Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

У травні 2020 року позивач через свого представника адвоката Коренко Т.В. звернулася до суду із вказаним позовом, в якому послалася на таке. [INFO] помер її син [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 1 га, в межах території Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, належну йому на підставі державного акту на право постійного користування серії ІІ-МК № 007675, виданого 25 квітня 2002 року, приватизацію якої за життя він розпочав, але не встиг завершити та отримати необхідні документи, що посвідчують право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом. 22 січня 2020 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. їй відмовлено в оформленні спадкових прав на вказану земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Враховуючи, [PERSON] у встановленому порядку набув право користування вказаною земельною ділянкою, він розпочав, але не встиг завершити процедуру її приватизації та отримати необхідні документи, що посвідчують право власності на землю, межі земельної ділянки встановлені у натурі, даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 4825784700:16:000:0126, відомості про земельну ділянку внесено до Державного реєстру земель, позивач просила визнати за нею право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] 16 червня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу у задоволені позову, пославшись на те, що наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 13 липня 2018 року № 4533/0/14-18-СГ [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, площею 1 га, в межах території Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, що перебувала в його постійному користуванні, однак рішення щодо затвердження Проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у приватну власність відповідним органом не приймалось, а тому відсутня умова для визнання права на завершення приватизації (вх. № 3828/20-вх. 16.06.2020). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав просила про його задоволення. Представник відповідача Колесник О. у судове засідання не з"явився, у відзиві на позовну заяву від 11 червня 2020 року просив справу розглядати у його відсутність. Треті особи також подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що згідно з Державним актом на право постійного користування серії ІІ-МК № 007675, виданого 25 квітня 2002 року на підставі рішення 18-ї сесії 23-го скликання Центральної сільської Ради народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області від 29 грудня 2001 року № 4, [PERSON] надано право постійного користування земельною ділянкою для ведення особистого підсобного господарства, площею 1 га, в межах території Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с. 12). 13 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою щодо надання дозволу на розроблення технічної докумендації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для відведення у власність (в оренду) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Центральної ради Снігурівського району Миколаївської області у межах норм безоплатної приватизації. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13 липня 2018 року 4533/0/14-18-СГ з посиланням на ст.15-1,22, 33,116, 118, 121, 122, 186 ЗК України, Закон України "Про особисте селянське господарство", прийнято надати громадянину України [PERSON] дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває в його постійному користуванні, на підставі державного акта на право постійного користування землею серії ІІ -МК №007675, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 25.04.2002 за №1033, розташованої в межах території Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, оріжнтовний розмір земельної ділянки 1,00 га ріллі, із цільовим призначенням - дле ведення особистого селянського господарства (а.с.15). 01 лютого 2019 року [PERSON] через свого представника уклав договір № 44 з Фізичною особою - підприємцем [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка була виготовлена (а.с. 17-51). Технічна документація перевірена Головним управлінням Держагеокадастру у Миколаївській області та внесена державним реєстратором до Державного земельного кадастру 02 квітня 2019 року. Земельна ділянка сформована і їй присвоєно кадастровий номер 4825784700:16:000:0126. [INFO] в с. Нова Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 18 липня 2019 року за актовим записом № 09 Виконавчим комітетом Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с. 9), не отримавши документів, що посвідчують право власності на вищевказану земельну ділянку. Згідно з ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємцем померлого [PERSON] за законом є його матір [PERSON] - позивач у справі, яка в установленому законом порядку прийняла спадщину, про що свідчить копія спадкової справи до майна померлого № 223/2019. Постановою завідувача Снігурівською державною нотаріальною конторою Коваль Ю.В. від 22 січня 2020 року вих. № 76 [PERSON] відмовлено у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1 га в межах території Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно (а.с. 11). 06 травня 2020 року позивач звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з заявою про надання їй дозволу на завершення приватизації спірної земельної ділянки (а.с. 16). Як слідує з відзиву на позовну заяву Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області право позивача на завершення процедури приватизації замельної ділянки не визнає. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно п. "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із зебереженням її цільового призначення, що передбачено ч.1 ст.1225 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Судом перевірено інформацію з державного рестру речових прав на нерухоме майно, згідно з яким станом на 09 червня 2020 року відомості щодо обтяжень земельної ділянки з кадастровим номером 4825784700:16:000:0126, відсутні. Суд не приймає доводів відповідача про те, що позивач не має право на завершення процедури приватизації земельної ділянки за такого. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; та одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності безоплатно, в межах норм, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 116 ЗК України). Частинами 6-10 ст. 118 ЗК України визначено порядок набуття громадянами безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності. Формування земельної ділянки, відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України, полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні (ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр"). Позивачем в обґрунтування вимог надані докази про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, її конфігурація, дані про наявність суміжних землекористувачів чи землевласників. За такого, оскільки у даному випадку, спадкодавець у встановленому законом порядку набув право користування земельною ділянкою, розпочав процедуру її приватизації, але не встиг завершити та отримати державний акт про право власності на землю, суд вважає, що спадкоємець має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації зазначеної вище земельної ділянки, тобто позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення її права, а тому позов належить задовольнити у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved