Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом і просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача кредитну заборгованість у сумі 31824,09 доларів США, що еквівалентно 254369,95 грн., суму пені у розмірі 928450,33 грн., а також 3441 грн. судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явилась. В попередньому судовому засіданні подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу без її участі. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідачів у судове засідання. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить особистий підпис [PERSON] на довідковому листі по справі. Відповідач [PERSON] неодноразово заявляв клопотання про відкладення справи для добровільного вирішення спору. останній раз 15 січня 2014 р. відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив відкласти судове засідання на 30 січня 2014 р. з метою мирного врегулювання спору (а.с.87). Однак 30 січня 2014 р. в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечувала щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів, та згідно до ст.169 ЦПК України винести заочне рішення. При цьому неявку відповідачів суд розцінює як небажання відповідати за позовом та намагання затягнути процес, хоча в попередньому судовому засіданні позов визнавали і ніяких заперечень щодо позову не подавали. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Як видно з матеріалів справи, 30 жовтня 2007 р. між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем [PERSON] був укладений договір № СМ-SMEB00/151/2007 про надання кредиту на придбання нерухомого майна, по якому позичальник отримав 40600 доларів США строком до 27 жовтня 2017 р., сплачуючи банку за вказаний період фіксований відсоток за користування кредитом в розмірі 4,4% річних. Сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору (а.с.5-13). Додатковим договором від 22 жовтня 2009 р. між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачем [PERSON] було внесено зміни до вищезазначеного кредитного договору, а саме: графік платежів викладено в новій редакції в додатку №1, встановлено порядок нарахування процентів та повернення кредиту і сплати процентів позичальником (а.с.14-16). Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання -правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором виникла прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів в сумі 31824,09 доларів США, що еквівалентно 254369,95 грн., заборгованість по пені 116157,93 доларів США, що еквівалентно 928450,33 грн. Як видно з розрахунку, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 12 червня 2013 р. становить 1182820,28 грн. (а.с.41). Відповідно до п.п. 2.1.2 проценти нараховуються в день сплати процентів, що визначаються в графіку платежів (Додаток №1) на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов п.2.1.2.1 додаткового договору (а.с.14). Відповідно до п.4.1.1 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки (а.с.12). Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу (ст.526 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 р. ПАТ "ОТП Банк" продав позивачу в порядку та на умовах, визначених договором права на кредитний портфель, який включає в себе, зокрема і кредитний договір № СМ-SMEB00/151/2007 (а.с.21-35). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як видно з п.1.1 копії договору поруки від 30 жовтня 2007 р., відповідач [PERSON] поручилась перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань, які випливають з кредитного договору № СМ-SMEB00/151/2007. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об'ємі, що і позичальник. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (п.1.2 договору поруки а.с.17-19). Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача у розмірі 3441 грн. підтверджені відповідною квитанцією (а.с.42).

Outcome: approved