Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

06 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в особі Полтавського регіонального управління про стягнення 3 % річних, збитків від інфляції та упущеної вигоди. У позовній заяві позивач посилається на те, що 29 листопада 2012 року між ним та Відповідачем - Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» укладено договір про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «Депозит VIP», у відповідності до якого він, передав банку вклад на строк 12 місяців з 29.11.2012 року по 29.11.2013 року, та йому видано електронну ощадну книжку [NUMBER]. Для внесення суми вкладу банк відкрито депозитний рахунок [NUMBER] із процентною ставкою за вкладом 18% річних з періодом нарахування процентів один місяць. Оскільки, позивач повідомив банк про наміри отримати кошти, але не отримав своїх коштів, він вже звертався до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до Відповідача про стягнення суми вкладу разом із нарахованими відсотками. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04.10.2013 року позов було задоволено, але коштів позивач так і не отримав, отже змушений був звернутися до суду з позовом за захистом своїх порушених прав. Просить суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] збитки від інфляції за невиконання умов договору про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «Депозит VIP» 29.11.2013 року за період з червня 2013 року по квітень 2014 року включно в сумі 36 850 грн. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 3 % річних за користування коштами, переданими згідно договору про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «Депозит VIP» 29.11.2013 року за 335 дні (з 04.06.2013 року по 15.05.2014 року) - 15 595 грн. 89 коп. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] упущену вигоду в розмірі 107 965 грн. 28.08.2014 року до суду надійшла уточнена позовна заява в якій позивач просить стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] збитки від інфляції за невиконання умов договору про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «Депозит VIP» 29.11.2013 року за період з червня 2013 року по липень 2014 року включно в сумі 68 464 грн. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 3 % річних за користування коштами, переданими згідно договору про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «Депозит VIP» 29.11.2013 року за 449 днів (з 04.06.2013 року по 27.08.2014 року) - 20 297 грн. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] упущену вигоду в розмірі 107 965 грн. 03.10.2014 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] збитки від інфляції за невиконання умов договору про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «Депозит VIP» 29.11.2013 року за період з червня 2013 року по серпень 2014 року включно в сумі 73 150 грн. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 3 % річних за користування коштами, переданими згідно договору про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «Депозит VIP» 29.11.2013 року за період з 04.06.2013 року по 02.10.2014 року включно в сумі 21 924 грн. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] упущену вигоду в розмірі 107 965 грн. 19.11.2014 року позивач збільшив позовні вимоги із врахуванням тієї обставини, що навіть не зважаючи на звернення до суду з новим позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до цього часу не виплатив належні йому кошти разом із нарахованими відсотками (не виконав ні умови договору рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04.10.2013 року. яке набрало законної сили 08.0.12014 року, [PERSON] Просив суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] збитки від інфляції за невиконання умов договору про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «Депозит VIP» 29.11.2013 року за період з червня 2013 року по жовтень 2014 року включно в сумі 106 700 грн. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 3 % річних за користування коштами, переданими згідно договору про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «Депозит VIP» 29.11.2013 року за період з 04.06.2013 року по 18.11.2014 року включно в сумі 24 049 грн. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] упущену вигоду в розмірі 107 965 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день і час слухання справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, пояснила, що до цього часу Відповаідач не виконав взяті на себе зобов'язання згідно договору договір про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «Депозит VIP», укладеного 29 листопада 2012 року із [PERSON] Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04.10.2013 року, яке набрало законної сили до цього часу відповідачем ні добровільно, ні в примусовому порядку не виконано, Позивач своїх грошей не отримав разом із нарахованими відсотками і до цього часу позбавлений можливості розпоряджатись своєю власністю - грошовими коштами. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" - Педоряка Олександр Михайлович проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що умовами договору про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «ДепозитVIP" укладеного мідж Позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" 29.11.2012 року не передбачений обов'язок банку компенсувати збитки від інфляції, 3 % річних та упущену вигоду у випадку неповернення вкладу. Стверджував, що позивачем не доведено можливість отримання прибутку шляхом розміщення коштів у банку ПАТ "Русский Стандарт", крім того, це було економічно недоцільно, враховуючи втрату відсотків по Договору про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «ДепозитVIP" від 29.11.2012 року у випадку дострокового розірвання Судом встановлено , що 29 листопада 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» укладено договір про заощадження № SAMDN010007310108000 Вклад «ДепозитVIP», у відповідності до якого, Позивач, передав банку вклад на строк 12 місяців з 29.11.2012 року по 29.11.2013 року, йому видано електронну ощадну книжку [NUMBER]. Для внесення суми вкладу банк відкрив позивачеві депозитний рахунок [NUMBER] із процентною ставкою за вкладом 18% річних з періодом нарахування процентів один місяць. 04.06.2013 року позивач звертався до відповідача із проханням повернення, належних йому коштів, але не зміг цього зробити. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04.10.2013 року по справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 550000 грн., зобов'язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" виконати умови договору № SAMDN010007310108000 від 29 листопада 2012 року про дострокове розірвання договору, виплатити передбачені відсотки. Позивач мав можливість отримати прибуток, шляхом внесення 550 000 грн. згідно договору банківського вкладу (депозиту) "Русский Стандарт- Максимум" (Україна) № 023067118 від 13.05.2013 року , укладеного між ним ([PERSON].) та Пубілчним акціонерним товариством "Банком Русский Стандарт". Станом на час розгляду справи, дане рішення суду не виконане, кошти позивач не отримав. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього ЦК України. У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст. 1059 ЦК України, передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадно книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно з положенням ч. 1, 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року, що у відповідності з вимогами ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами всіх нижчих інстанцій. У Постанові Верховного Суду України № 6-39цс від 29 травня 2013 р. зроблено правовий висновок про те, що у разі порушення Банком обов'язку повернути вклад і нараховані проценти з нього підлягають стягненню на користь вкладника, окрім суми депозиту, проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. За статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, вставлених законом. Згідно ст. 57 ЦК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідач отримав від Позивача 550 0 00 грн., зобов'язувався їх повернути разом із нарахованими відсотками до 29.11.2013 року, але кошти, які були розміщені на депозитному рахунку у відповідача позивач мав можливість розмістити у іншому банку ПАТ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ», із яким у нього було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Руский стандарт - Максимум» (Україна) № 023067118, із відсотковою ставкою - 21 % річних і проценти нараховувались з розрахунку фактичної кількості календарних днів, на які залучені грошові кошти. Тобто, Позивач міг отримати прибуток у вигляді відсотків за користування коштами в сумі 107965 грн. (сто сім тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять гривень). Тому Відповідач -ПАТ КБ "Приватбанк", на підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України, повинен компенсувати [PERSON] завдані збитки. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved