Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс груп" про визнання виконавчого напису № 33245, вчиненого 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" заборгованості в розмірі 29 900,00 грн, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Шостого липня 2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому останній не погодився з доводами позивача щодо наявності підстав для визнання виконавчого документу таким, яий не підлягає виконанню з огляду на те, що грошові вимоги відповідача до позивача є правомірними, а відповідач надав нотаріусу всі необхідні для його вчинення виконавчого напису документи, в тому числі оригінал кредитного договору в елетронній формі, а також додає, що в чинній редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" приписи пункту 2 не виключено, а отже відповідач має право проводити стягнення заборгованості за договорами, що не завірені нотаріально. У судове засідання позивач не з`явився, однак його представник - адвокат Калінін С.К. подав заяву, в якій просив розглянути справу без їхньої участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгялнути справу без його участі. Приватний нотіріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим суд розглянув справу без її участі. Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно індивідуальної пропозиції (оферти) № 1865904 від 14.03.2019 між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 1500 грн строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути його та сплатити нараховані проценти. Крім цього, 14.03.2019 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, у якому був визначений розмір відсоткової ставки 385 % річних, а також розмір витрат за кредитом в сумі 1424 грн, загальна вартість кредиту в сумі 5924 грн, порядок повернення кредиту, нарахування пені та штрафу за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Вісімнадцятого березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 33245 про звернення стягнення з громадянина [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" заборгованості за кредитним договором 1865904 від 14 березня 2019 року, що становить 29 900 гривень, у тому числі 4 500 гривень простроченої заборгованості за сумою кредиту та 25 400,00 гривень заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Дев`ятнадцятого квітня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. відкрито виконавче провадження № 65205037 з виконання виконавчого напису № 33245, виданого 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукечею О.В. винесено постанову від 26.04.2021 року про звернення стягнення на заробітню плату , пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте, ТОВ «АІА Фінанс Груп» не надавало приватному нотаріусу Головкіній Я.В. оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору від 14 березня 2019 року (індивідуальна пропозиція (оферта) № 1865904 про укладення договору про надання кредиту від 14 березня 2019 року, Додаток № 1 до договору про надання кредиту, паспорт споживчого кредиту від 14 березня 2019 року, заявка № 1865904 на отримання кредиту від 14 березня 2019 року), оскільки зазначені документи були підписані в електронній формі, а відтак нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис від 18 березня 2021 року № 33245 про стягнення з боржника 29 900 грн кредитного боргу. Враховуючи наведене, виконавчий напис від 18 березня 2021 року № 33245, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з [PERSON] кредитного боргу, не відповідає умовам вчинення виконавчих написів, що передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та положенням Порядку вчинення нотаріальних дій, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України. Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав до задоволення позову у повному обсязі. Також враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908 гривень. Позивач в позовній заяві про відшкодування судових витрат по оплаті за надання професійної правничої (правової) допомоги визначив розмір витрат у розмірі 5 000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надані: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/21 від 22.04.2021 року з додатком, з, укладений між [PERSON] та адвокатським бюро "Калінін і Партнери", акт виконаних робіт (наданих послуг) від 02.06.2021 року, до якого включено вивчення документів та консультація клієнта щодо захисту його прав, складання, оформлення адвокатського запиту приватному виконавцю, аналіз та узагальнення судової практики, складання позовної та заяви про забезпечення позову, меморіальні ордери № ПН 21032263 від 29.04.2021 року та № 3810610066 від 06.07.2021 року про оплату гонорару по договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/21 від 22.04.2021 року, укладеного між [PERSON] та адвокатським бюро "Калінін і Партнери". Суд ураховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії»: "відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір), а тому суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 5000 грн., яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та є доведеною і фактично підтвердженою. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у відповідності до ч. 7 ст. 158 ЦПК України - у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи, що учасниками справи не було подано вмотивованого клопотання про скасування застосованого за ухвалою суду від 10.06.2021 року заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, а тому даний захід забезпечення позову продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

Outcome: approved