Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 14.11.2005 померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла їй, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло майно: земельна ділянка,\~площею 1\~га,\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~що розташована\~на території\~Зозівківської сільської\~ради Липовецького\~району Вінницької\~області;\~земельна частка\~(пай),\~площею 3,31\~умовних кадастрових\~гектари,\~що розташована на території Зозівківської сільської ради, бувшого КСП «Колос», які належали [PERSON], а також житловий будинок, що розташований по вул. Пушкіна 4, с. Зозівка, Липовецький район Вінницька область, та земельна ділянка площею 0,9081 га, з якої - для обслуговування житлового будинку - 0,25 га, та для ведення особистого селянського господарства - 0,6581 га, що розташовані в с. Зозівка, Липовецького району Вінницької області, які вона прийняла у спадок після смерті свого чоловіка [PERSON] Фотієвича, який помер 04.12.2001, в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняла за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 12.09.2018, відповідно до якого було встановлено факт спільного проживання [PERSON] в період з 20.04.2005 року по день смерті [PERSON], яка померла 14.11.2005 року, а також визнано право власності на земельну частку (пай) розміром 3,31 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату серії ВН №024649. Утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на решту майна, що становить склад спадкової маси позивач позбавлена можливості, оскільки правовстановлюючі документи на успадковане спадкодавцем майно втрачені, що стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направив, однак сільський голова надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просив проводити за відсутності їх представника. Ухвалою суду від 12.03.2019 було витребувано за клопотанням позивача матеріали спадкової справи до майна померлих [PERSON] та [PERSON] У судове засідання позивач не зявилась, утім у позові просила суд про розгляд справи у її відсутність. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що 14.11.2005 померла [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія І-БП № 024117. Після її смерті відкрилась спадщина. Судом встановлено,\~що 13.06.2002 [PERSON] на випадок своєї смерті склала на імя [PERSON] особисте розпорядження (заповіт а.с. 14), яким заповіла усе належне їй майно. З повідомлення нотаріальної установи встановлено, що спадкова справа після померлої 14.11.2005 року [PERSON] не заведена. Рішенням Липовецького\~районного суду\~Вінницької області\~від 12.09.2018\~було встановлено факт спільного проживання [PERSON] ([INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO]) в період з 20.04.2005 року по день смерті [PERSON], яка померла 14.11.2005 року. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлої 14.11.2005 року [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,31 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату серії ВН №024649 на право на земельну частку (пай) по КСП "Колос" с. Зозівка Липовецького району Вінницької області. Вказане рішення суду набрало законної сили. Згідно вказаного рішення суду було встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], яка спадщину прийняла шляхом спільного проживання із [PERSON], отож вона їй належить з часу відкриття спадщини. В силу приписів ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що до складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка, площею 1 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право постійного користування землею №009155 виданого 12.12.2001, утім згідно матеріалів справи правовстановлюючий документ на вказане вище майно втрачено. Згідно свідоцтва про одруження серія І-АМ №061688 (а.с.10), встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер 04.12.2001, на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ №140092 (а.с.6). Як убачається із довідки виданої виконавчим комітетом Зозівківської сільської ради Липовецького району від 27.02.2019 за №221 (а.с.16), після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка протягом шести місяців вступила у володіння та управління спадковим майном. Встановлені судом обставини підтверджують, що [PERSON], будучи дружиною спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла в силу діючого на час її відкриття законодавства (ЦК УРСР). За відомостями Державного нотаріального архіву від 01.04.2019, встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заведена, що свідчить про відсутність інших спадкоємців, окрім позивача, які прийняли спадщину. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Зозівківської сільської ради від 27.09.2019 за №220 (а.с.16), слідує, що житловий будинок по вул.. Пушкіна, 4, в с. Зозівка, Липовецького району Вінницької області згідно записів по господарських книг по сільській раді належав [PERSON] Також судом встановлено, що до складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 0, 9081 га, що розташована в с. Зозівка по вул.. Пушкіна, 2, Липовецького району, цільове призначення 0,2500га для обслуговування житлового будинку, а 0,6581 га для ведення особистого селянського господарства, що належала [PERSON] згідно Державного акту серія ВН №09788, який було видано 16.04.2003. Згідно матеріалів цивільної справи встановлено, що правовстановлюючі документи на підтвердження належності майна [PERSON] втрачено, що унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачем в нотаріальному порядку для прийняття спадщини, що увійшла до спадкової маси після смерті [PERSON]. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, що розташований по вул.. Пушкіна, 4, в с. Зозівка, встановлено, що рік його побудови 1952. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Проаналізувавши зібрані у справі докази суд дійшов висновку, що вони підтверджують належність майна власникам, майно конкретизовано. Доведено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] та відсутність інших спадкоємців, відсутність правовстановлюючих документів на майно, що увійшло до складу спадкової маси. Підтверджено факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON], у тому числі у вигляді земельної ділянки, що є предметом цього спору. Однак реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості від незалежних від її волі обставин в нотаріальному порядку, що не позбавляє спадкоємця права на оформлення прийнятої нею спадщини у судовому порядку. Відповідач подав заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення. Відповідно доч.1ст.142 ЦПК України, у\~\~разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved