Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач виконавчий комітет Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особи - служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . З 29 березня 2013 року по 29 березня 2018 року відповідач [PERSON] перебувала в місцях позбавлення волі, у зв`язку з чим, оскільки батько [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, по відношенню до неї призначено опікуна [PERSON] /бабуся/. [PERSON] та [PERSON] також проживали з бабусею. 16 серпня 2016 року у зв`язку з неналежним виконанням своїх опікунських обов`язків рішенням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 607 [PERSON] . припинила виконання повноважень опікуна. З квітня 2016 року та до теперішнього часу неповнолітні діти перебувають в Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей районної державної адміністрації. З листопада до грудня 2016 року дівчат декілька разів навідував тільки батько, який на час подання позову перебував в місцях позбавлення волі, місце його мешкання в теперішній час невідоме. 31 липня 2017 року виконавчим комітетом прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати неповнолітніх дітей була звільнена з місць позбавлення волі 29 березня 2018 року, після цього її було проінформовано про місце перебування дітей та запропоновано звернутися з відповідним запитом про повернення дітей у сім`ю. Проте відповідач після цього не вчинила жодних заходів щодо належного виконання своїх обов`язків та в подальшому безслідно зникла. 20 червня 2018 року виконавчий комітет прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дітей. Відповідачі по справі фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, не відвідують дітей, не спілкуються з ними, не піклуються про її виховання, розвиток, здоров`я, в зв`язку з чим позивач і звернувся з позовом до суду. Представник позивача Андроніков С.А. в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник третьої особи - [PERSON] також надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти винесення заочного рішення суду та вирішення вказаного питання за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлялися належним чином, про причину неявки суду не сповістили. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, відповідачі викликалися до судового засідання через оголошення на сайті судової влади, однак в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2019 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . /л.с. 7-9/ Батьком дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . /л.с. 8-9/ Батько [PERSON] , [INFO] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. /л.с. 7/ З 29 березня 2013 року по 29 березня 2018 року відповідач [PERSON] перебувала в місцях позбавлення волі, у зв`язку з чим, по відношенню до малолітньої [PERSON] було призначено опікуна [PERSON] /бабуся/. [PERSON] та [PERSON] також проживали з бабусею. 16 серпня 2016 року у зв`язку з неналежним виконанням своїх опікунських обов`язків рішенням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 607 Осатаненко О. Г . припинила виконання повноважень опікуна. З квітня 2016 року та до теперішнього часу неповнолітні діти перебувають в Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей районної державної адміністрації. Відповідно до листа адміністрації КЗ "Обласний притулок для дітей "Світанок" служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації від 05 травня 2017 року, неповнолітні діти перебувають у притулку, до якого потрапили 20 квітня 2016 року, згідно акту Приморського ВП. З листопада по грудень 2016 року дівчат відвідував батько, більш ніхто з родичів їх не відвідує. /л.с. 17-18/ Місце знаходження батька в теперішній час не відоме. 31 липня 2017 року виконавчим комітетом прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати неповнолітніх дітей була звільнена з місць позбавлення волі 29 березня 2018 року, після цього її було проінформовано про місце перебування дітей та запропоновано звернутися з відповідним запитом про повернення дітей у сім`ю. На засіданні виконавчого комітету від 25 квітня 2018 року було прийняте рішення про недоцільність позбавлення її батьківських прав та наданий місячний термін для вирішення особистих проблем і для працевлаштування. /л.с. 5/ Проте відповідач після цього не вчинила жодних заходів щодо належного виконання своїх обов`язків та в подальшому безслідно зникла. 20 червня 2018 року виконавчий комітет прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дітей. У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 164 СК України, встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками у відношенні до неповнолітніх дітей. У відповідності до ч. 4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, з виконавчого комітету Старокозацької сільської ради до суду надійшло рішення від 31 липня 2017 року "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] "; /л.с. 6/ рішення від 20 червня 2018 року № 24 "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ". /л.с. 5/ Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідачі не бажають піклуватись про своїх неповнолітніх дітей, свідомо нехтують своїми батьківським обов`язками, ухиляються від їх виконання, не здійснили жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дітей, фактично самоусунулися від виконання покладених на них законом обов`язків по вихованню та догляду за дітьми, а тому за таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області до [PERSON] , [PERSON] , третя особи - служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved