Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2012 року по 01.05.2013 року в розмірі 3 484,16 грн., з яких: 3416,49 грн. - основний борг; 7,28 грн. - індекс інфляції; 60,39 грн. - 3% річних. Посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.04.1996 року відповідач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що вищезгадана квартира має загальну площу 66,5 м2, в тому числі житловою площею 30,6 м2. Представник позивача також зазначає, що між підприємством і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте відповідач не сплатив своєчасно і в повному обсязі плату за утримання житла та плату за користування житловими послугами, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість за період з 01.04.2012 року по 01.05.2013 року. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача також судовий збір в сумі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, проте в позовній заяві просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. В подальшому в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно частини 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2013 року скасовано судовий наказ, виданий 09.09.2013 року солом'янським районним судом м. Києва. Таким чином позивач звернувся до суду з позовною заявою з дотриманням порядку встановленого ст.118 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.156,162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки і правовідносини сторін, що виникли, та які полягають у праві позивача вимагати від відповідача оплати займаного жилого приміщення та оплати наданих комунальних послуг та обов`язку відповідача сплачувати вказані платежі. Судом встановлено, що відповідач відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.04.1996 року відповідач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що за період з 01.04.2012 року по 01.05.2013 року відповідач має заборгованість у розмірі 3 484,16 грн., з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, яка до цього часу не сплачена. В підтвердження розміру заборгованості відповідача позивач послається на бухгалтерський розрахунок суми боргу. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. У відповідності до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р.№ 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно із термінами вживаними цим законом споживачем житлово-комунальних послуг є - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до пункту 7 частини 1 ст.1 Закону України " Про захист прав споживачів встановлено, що договіром є - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). При цьому відповідно до пункту 7 Правил користування житловим приміщенням житлових будників, затверджених постановою КМУ 572 від 08.10.1992 року Власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється під відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язання з надання житлово-комунальних послуг з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та квартирну плату. Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Крім того, відповідач відповідно до ст.625 ЦК України несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання і на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі вищезазначеного вбачається, що сплата заборгованості за основним зобов'язанням не звільняє відповідача від відповідальності за прострочення сплати заборгованості, а тому нараховані позивачем індекс інфляцій та 3% річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.20012 року по 01.05.2013 року є правомірними. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги по обслуговування квартири за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2012 року по 01.05.2013 року в розмірі 3 484,16 грн., з яких: 3416,49 грн. - основний борг; 7,28 грн. - індекс інфляції; 60,39 грн. - 3% річних. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.. На підставі наведеного,

Outcome: approved