Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та просив суд стягнути із відповідача на його користь 18 000 грн. в рахунок відшкодування збитків, завданих відповідачем, а також 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12 липня 2014 року о 12 годині відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-21063, державний номер [NUMBER], на Єлізаветівському шосе в м. Дніпродзержинську, скоїв зіткнення з автомобілем Форд Фокус, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем Форд-Мондео, під керуванням водія [PERSON] Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільна-правова відповідальність [PERSON] застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 3262350 від 28.08.2013 року. Франшиза згідно поліса становить 510 грн. Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Форд Фокус, державний номер [NUMBER], становить 27 688,69 грн. Згідно умов договору внаслідок страхового випадку було відшкодовано 27 178,69 грн., але на ремонт автомобіля витратив ще 18 000 грн., що йому не відшкодовано. Окрім цього, вважав, що діями відповідача йому спричинена і моральна шкода, яку він оцінив у 15000 грн. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 15 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 4 000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, 487,2 грн. - витрати на сплату судового збору, а всього: 19 487,2 грн. В іншій частині позовних вимог, відмовлено. В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі, та просить відмовити у задоволенні позову. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити частково із наступних підстав. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що з вини відповідача 12 липня 2014 року о 12.00 год., [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-21063 державний номер [NUMBER], рухаючись на Єлізаветівському шосе в м. Дніпродзержинську, перед зміною напрямку, не переконався, що це буде безпечним внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Форд-Фокус, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем Форд-Мондео державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Ці обставини не заперечується відповідачем та зазначені у постанові Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року. Так, згідно до постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеного вище правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Відповідно до листа В.о. заступника начальника Регіонального управління Служби врегулювання страхових випадків від 19.08.2014 року, вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 3262350 від 28.08.2013 року, франшиза становить 510 грн. Матеріальний збиток, завданий як власнику автомобіля Форд Фокус, державний номер [NUMBER] становить 27 688,69 грн., який був виплачений позивачу. До вказаних правовідносин суд застосував вимоги ст. 1166, ч.ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України, та вважав, що вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди, з урахуванням сплачених коштів та Акту № 61 здачі-прийняття робіт від 30.08.2014 року по ремонту автомобіля Форд-Фокус, державний номер [NUMBER], підлягають частковому задоволенню. Також суд посилався на вимоги ст. 23, ч.1 ст. 1167 ЦК України, розглядаючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, у зв'язку із пошкодження його автомобіля, було порушено право на користування майном, порушено також нормальні життєві зв'язки, та врахувавши принцип розумності та справедливості, суд вважав, що моральна шкода заподіяна позивачу буде відповідати стягненню на його користь з відповідача 4 000 грн. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягнув із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, сплачений судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. Але із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди, в частині розміру відшкодування моральної шкоди та судових витрат погодитись не можна, оскільки вони не враховують всіх обставин у справі, а також вимог законодавства. В судовому засіданні знайшло підтвердження те, що за спричинену позивачу матеріальну шкоду, відповідно до документів, наданих ПрАТ «Страхова Група «ТАС» 23.07.2015 року, вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 3262350 від 28.08.2013 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 гривень, франшиза становить 510 грн. Матеріальний збиток, завданий як власнику автомобіля Форд Фокус, державний номер [NUMBER] становить 27 688,69 грн., який був виплачений позивачу (а.с.62-70,83-84). Відповідач також звертався із листом до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» щодо відшкодування матеріальної шкоди із врахуванням акту № 61 від 30.08.2014 року, але страховик не вбачав підстав для перегляду розміру страхового відшкодування позивачу (а.с.83). Відповідно до вимог статті 3 Закону України від 01.07.2004 року, № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22.1 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до статті 21 Закону N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач звертався до страховика із вимогою виплати страхової суми відповідно до акту № 61 від 30.08.2014 року, також не заявляв до страховика позовних вимог про відшкодування шкоди у більшому розмірі, а лише просив стягнути цю суму із відповідача, не просив в порядку ст.33 ЦПК України провести заміну відповідача чи залучити співвідповідача, а тому його звернення до особи, яка спричинила шкоду є передчасним, із врахуванням вимогстатті 3, пункту 22.1 ст.22 Закону України від 01.07.2004 року, № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Приведені норми законодавства враховують інтереси не тільки постраждалої особи, але і страхувальника, а тому рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди необхідно скасувати та відмовити у задоволенні позову в цій частині. Що стосується рішення суду в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди то суд вважає за можливе зменшити розмір цього відшкодування до 2000 гривень, оскільки автомобіль позивача був відремонтований через місяць після ДТП. Такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілого, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також незначної тривалості спричинених страждань, і не суперечить положенням ст.23 ЦК України. Отже, необхідно змінити і суму стягнутих судових витрат до 243,2 гривень, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, та підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на час подання позовної заяви до суду). Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди та змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди, та ухвалити нове рішення в про відмову у задоволенні позовних вимог в частинівідшкодування матеріальної шкоди, та зміну грошових сум на відшкодування моральної шкоди та судового збору, відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Outcome: partial