Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

27 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18 липня 2014 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них різні погляди на життя, з боку чоловіка є подружні зради, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Їхня сім'я давно розпалася, шлюб існує формально. Примирення, сумісне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище "[PERSON]". В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву від 03.10.2017 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2014 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №106, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13.08.2014 року. Від спільного сумісного проживання народилася донька [PERSON][INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився, не надав до суду заперечень проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від позивача не надійшло заяви про відновлення її дошлюбного прізвища, яким згідно свідоцтва про шлюб є прізвище "[PERSON]", разом з тим остання після розірвання шлюбу бажає мати прізвище "[PERSON]", при цьому не надавши жодних доказів, що саме це прізвище було дошлюбним, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) проводиться стосовно громадян України відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial