Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В січні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 жовтня 2011 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі ДРАЦС Немирівського районного управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Згідно рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 15.10.2014 року шлюб між сторонами розірваний. Позивач зазначає, що відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, оскільки добровільно кошти на утримання дитини відповідач не сплачує, вона звернулася з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку та доходів щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів, однак просив зменшити їх розмір, оскільки він є інвалідом 2-ї групи і отримує невелику пенсію. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 01 грудня 2015 року у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області сторони зареєстрували шлюб, який, згідно з рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 15.10.2014 року, був розірваний (а.с. 5,8). Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК №301638, виданого 04.05.2012 року відділом РАЦС Солом"янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Згідно довідки ПП "Бокуд" №356 від 24.01.2017 року, донька сторін - [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: вул. Баженова, буд. 22 , гурт., кім. 32/4, м. Вінниця (а.с. 2). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині, однак в меншому розмірі, ніж просить позивач. В судовому засіданні встановлено, що донька сторін проживає разом з позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ї групи по зору, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №323042, виданою 05 січня 2016 року (а.с. 21), і отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1247 гривень, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Немирівської РДА (а.с. 22). Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 24 січня 2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв"язку з тим, що відповідач є інвалідом 2-ї групи, а позивач звільнена від оплати судових витрат, судові витрати компенсувати за рахунок держави. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial