ц поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і визнано за [PERSON] право особистої власності на азтомобіль КІА CEED, номер кузова VIN- [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] видане 26.05.2015 року Центром ДАІ 6302 з Харківській області. Визнано за [PERSON] право особистої власності на автомобіль КІА SORENTO ХМ номер кузова VIN - [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] видане 26.03.2013 року ВРЕР м. Луганська. Стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний № [NUMBER] , на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 136258 (Сто тридцять шість тисяч двісті п`ятдесят вісім) грн. 00 коп., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 2067,00 грн. Крім того у рішенні встановлено що у власності [PERSON] залишається жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка «Кантадор», паспорт спортивного коня № 702747. Зазначене рішення сторонами не оскаржувалося, та було виконано [PERSON] в добровільному порядку та сплачено [PERSON] присуджену судом компенсацію. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Харківським MB ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області від 05.06.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, і з автомобіль КІА SORENTO ХМ номер кузова VIN - [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] видане 26.03.2013 року ВРЕР м. Луганська, та жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка « Кантадор ». Належність жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка « Кантадор » померлій [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою наданою Агентством з ідентифікації і реєстрації тварин від 04.07.2018р. Дослідив та оцінив в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: Вимогами ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного спадкоємця за законом є рівними. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлюзачі), опікун. [PERSON] , було подано заяву но нотаріусу про прийняття спадщини, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 27.06.2018 року за №52442831 виданим приватним нотаріусом ХМНО Вільховим Р.М. Частиною 4 ст.1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є. перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з; часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). У даному випадку спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є лише її неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] оскільки [PERSON] матір`ю [PERSON] подано заяву про відмову від спадщини від 08.10.2018 року посвідченою приватним нотаріусом ХМНО Сидачовою І.М. за реєстровим №774. З огляду на викладене, неповнолітній донці позивача - [PERSON] , [INFO] , після смерті матері, в порядку спадкування за законом, належить на праві власності, зокрема, жеребець весі фальської породи, 2009 р.н., кличка «Кантадор». Зазначене також підтверджується паспортом коня серія ВВ № 008073 виданого ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» 17.12.2018 року. Згідно зі ст.4 Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» (далі - Закон) об`єктом ідентифікації та реєстрації є сільськогосподарські тварини - велика рогата худоба, коні, свині, вівці, кози. Як зазначено в ст. 5 Закону юридичні та фізичні особи, що провадять діяльність з розведення та утримання тварин, зобов`язані: подавати для реєстрації дані про ідентифікованих тварин, господарства їх розведення та утримання, переміщення, забій, утилізацію, загибель, падіж тварин; вести облік усіх тварин у господарстві, в тому числі щодо їх народження, ідентифікаційних номерів, усіх переміщень тварин між господарствами, а також про забій, утилізацію та падіж тварин; здійснювати переміщення тварин з ідентифікаційними документами. Ідентифікаційні документи - документи встановленого зразку паспорт коня, реєстраційне свідоцтво свиней, реєстраційне свідоцтво овець/кіз (п. З ст. 1 Закону). Переміщення - процес, результатом якого є зміна господарства, в якому перебуває тварина, або зміна її власника/утримувача( п. 6 ст. 1 Закону). Згідно пунктів 1.3, 1.4, 1.5 Положення про ідентифікацію і реєстрацію коней, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 31 грудня 2004 р. з №496 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 квітня 2005 р. за № 362/10642 (далі - Положення), яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, ідентифікації і реєстрації підлягають усі коні, які перебувають, розводяться або утримуються на території України. Ідентифікація і реєстрація коней запроваджується з метою: -підтвердження права власності на коней; Власник - фізична чи юридична особа, яка володіє, користується та розпоряджається тваринами. Єдиний державний реєстр тварин (далі - Реєстр тварин) - електронна база даних про ідентифікованих тварин, їх власників/утримувачів, господарства, переміщення, забій, утилізацію, загибель, падіж таких тварин; Отже, пунктом 1.4. даного Положення передбачено, що ідентифікація і реєстрація коней запроваджується в тому числі і для підтвердження права власності на коней. Таким чином, усі відомості щодо коней відображаються в паспорті коня. В тому числі, саме в паспорті зазначається особа власника коня. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. З листа ВФКСУ від 09.07.2018 року №71 та доданих до нього копій документів вбачається, шо 19.04.2016 року відбулася перереєстрація власника жеребець вестфальської породи, 2009 р.н., кличка «Кантадор», паспорт спортивного коня № 702747 на нового власника [PERSON] , тобто на відповідача. Підставою для здійснення перереєстрації стала заява [PERSON] від 05.04.2016 року з доданою заявою та копією договору купівлі продажу спортивного коня від 09.11.2015р. Пунктом 4.1 вказаного договору визначено, що право власності переходить до Покупця з моменту підписання Акту приймання - передачі коня що є невід`ємною частиною договору, проте в документах поданих [PERSON] до ВФКСУ, акт прийому та передачи, який відсутній. Відповідно до п. 1.5. Положення: паспорт коня - документ установленої форми, що містить ідентифікаційні та інші дані стосовно коня, відомості про власника, реєстрацію в Реєстрі тварин, ветеринарно-санітарні заходи та є обов`язковим супровідним документом при будь-якому переміщенні тварини. Відповідачем при подачі заяви щодо реєстрації, паспорту коня не надано, а тому відповідно до інформаційної довідки ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» від 04.07.2018р. право власності на коня належить [PERSON] Частиною другою статті 369 ЦК України встановлено, що згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно зі ст. 60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.І ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ним або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, то такий поділ, згідно зі ст. 71 СК України, проводиться судом. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе з і умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ст.65 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що е об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має пра-во на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, йо-го згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Станом на момент укладення договору купівлі продажу спортивного коня від 09.11.2015 року [PERSON] , та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі який було розірвано Рішенням Люботинського міського суду Харківської області у справі № 630/896/15-ц лише 13 січня 2016 року, проте [PERSON] своєї згоди на укладення правочину 09.11.2015 щодо розпорядження спільним майном не надавав. За таких обставин надана під час перереєстрації ВФКСУ відповідачем копія Договору від 09.11.2015 року, з огляду ча вказані вище дефекти форми та змісту цього документу, не є належним доказом та проведена ГО «ВСЕУКРАЇНСЬКА ФЕДЕРАЦІЯ КІННОГО СПОРТУ УКРАЇНИ» перереєстрація власника зі [PERSON] на [PERSON] та внесення змін до паспорту спортивного коня №702747 від 24.10.2012. Отдже , єдиним належним документом ідентифікації коня, в тому числі його власника, є паспорт коня, виданий ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», який відповідно до наведених положень законодавства. Таким чином, жеребець гнідої масті 02/03/09 д.н. Вестфальської породи кличка «Кантадор» ідентифікаційний номер тварини БЕ 441413040409 після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом, належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] . [PERSON] , після смерті колишньої жінки звернувся до відповідача та вимагав повернути коня, проте, не зважаючи на неодноразові вимоги, до теперішнього часу [PERSON] коня не повернув. Вимогами статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно сг. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Таким чином позовні вимоги, піддягають задоволенню.

Outcome: approved