Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Директор КП «Червонограджитлокомунсервіс» 25.12.2015 року подав позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору укладеним, на умовах передбачених нормативним актом, та стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [PERSON] скеровувалися договори про надання послуг з утримання прибудинкової території, будинків та споруд, розроблені на основі типового договору, що затверджений постановою уряду № 529 від 20.05.2009 року, однак останній відмовився їх підписувати, хоча це було його обовязком. Також вказав, що у 2011 році по кожному будинку були проведенні громадські слухання щодо переліку та вартостей послуг. Послуги [PERSON] сплачував до 01.01.2013 року. У квартирі № 30 у будинку № 4 на вул. Клюсівській у м. Червонограді, окрім [PERSON], також зареєстровані повнолітні члени його сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які несуть солідарну відповідальність за наявну заборгованість. Станом на 20.12.2015 року борг по комунальним послугам становить 1390,69 грн., разом з індексом інфляції та трьома процентами річних - 2112,20 грн. Відтак просить визнати укладеним між [PERSON] та КП «Червонограджитлокомунсервіс» договір про надання вказаних послуг на умовах передбачених нормативним актом, та стягнути солідарно з відповідачів 2120,20 грн. заборгованості. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, вважає, що відповідачем безпідставно за відсутності договору нараховано йому заборгованість за утримання прибудинкової території, будинків та споруд як власнику квартири № 30 у будинку № 4 на вул. Клюсівській у м. Червонограді. Такі нарахування не визнає, вважає їх нечесною підприємницькою практикою. Вказав, що 19.02.2016 року сторонами було укладено відповідний договір про надання послуг з утримання будинків і споруд на прибудинковій території, тому позовні вимоги вважає незаконними. Вважає, що на підставі рішень КСУ члени його сім"ї мають пільги по сплаті комунальних послуг. Крім цього, 07.11.2016 року подав заяву про застосування позовної давності, яку підтримав у судовому засіданні. Вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки було пропущено строк звернення позивача до суд, тому що трирічний строк звернення до суду почав спливати із 01.01.2005 року, тобто з дня набрання чинності ЗУ "Про житлово-комунальні послуги". Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги заперечили, просять відмовити у позові. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов на наступного висновку. Судом встановлено, що спірні платежі за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територіях нараховуються відповідачам як власнику квартири ([PERSON]А.), що за адресою м. Червоноград, вул. Клюсівська, 5/30, та повнолітнім особам, що зареєстровані, - родичам власника. Тариф за такі послуги по будинку № 5 на вул. Клюсівській у м. Червонограді затверджений рішенням виконкому Червоноградської міської ради № 108 від 29.06.2011 року. КП «Червонограджитлокомунсервіс» відповідно до ст. 24 ЖК України є єдиною експлуатаційною організацією, що обслуговує фонд міста Червонограда і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територіях по цим тарифам на підставі договору. На думку суду, свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК, яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, не є безмежною. У разі, якщо актом цивільного законодавства передбачена обовязковість положень цього акта для сторін договору, сторони не мають права відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК). Зокрема, ст.ст. 19, 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. За змістом ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК, ст.ст. 19-21 цього Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У звязку із цим укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК та ст.ст. 19, 20 зазначеного Закону. У разі такої відмови відповідно до положень ст.ст. 3, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК виконавець послуг має право звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обовязок. Зобовязання укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК. Такі висновки сформульовані у правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 10 жовтня 2012 року по справі № 6-110цс12. Судом встановлено, що КП «Червонограджитлокомунсервіс» як виконавцем такі послуги надаються, а споживачі (відповідачі за позовом) їх отримують, однак ухиляються від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Встановлені обставини справи свідчать про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання укладеним договору між [PERSON] та КП «Червонограджитлокомунсервіс» щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територіях на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обовязок, а саме постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та рішення виконкому Червоноградської міської ради № 108 від 29.06.2011 року. Щодо покликань відповідача [PERSON] на практику Конституційного Суду України, то такі є слушними, оскільки у рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 року (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") зазначено, що під членом сім'ї працівника міліції за змістом частин четвертої та п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" треба розуміти особу, що перебуває з суб'єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв'язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з працівником міліції; веденням з ним спільного господарства (п. 1 резолютивної частини) При цьому, ні у даному рішенні, ні у рішенні по схожій справі - № 8-рп/99 від 06.07.1999 року Конституційний Суд Українине зробив висновок, що набуття повноліття членом сім'ї працівника міліції позбавляє його права на відповідні пільги. Відтак відсутні правові підстави для задоволення позову у частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за комунальні послуги. Покликання відповідача [PERSON] на те, що між сторонами 19.02.2016 року укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд на прибудинковій території, суд не приймає до уваги, оскільки останній регулює взаємовідносини сторін з моменту його укладення і не має ніякого відношення до періоду з приводу якого у сторін виник даний спір. Щодо заяви відповідача про сплив позовної давності, то така є необґрунтованою, оскільки встановлено, що до 2013 року відповідачі здійснювали оплату комунальних послуг. Позивач, звернувшись до суду з позовом 25.12.2015 року, заявив вимоги про стягнення заборгованості за період з грудня 2012 року, що охоплюється загальною позовною давністю, визначеною правилами ст. 257 ЦК України. Тому привязка має бути саме до моменту, з якого відповідачі перестали сплачувати відповідні платежі, а не з 01.01.2005 року як дня набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги", як то стверджує відповідач. Відтак відсутні підстави для задоволення заяви [PERSON] про сплив позовної давності за позовом. Враховуючи вище викладене, позов підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. При поданні позовної заяви відповідачем було сплачено за дві позовні вимоги по 1218 грн. Оскільки відсутні підстави у стягненні заборгованості з відповідачів, то судовий збір за дану позовну вимогу не присуджується. Поряд з цим, позовна вимога про визнання договору укладеним заявлена лише до [PERSON], оскільки останній користується пільгами по сплаті судового збору, то судові витрати до стягнення не підлягають.

Outcome: partial