Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку загальною площею 2,90 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , розташовану на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, у суд звернувся [PERSON] до Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області. В матеріалах справи міститься: -клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності; -заява за підписом секретаря Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради; -заява Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про розгляд справи за відсутності представника управління, вимоги позивача про визнання права власності на спадщину підтримує. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] . Після смерті [PERSON] Козелецькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з якої вбачається, що: - 18 березня 2019 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; - 18 березня 2019 року [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини, що залишилась після померлої [INFO] [PERSON] [INFO] , за законом. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області № 79 від 12 березня 2019 року, [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] та мала такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , невістка - [PERSON] та внук - [PERSON] . Тобто, [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 04 липня 2006 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження № 162 Козелецької районної державної адміністрації від 02 червня 2005 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 2,90 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: -Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 2,9004 га, яка складається з: рілля площа земельної ділянки становить 1,7935 га (кадастровий номер [NUMBER] ); сіножать площа земельної ділянки становить 0,6914 га (кадастровий номер [NUMBER] ); пасовище площа земельної ділянки становить 0,4155 га (кадастровий номер [NUMBER] ). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 квітня 2019 року за земельними ділянками (кадастрові номери: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки, оскільки оригінали правовстановлючих документів на земельні ділянки позивачем втрачені, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення.

Outcome: approved