Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Сторони звернулися до суду із вказаними позовними вимогами. Позивачка, вона ж третя особа на стороні відповідача - [PERSON] в судовому засіданні вимоги основного позову підтримала, позовні вимоги [PERSON] заперечила, суду пояснила, що проживає вона в [ADDRESS]. Вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який помер [INFO]. За час перебування в шлюбі в них народилась дочка. Шлюб між нею [PERSON] було розірвано. Ще із 1993 року вона спільно із чоловіком користувалась земельною ділянкою, що на [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], вона звернулася до Річківської сільської ради із заявою про виділення їй земельної ділянки, якою він раніше користувався, так як в неї залишилась на утриманні та вихованні їх спільна дочка, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька. Рішенням Річківської сільської ради від 07.09.2009 року задоволено її заяву та надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку на [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Річківської сільської ради від 24.01.2011 року вирішено передати їй у власність вказану земельну ділянку, що на [ADDRESS] площею 0,7233 га. Відповідно до свідоцтва про право власності, що видане Реєстраційною службою Косівського районного УЮ 16.04.2013 року їй належить на праві власності земельна ділянка, що розташована в [ADDRESS], площею 0,7233 га призначена для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби. З травня 2013 року і по даний час відповідач в справі [PERSON] самовільно захопив належну їй на праві власності земельну ділянку та випасає там своїх коней, внаслідок чого вона не має змоги користуватись належною їй на праві власності земельною ділянкою за її цільовим призначендля сінокосу та заготовки сіна. Після її звернення із вказаним земельним спором до Річківської сільської ради, земельною комісією було неодноразово складено акти, однак відповідач продовжує і надалі використовувати належну їй земельну ділянку та не бажає в добровільному порядку забрати своїх коней. Вимоги [PERSON], в частині оскарження рішень Річківської сільської ради від 07.09.2009 року про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку на [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства а також від 24.01.2011 року про передачу у власність земельної ділянки на [ADDRESS] площею 0,7233 га., вважає безпідставними. Вказана, спірна земельна ділянка раніше знаходилась в її користуванні та її колишнього чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] ця земля ніколи не належала і в його користуванні не перебувала. Просить вимоги позову її задоволити в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Відповідач він же позивач, [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги [PERSON] заперечив, вимоги свого позову підтримав, суду пояснив, що спірна земельна ділянка площею 0,7233 га, яка знаходиться в [ADDRESS] протягом багатьох років перебувала в його користуванні, оскільки раніше вона належала [PERSON] (братові його дружини), який цю земельну ділянку купив в [PERSON], вже після розлучення із своєю дружиною - [PERSON]. Договір купівлі-продажу оформленим не був, так як в останньої не були оформлені документи. Після розлучення [PERSON], до кінця своїх днів проживав в його господарстві, він із дружиною допомагали останньому, а після його смерті проводили за власні кошти похорони. Вважає, що оскільки вони доглядали [PERSON], поховали його тому і вправі претендувати на користування земельною ділянкою яка за життя належала покійному. Після смерті [PERSON] його дружина зверталась до сесії Річківської сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку на [ADDRESS], так як він в той час був на роботі, а по приїзді він із питанням оформлення документів на цю земельну ділянку ходив також до сільської ради, однак сесія сільської ради зволікала із розглядом таких заяв по суті та відкладала їх вирішення. Так, рішенням № 27 від 31.10.2008 року сесія Річківської сільської ради перенесла розгляд даного питання та зробила виправлення в рішенні написавши, що відмовляють за зверненням не по його заяві а по заяві його дружини [PERSON]. Вважає, що Річківською сільською радою грубо порушувалась процедура прийняття рішень, умисно відкладаючи розгляд його заяви та затягуючи час з метою сприяння у наданні вказаної земельної ділянки колишній дружині [PERSON] - [PERSON] . Таким чином оскаржуваними ним рішеннями його позбавлено права власності на частину земельної ділянки, якою він користується протягом тривалого часу та на приватизацію якої має законне право. Просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити та постановити рішення суду яким визнати незаконними та скасувати рішення Річківської сільської ради від 07.09.2009 року про надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку на [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства а також від 24.01.2011 року про передачу їй у власність земельної ділянки на [ADDRESS] площею 0,7233 га. Представник відповідача, сільський голова Річківської сільської ради, Копчук Марія Григорівна в судовому засіданні заперечила позовні вимоги [PERSON], суду пояснила, що після смерті [PERSON] до сільської ради звернулася колишня його дружина, позивачка в справі- [PERSON], із заявою про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку на [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. Саме вказана земельна ділянка за життя знаходилась в користуванні [PERSON], а після його смерті була переведена у фонд Річківської сільської ради, так як жодних документів, які б засвідчували право власності у спадкодавця не було. А тому сесією сільської ради та із врахуванням того, що в [PERSON] є спільна їх із [PERSON] дочка, яка на час розгляду вказаного земельного питання була неповнолітня, депутатами сільської ради було прийнято на сесії рішення від 07.09.2009 року про надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку на [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства а також депутатами було прийнято рішення від 24.01.2011 року про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки на [ADDRESS] площею 0,7233 га. Такі рішення сільської ради були прийняті із дотриманням процедури їх прийняття. Не заперечує, що до сільської ради зверталась із заявами дружина [PERSON] - [PERSON], яка являється рідною сестрою покійного [PERSON] , з приводу виділення їй у власність земельної ділянки якою за життя користувався її брат. Однак із врахуванням того, що [PERSON] своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки вже використала, депутатами сільської ради було винесено рішення про відмову в задоволенні такої заяви. На даний час [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] в користуванні належною їй земельною ділянкою, а саме випасає на вказаній земельній ділянці, коней. По вказаному факту земельною комісією Річківської сільської ради складались акти, та попереджувалось [PERSON], однак останній на жодні зауваження та пропозиції звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку не реагує. Просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник відповідача, начальник реєстраційної служби Косівського районного УЮ - Копильчук В.М. вимоги позову [PERSON] не визнає, по суті справи пояснив, що при зверненні до реєстраційної служби Косівського районного УЮ [PERSON] було пред»явлено всі необхідні для здійснення реєстрації прав власності документи, а саме затверджену технічну документацію на земельну ділянку на [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства а також рішення від 24.01.2011 року про передачу у власність земельної ділянки на [ADDRESS] площею 0,7233 га. На підставі заяви [PERSON] від 16.04.013 року на ім»я останньої було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS], площею 0,7233 га призначена для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби. Підстав для відмови у видачі такого свідоцтва в Реєстраційній службі не було. Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги [PERSON] підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до задоволення а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за наступних підстав: Згідно ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За змістом ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала в шлюбі із [PERSON], який доводиться рідним братом дружини відповідача в справі [PERSON]- [PERSON]. В наслідок сімейних негараздів шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано в 1996 році. За час їх спільного проживання в них народилась дочка, яка знаходиться на утриманні і вихованні позивачки в справі, що не заперечується жодною із сторін. [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть (т.1 а.с.19). Відповідно до довідки Річківської сільської ради ( т.1 а.с.16) вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі №2 , особовий рахунок [NUMBER] [PERSON] [INFO] числиться головою двору з 28.08.2003 року , згідно рішення виконкому № 26. До цього часу головою двору була її мати - [PERSON], яка була постійною жителькою [ADDRESS]. [PERSON] був зареєстрований до господарства його матері - [PERSON] до 25.11.1992 року , після чого був зареєстрований до господарства його дружини [PERSON], де проживав до 1996 року. Із часу розірвання шлюбу, з 1996 року [PERSON] вибув з господарства дружини та був зареєстрований до господарства матері до 03.10.2006 року. Згідно поданої ним заяви, рішенням виконкому № 30 від 03.20.2006 року [PERSON] було відкрито окремий погосподарський номер в [ADDRESS] . Довідками Річківської сільської ради від 01.04.2008 року (т.1 а.с.18) стверджено, що померлий [PERSON] фактично проживав в господарстві своєї сестри [PERSON] до дня смерті, при чому остання власним коштом хоронила брата - [PERSON] , який помер [INFO]. Довідкою Річківської сільської ради № 32 від 31.07.2014 року (т.2 а.с. 19) стверджено, що спірна земельна ділянка 0,7233 га - сінокіс, що в [ADDRESS] знаходилась в користуванні [PERSON]. З 01.04.2008 року вказана земельна ділянка переведена в землі запасу сільської ради. Відповідно до поданої [PERSON] заяви, депутатами Річківської сільської ради було прийнято на сесії рішення від 07.09.2009 року (т.1 а.с.20) про надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку на [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства а також депутатами було прийнято рішення від 24.01.2011 року (т.1 а.с.97) про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки на [ADDRESS] площею 0,7233 га. [PERSON] не погоджується із прийнятими Річківською сільською радою вищевказаними рішеннями та вважає, що такими рішеннями порушено його право на цю ж земельну ділянку, яку він і на даний час використовує під випас коней, що і сам не заперечує в судовому засіданні. В підставу визнання незаконними та скасування рішень Річківської сільської ради позивач [PERSON] та його представник [PERSON], посилаються на те, що Річківською сільською радою грубо порушувалась процедура прийняття рішень, а саме заяви [PERSON] на спірну земельну ділянку не знаходили вирішення на сесіях а відкладались їх розглядом, чим сприяли [PERSON] у наданні їй у власність цієї ж земельної ділянки. Як вбачається із виписки з протоколу земельної комісії Річківської сільської ради № 7 від 07.11.2008 року комісією вирішено [PERSON] у наданні земельної ділянки на [ADDRESS] відмовити, рекомендувати сесії сільської ради дати дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку [PERSON], матері неповнолітньої дочки покійного [PERSON] Рішенням Річківської сільської ради від 19.03.2009 року (т.1 а.с.100) відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення технічної документації на цю ж земельну ділянку, у зв"язку із тим, що згідно п.4 ст.116 ЗК УКраїни вона вже використала своє право безоплатної приватизації земельної ділянки внаслідок чого на [PERSON] виготовлено 4 Державних акти в Річківській сільській раді від 17.06.2004 року на загальну площу 1,0188 га . Відомостей про оскарження цього рішення суду не надано. Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що ані позивачем [PERSON] ані його представником не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог з приводу визнання недійсними та скасування рішень Річківської сільської ради прийнятих з приводу спірної земельної ділянки. Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. В Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України ч.1 ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] з приводу визнання незаконними та скасування рішень Річківської сільської ради від 07.09.2009 року в частині надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, на земельну ділянку площею 0,7233 га, що на [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства та від 24.01.2011 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,7233 га - сінокіс, на [ADDRESS] При прийнятті оскаржуваних [PERSON] рішень Річківська сільська рада діяла в межах своїх повноважень визначених ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" а тому підстав для задоволення вказаних вимог суд не вбачає. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі без відшкодування витрат за час незаконного користування ними. [PERSON] в обґрунтовування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідач перешкоджає їй в користуванні земельною ділянкою, яка передана їй в приватну власність, що проявляється у випасанні останнім своїх коней на сінокосі. Дані обставини, підтверджуються актами земельної комісії від 24.05.2013 року (т.1 а.с.6), від 02.07.2013 року (т.1 а.с.12) та відношенням Річківської сільської ради (т.2 а.с.16). Факт випасання коней на земельній ділянці, яку на думку відповідача [PERSON] незаконно передано в приватну власність [PERSON], не заперечується ним і в ході судового засідання. Таким чином оскільки незаконність набуття права власності [PERSON] на виділену їй в приватну власність земельну ділянку площею 0,7233 га - сінокіс, на [ADDRESS] , в судовому засіданні не встановлена, її позовні вимоги з приводу усунення перешкод в користуванні цією земельною ділянкою підлягають до задоволення. Позивачкою [PERSON] подано суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо позовних вимог [PERSON]. Разом із тим, як визначено п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 118, 121, 156-158, 212 ЗК України,

Outcome: dismissed