Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство „Комерційний банк „ПриватБанк" звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного договору № DNH4КР99690296 від 20.06.2006 [PERSON] отримав кредит у розмірі 1982,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 %на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 08.01.2014 року має заборгованість - 33 170, 41 грн., яка складається з наступного: -1982,50 грн. - заборгованість за кредитом; - 10012, 04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 19120, 14 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована частина), - 1555, 73 грн. - штраф (процента складова). Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 170, 41 грн. та судовий збір в сумі 331,70 грн.. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. До судового засідання 04.04.2014 року представник позивача не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.(а.с. 32). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що дійсно ним були отримані кредитні кошти від Банку, але просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки сплинув строк позовної давності, про що надав відповідну заяву.(а.с. 30). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до Кредитного договору № DNH4КР99690296 від 25.05.2006 , укладеного між ВАТ Комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON], Банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 1982,50 гривень на строк 24 місяці з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09 % на місяць. (а.с. 4-8). З наданого суду розрахунку вбачається, що у відповідача [PERSON] перед позивачем є заборгованість в сумі 33 170, 41 грн., з яких: -1982,50 грн. - заборгованість за кредитом; - 10012, 04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 19120, 14 грн. - пеня; - 500 грн. - штраф (фіксована частина), - 1555, 73 грн. - штраф (відсоток від суми заборгованості). (а.с. 3). Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ЗАТ КБ "ПриватБанк" відповідачу [PERSON], які він використав за цільовим призначенням. Відповідно до Заяви Позичальника від 25.05.2006 року № DNH4КР99690296 передбачено обов'язок позичальника у період з 10 по 17 число кожного місяця надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 106, 24 грн. для погашення заборгованості, сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та терміни, визначені Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») («Стандарт»). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак відповідач [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за кредитним договором. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Кредит надавався на строк 24 місяці, тобто повністю повернути кредитні кошти позичальник зобов'язався у термін до 25.05.2008 року, проте вказане зобов'язання позичальник не виконав. Статями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як вбачається з п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), які є невід'ємною частиною кредитного договору №DNH4KS82350233, сторонами узгоджено строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів тривалість п'ять років. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитним договором від 25.05.2006 року № DNH4КР99690296 встановлено кінцевий термін повернення кредиту - 24 місяці, тобто 25.05.2008 року, то саме з цієї дати почав перебіг строк позовної давності. Позов про стягнення заборгованості за цим договором подано до суду ПАТ КБ "ПриватБанк" лише 15 січня 2014 року, тобто поза межами строку, встановленими за домовленістю сторін. Згідно з положеннями п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Як розтлумачив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія положення ст. 11 Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed