Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках, від яких сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказувала на те, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 10.03.2006 року відповідач [PERSON] зобов"язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2006 року і до досягнення сином повноліття. Проте з метою уникнути сплати аліментів відповідач офіційно не працевлаштовується, доходів від підприємницької діяльності не показує і як наслідок аліменти сплачує нерегулярно і не в повному обсязі. Заборгованість по аліментах станом на 01.05.2015 року складає 19 521,10 грн. Позивачка вказувала на те, що з 01.04.2006 року по 01.05.2015 року відповідач зобов»язаний сплатити на користь позивачки неустойку в розмірі 300 388, 00 грн. Позивачка просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь неустойку за просторочення сплати аліментів в сумі 300 388, 00 грн. Позивачка надала суду заяву в якій зменшила свої позовні вимоги та просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 25 850,00 грн. і судовий збір в сумі 258,50 грн. В судовому засіданні позивачка уточнила та зменшила свої позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період несплати [PERSON] аліментів з лютого 2013 року по серпень 2014 року включно в сумі 25 452, 00 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала вищевказані зменшені та уточнені позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивачки неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 5 000, 00 грн., а в іншій частині позову позивачці просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи №2-1506 за 2006 рік, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках. Батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON]. 10.03.2006 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення по справі №2-1506/2006 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів згідно з яким було задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця р. Київської, Жаксинського району, Целіноградської області, приватного підприємця на користь [PERSON] на утримання неповноліт нього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповід ного віку, починаючи з 23.02.2006 року і до його повноліття. На виконання вищевказаного рішення суду Білоцерківським міськрайонним судом Київської області був виданий виконавчий лист №2-1506/2006 р. про стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця р. Київської, Жаксинського району, Целіноградської області, приватного підприємця на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, починаючи з 23.02.2006 року і до повноліття дитини. Наведене підтверджується копією виконавчого листа №2-1506/2006 р. від 10.03.2006 року. 27.03.2006 року [PERSON] звернулася із заявою до начальника ДВС у місті Біла Церква в якій просила прийняти до примусового виконання виконавчий лист №2-1506/2006р. від 10.03.2006 року про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь, що підтверджується копією заяви на ім»я начальника ДВС у м. Біла Церква Леонова О.Є. Згідно до копії виконавчого провадження №6290555, 29.03.2006 р. державним виконавцем державної виконавчої служби у м. Біла Церква Ляхоцькою Л.Є. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа за №2-1506 виданого Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. В судовому засіданні було встановлено, що станом на 01.07.2015 року заборгованість по аліментам [PERSON] по вищевказаному виконавчому листу становила 4 243,67 грн. Наведене підтверджується матеріалами справи та показами свідка [PERSON] 02.04.2015 року [PERSON] звернулася із заявою до Білоцерківського міськ районного суду Київської області про виправлення описки вищевказаному виконавчому листі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2015 року було задоволено заяву [PERSON] та виправлено описку, допущену при видачі виконавчого листа №2-1506/2006р. від 10.03.2006р., виданого Білоцерківським міськ районним судом Київської області та викладено текст виконавчого листа у відповідності до резолютивної частини рішення суду: «Стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2006 року і до повноліття дитини». Дана ухвала набрала законної сили 14.04.2015 року. Наведене підтверджується матеріалами цивільної справи за №2-1506/2006р. Після отримання копії вищевказаної ухвали суду державним виконавцем [PERSON] був зроблений перерахунок заборгованості по аліментам [PERSON] за вищевказаним виконавчим листом і після перерахунку заборгованість по аліментах станом на 01.07.2015 року становить 17 775,00 грн. Наведене підтверджується матеріалами справи та показами свідка [PERSON] Згідно до копії трудової книжки відповідача, з 01.02.2008 року по 08.04.2013 року [PERSON] працював слюсарем 4 розряду в ТОВ «Білоцерківська інженерна група». З 20.05.2013 року [PERSON] розпочато виплату допомоги по безробіттю Білоцерків ським міськрайонним центром зайнятості, а 13.02.2014 року припинено виплату допомоги по безробіттю. З 02.04.2014 року по 09.04.2014 року відповідач працював слюсарем ремонтником ТОВ фірма "Градієнт". З 03.06.2015 року по даний час відповідач працює на посаді водія транспортних засобів в філії «Кушнер-Оболонь 2» ТОВ «Кушнер». В суді встановлено, що виплат на погашення аліментів та заборгованості по аліментах [PERSON] з вищевказаних мість роботи та з Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості здійнено не було. [PERSON] частково здійснював виплати на погашення аліментів та заборгованості по аліментах. Наведене підтверджується копією виконавчого провадження, показами свідка [PERSON] 14.07.2015 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1506/2006р., якою було постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 15% в рахунок боргу, що утворився станом на 01.07.2015 року в сумі 17 274 грн. починаючи 01.07.2015 року, оскільки боржник працює в філії «Кушнер-Оболонь 2» ТОВ «Кушнер» і копію постанови було направлено головному бухгалтеру Філія «Кушнер-Оболонь 2» ТОВ «Кушнер». При вирішенні спору суд виходить з наступного. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до норм цієї статті розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, а суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Так, згідно зі ст.ст.68,69 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Ці підприємства, установи тощо здійснюють відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. У разі припинення перерахування коштів стягувачу у звязку із зміною боржником місця роботи, проживання або з інших причин підприємства, установи не пізніш як у триденний строк повідомляють державному виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання, якщо воно відоме. Посадові особи, винні у ненаданні таких відомостей без поважних причин, можуть бути притягнуті до відповідальності, передбаченої законом. А за положеннями ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконав чими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. У відповідності до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Верховним Судом України в ухвалі від 15.06.2011 року викладено правову позицію, відповідно до якої нормами СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та повнолітніх дочку, сина на період навчання за певних умов, у ст. 196 СК закріплено відповідальність за прострочення сплати аліментів, і що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобовязань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Факт наявності такої заборгованості по аліментах та її розмір станом на 01.07.2015 року в сумі 17 775,00 грн. відповідач не оспорював. Також відповідач в суді визнав, що вказана зоборгованість по аліментах виникла з його вини. А тому суд вважає, що в даному випадку відповідач має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки (пені) на підставі ст.196 СК України. Як встановлено в судовому засіданні відповідач у квітні 2013 року сплатив позивачці 800,00 грн., з яких було погашено заборгованість по аліментах за лютий та березень 2013 року в сумі 726,00 грн., а також боржник сплатив аліменти за квітень 2013 року в сумі 74,00 грн. Таким чином за квітень заборгованість по аліментах становить 289,00 грн. Також у відповідача виникла заборгованість по аліментах з травня 2013 по листопад 2013 року по 363,00 грн. щомісячно, що складає 2 541,00 грн. Також у січні 2014 року відповідач сплатив позивачці 500,00 грн., з яких було погашено аліменти за грудень 2013 року в сумі 249,00 грн. та аліменти за січень 2014 р. в сумі 251,00 грн. Таким чином заборгованість по аліментах за січень 2014 року становить 134,00 грн. Заборгованість по аліментах за лютий становить 385,80 грн., а заборгованість по аліментах з березня по серпень 2014 року включно по 461,00 грн. щомісячно становить 2 766,00 грн. Таким чином з квітня 2013 року по серпень 2014 року включно заборгованість по аліментах складає 6 115,80 грн. Наведене підтверджується поясненнями сторін, довідкою про нарахування аліментів виданою МВ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 25.09.2015 року №974. Так в судовому засіданні встановлено, що розмір неустойки (пені) за прострочення виконання зобов"язання по виплаті вищевказаних аліментів за період з квітня 2013 року по серпень 2014 року складає 21 767,26 грн. Як вказано вище, за приписами ст.196 СК України, суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач з 03.06.2015 року по даний час працює на посаді водія транспортних засобів в філії «Кушнер-Оболонь 2» ТОВ «Кушнер», інших доказів про майновий стан відповідача суду не надано. А тому суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, яка має стягуватися з відповідача, враховуючи його матеріальний стан, встановивши її в розмірі 12 000,00 грн., а в іншій частині вказаних вимог позивачці слід відмовити. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 254 грн. 52 коп. На підставі вищевикладеного та ст. 196 СК України, Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: partial