Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про призупинення дій по примусовому продажу житлового будинку. Позовні вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2009 року по справі № 2-173/09 за позовом Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (після реорганізації - ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі Закарпатського регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], про звернення стягнення на майно, змінені позовні вимоги було задоволено, і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKZ0GK00000227 від 18.01.2006 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарчими будівлями, загальною площею 69,70 кв.м., житлова площа 38,30 кв. м. в [ADDRESS], належного [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від мого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідно до п.1.1. вищевказаного Кредитного договору [PERSON] було видано кредитні кошти в євро (іноземній валюті) на купівлю житла (споживчий кредит.На даний час «ПриватБанк» на різних сайтах виклав оголошення про продажу будинку який належить [PERSON] за суму 165 000 гривень (можливий в кредит - по 1 934 грн./міс,), навіть не довівши це до її відома. Однак, 07 червня 2014 року набув чинності Закон України від 03 червня 2014 року № 1304-VI! «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно ч.І даного Закону протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника ) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя ) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що : таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна ) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином позивачка (отримала споживчий кредит в іноземній валюті, постійно проживає в даному будинку з своїми двома малолітніми дітьми, 2009 та 2012 р.н ) і її власний житловий будинок (має всього 69,70 кв. метрів) підпадають під дію вказаного Закону до прийняття та набрання чинності нового закону, який врегульовує питання погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення ( урахування курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернуться до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно п.З ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином підставою для звернення до суду з даним позовом є те, що до законодавчого вирішення питання погашення основної суми заборгованості отриманої в іноземній валюті та порядку списання нарахованої пені та штрафів, банк може без згоди позивача ( власника ) відчужити належний їй житловий будинок під час дії Закону, яким накладено мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Просить призупинити дії Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарчими будівлями, загальною площею 69,70 кв.м., житлова площа 38,30 кв. м. в [ADDRESS], належного мені, [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від мого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, пояснив, що після прийняття Закону України про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті банк жодних дій по продажу будинку не проводив, а оголошення на сайті банку про продаж будинку було вчинено до набрання чинності відповідного закону. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №MKZ0GK00000227 від 18 січня 2006 року укладено між позивачкою та ЗАТ КБ "Приват Банк" (після реорганізації ПАТ КБ "Приват Банк") позивачка отримала споживчий кредит в іноземній валюті в розмірі 23 493,00 євро для купівлі житла (а.с.5-8). Дані кошти вона використала для купівлі будинку [ADDRESS]. Забезпеченням виконання позивачкою зобов"язань за кредитним договором виступає договір іпотеки укладений між банком та позивачкою 18 січня 2006 року (а.с.9-12). На підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 березня 2009 року по справі № 2-173/09 за позовом Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (після реорганізації - ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі Закарпатського регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], про звернення стягнення на майно, змінені позовні вимоги було задоволено, і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKZ0GK00000227 від 18.01.2006 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарчими будівлями, загальною площею 69,70 кв.м., житлова площа 38,30 кв. м. в [ADDRESS], належного [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від мого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.13-15). Відповідно до Закону України про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті встановлено, що протягом дії цього Закону : 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що : таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Беручи до уваги, що позивачка має у власності будинок, що перебуває в іпотеці, і не перевищує 250 кв. метрів, і нею цей будинок використовується як місце постійного проживання, що підтверджується довідкою виданою управляючою компанією ТОВ "І.Т.В. Сервіс Плюс" 23 липня 2014 року за №2-09218 (а.с.35), отриманий нею кредит є споживчим, відповідно до Закону України про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, суд, приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 365 грн. 40 коп..

Outcome: approved