Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 29 серпня 2015 року о 21.50 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Орджонікідзе у м. Краматорську з боку м. Словянська у напрямку до м. Дружківки, на ділянці зазначеної вулиці, не вибрав безопарну швидкість руху, скоїв зіткнення з належним йому автомобілем [NUMBER], в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження, а [PERSON] помер. Постановою слідчого відділу по розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області від 14 вересня 2012 року відмовлено у порушенні кримінальної справи. Цивільна відповідальність померлого [PERSON] була застрахована у Національній акціонерній страховій компанії «Оранта». Ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану майну на одного потерпілого складає 50 000 грн. за нульовою франшизою. Він звертався до відповідача про виплату страхового відшкодування, але до теперішнього часу страхове відшкодування йому не виплачено. Відповідно до звіту про незалежну оцінку від 10 лютого 2015 року, вартість матеріальної шкоди, завданої його транспортному засобу складає 28 177,14 грн. Також ним було сплачено за проведення незалежної оцінки 2 800 грн., а загалом 30 977,14 грн. Просив суд стягнути з НАСК «Оранта» на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо- транспортної пригоди у розмірі 28 177,14 грн., вартість проведення незалежної оцінки у сумі 2 800 грн. та судовий збір у розмірі 309,77 грн. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 серпня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної події, задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхове відшкодування у сумі 28 177,14 грн., вартість проведення незалежної оцінки у розмірі 2 800 грн., а загалом 30 977,14 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 309,77 грн. З зазначеним рішення не погодився відповідач НАСК «Оранта», приніс апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди є таким, що не ґрунтується на законі. Судом не враховано, що позивач пропустив річний строк звернення до страховика з заявою про страхове відшкодування та безпідставно не врахував досліджене, яке було надано страховиком. Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити. Представник відповідача НАСК «Оранта» » в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с 119-121). Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не зявились, оскільки відповідно до вимог ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика. Витрати позивача на ремонт автомобіля, у відповідності до вимог ст..ст. 22,23,24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має нести страхова компанія у розмірі та в межах, встановлених законом, а також лімітом відповідальності за страховим полісом. Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимог матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29 серпня 2012 року о 21.50 год., водій [PERSON], керуючи належним йому автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Орджонікідзе у м. Краматорську з боку м. Словянська у напрямку до м. Дружківки, на ділянці зазначеної вулиці, не вибрав безпечну швидкість руху, скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження, а [PERSON] помер. Постановою слідчого відділу з розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області від 14.09.2012 року, беручи до уваги, що подія цієї дорожньо-транспортної події та настання шкідливих наслідків у виді смерті водія [PERSON]С визначались його необережними діями, інші особи не постраждали, відмовлено у порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину за ч. 2ст. 286 КК України. (а.с. 4-7). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК 00369, транспортний засіб марки ГАЗ модель 3302 УБК 01 СПГ реєстраційний номер [NUMBER], належить позивачу [PERSON] (а.с. 3) Згідно полісу № АА/7600758 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між НАСК "Оранта" та [PERSON], останній застрахував в НАСК "Оранта" відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації транспортного засобу марки KIA CERATO FW 612 B р/н [NUMBER]. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50 000 грн., франшиза - 0 грн. Термін дії полісу - з 29.10.2011 року до 28.10.2012 року. (а.с.8). Суд першої інстанції вірно встановив, що правовідносини, які виникли між учасниками дорожньо-транспортної пригоди регулюються Главою 82 ЦК України «Відшкодування шкоди» та положеннями Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п. 22.1ст. 22 Закону України, "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи Страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика. Вимогами ст. 23 Закону України, "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Судом першої інстанції вірно встановлено, що саме страхова компанія повинна нести витрати на ремонт автомобіля у розмірі та в межах, встановлених вказаним законом, а також лімітом відповідальності за страховим полісом. Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У відповідності до вимог ст. 1192 ЦК України, спосіб відшкодування заподіяної шкоди обирається потерпілою особою, яка може просити відшкодувати спричинену шкоду в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, при цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається із звіту про незалежну оцінку , зробленим субєктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON] від 10.02.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ГАЗ 3302,2004 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на момент проведення оцінки становить 28 177,14 грн. ( а.с.9-36). Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальної шкоди в розмірі 28 177,14 грн., доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими. Посилання апелянта на те що визначаючи розмір шкоди суд не врахував знос, є необґрунтованим та спростовуються матеріалами справи, а саме звітом про незалежну оцінку, де зазначено, що результат, отриманий порівняльним та витратним підходами, відображає реальну вартість, тому що заснований на комплексі показників, що впливають на реальний стан транспортного засобу (показник зносу по пробігу, пробіг на день огляду, тривалість експлуатації, умови зберігання, характеру пошкодження й т.д.) (а.с.21).Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що згідно висновку, наданого страховиком (від 17.09.2012 року) матеріальні збитки складають 19 078,54 грн., оскільки суперечать вимогам ст.1192 ЦК України, де зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що позивач в межах річного строку не звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме копією листа НАСК «Оранта» №09-03-093419 від 18.02.2013 року, де зазначається, що розглядалась заява [PERSON] за № 15547 про виплату страхового відшкодування. Однак, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права і в цій частині рішення суду підлягає зміні. Судом першої інстанції помилково, в порушення вимог закону при вирішенні питання про розподіл судових витрат стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 309,77 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. Відповідно до п.п. 2 п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору з позовної заяви майнового характеру встановлена 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати Оскільки судом першої інстанції помилково до ціни позову було внесено вартість товарознавчого дослідження, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, повинен становити 281,77 грн.

Outcome: partial