Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

28.01.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.08.2009 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою», "Тарифами Банку" які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між [PERSON] і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 17.01.2016 року заборгованість відповідача становить 17111,76 грн., а саме: 1619,67 грн. - заборгованість за кредитом; 11489,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2950 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 802,94 грн. - штраф (процентна складова), тому позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судовий збір. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.02.2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.08.2009 року в сумі 17111,76 грн. (з яких 1619,67 грн. - заборгованість за кредитом; 11489,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2950 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 802,94 грн. - штраф (процентна складова), а також стягнуто судовий збір в розмірі 1378 грн.. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.2018 року заочне рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.02.2016 року скасовано , а справу призначено до розгляду. 22.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до АТ КБ "Приватбанк" про визнання недійним кредитного договору. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що нещодавно йому стало відомо про існування заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26.02.2016 року по справі №686/2086/16-ц за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення заборгованості. За його заявою від 28.08.2018 року судом було виготовленого копію цього заочного рішення, яке було отримано 06.09.2018 року його представником, що підтверджується його розпискою на вище названій заяві та поставленою датою в отриманому заочному рішенні суду. Ознайомившись у вересні 2018 року із вказаним судовим рішенням, йому стало відомо про існування кредитного договору від 07.09.2009 року, на підставі якого ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся у січні 2016 року до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за цим договором. Відповідно у вересні 2018 року він дізнався про порушення своїх прав вище означеним кредитним договором та водночас вважає, що його права (як споживача банківських послуг) є порушеними з моменту прийняття Хмельницьким міськрайонним судом рішення від 26.02.2018 р. по справі №686/2086/16-ц про стягнення з нього на користь відповідача (Банку) заборгованість за оспорювання кредитним договором. Як вбачається з названого вище заочного рішення суду, 07.08.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ним був укладений кредитний договір, у відповідності до якого він отримав кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Як зазначається судом у цьому ж рішенні на підтвердження укладення договору він надавав свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, вважає, що вказаний кредитний договір, укладений між ним та відповідачем, є недійсним з наступних підстав. Він, [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується його паспортом. Відтак, на момент укладення кредитного договору, йому виповнилось 16 років, тобто він був неповнолітнім та не мав повної цивільної дієздатності. В свою чергу його батьки згоду на укладення даного кредитного договору не надавали. З аналізу вищевикладеного, положень ст.ст. 30, 34, 203, 215, 222 ЦК України можна дійти висновку, що для укладення кредитного договору, фізична особа повинна мати повну цивільну дієздатність, усвідомлювати наслідки вчинення такого правочину, а у разі її відсутності на час укладення договору, такий договір за вимогами ст.215 ЦК України може бути визнано недійсним. Беззаперечною підставою для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним є саме укладення його особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, тобто ідентифікуючи особу, з якою банк укладає кредитний договір, останній зобов`язаний був переконатись у тому, що укладає договір з особою, яка має повну цивільну дієздатність. Отже, оскільки на час укладення з банком договору він не мав повної цивільної дієздатності, це є підставою для визнання недійсним даного кредитного договору. Тому позивач просить позов задоволити та визнати недійсним кредитний договір б/н від 07.08.2009 року, укладений між ним та АТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою суду від 04.02.2019 року, об`єднано в одне провадження цивільну справу №686/2089/16-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та цивільну справу №686/24734/18 за позовом [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору. Присвоєно цивільній справі з об`єднаними позовними вимогами обліково-статистичний номер №686/2089/16-ц. Представник позивача-відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що було укладено кредитний договір, відповідач зобов`язання не виконав, тому банк просить позов задоволити. В задоволенні позову [PERSON] просила відмовити, оскільки 07.08.2009 року відповідачу було надано картку, відкрито поточний рахунок. Підписавши заяву відповідач уклав договір надання банківських послуг. Кредитний ліміт було встановлено лише після досягнення відповідачем повноліття, тому підстав для визнання договору недійсним немає. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник вимоги АТ КБ «Приватбанк» визнали частково в частині стягнення тіла кредиту, в решті вимог заперечили, свої позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, слід відмовити, а позов [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2009 року [PERSON] , [INFO] , підписав з ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву в якій зазначена наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON] висловив свою згоду на укладання договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що він згоден з тим, що його заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також, у заяві зазначено, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] , наданої АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що 07.08.2009 року було відкрито картковий рахунок [NUMBER] , та 14.12.2011 року було встановлено кредитний ліміт 300 грн., який до 15.04.2013р. було збільшено до 1620грн. Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором б/н від 07.08.2009 рокустаном на 17.01.2016 року заборгованість відповідача становить 17111,76 грн., а саме: 1619,67 грн. - заборгованість за кредитом; 11489,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2950 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 802,94 грн. - штраф (процентна складова). Вказані обставини підтверджуються: заявою [PERSON] від 07.08.2009 року; довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду"; довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти; розрахунком заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви [PERSON] приєднався до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). [PERSON] було підписано заяву, у якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. [PERSON] , [INFO] , тобто на час укладення з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору № б/н від 07.08.2009 року йому виповнилось лише 16 років. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Пунктом другим частини першої статті 30 ЦК України визначено, що цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Повну цивільну дієздатність фізична особа досягає у 18 років, що передбачено ч. 1 ст. 34 ЦК України. Відповідно до вимог ст.31 ЦК України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду. Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Згідно ст.32 ЦК України, на вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частин першої і третьої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Так відповідно до вимог ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною другою ст. 222 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З вищенаведеного вбачається, що кредитні правовідносини, є досить складними і передбачають обов`язок позичальника регулярно в обов`язковому порядку вносити кошти на погашення кредиту, сплати відсотків та комісії, матеріальну відповідальність за порушення строків грошових платежів, незважаючи на порівняно незначний розмір кредиту не дає підстав віднести кредитний договір до дрібних побутових правочинів, а тому відповідно до вимог закону у разі, коли позичальником є неповнолітня фізична особа, кредитний договір з нею може бути укладений лише за згодою її батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Представником АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження згоди батьків відповідача на укладення кредитного договору від 07.08.2009 року відповідно до закону. Усе вказане вище в сукупності є підставою для визнання спірного кредитного договору № б/н від 07.08.2009 року недійсним. Вказана правова позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду у справі справа № 289/1996/16-ц (провадження № 61-7091 св 18) від 12.04.2018 року. Враховуючи вищевикладене, а також те, що на момент укладення кредитного договору б/н від 07.08.2009 року, [PERSON] не досяг повної цивільної дієздатності, слід визнати недійсним з моменту вчинення кредитний договір б/н від 07.08.2009 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк». В задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості,слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved