Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ДП «Львіввугілля», у позовній заяві вказав, що 11.11.1992р. він прийнятий на шахту № 5 «Великомостівська» учнем слюсаря-ремонтника енергомеханічної служби. 30.03.1993р. переведений на посаду слюсаря-ремонтника енергомеханічної служби 4 розряду. 11.05.1993р. переведений на посаду учня підземного гірничого робітника, а після закінчення курсів 11.06.1993р. переведений на посаду гірничого робітника ІІ розряду. 18.08.1993р. звільнений з роботи за власним бажанням. 09.10.1995р. прийнятий на роботу підземним гірником ІІ розряду на шахту №5-9 «Великомостівська». 15.01.1996р. переведений на посаду гірничого робітника очисного вибою 5 розряду. 03.05.1999р. звільнений з роботи. 09.01.2006р. прийнятий учнем гірника очисного вибою на шахту «Межирічанська». 02.02.2006р. переведений на посаду гірника очисного вибою 5 розряду. 15.01.2011р. звільнений з роботи у зв`язку переводом на шахту «Степова». 18.01.2011р. прийнятий на посаду підземного гірника очисного вибою 5 розряду. 23.03.2011р. звільнений з роботи. 25.03.2013р. прийнятий на роботу учнем гірника очисного вибою на шахту «Межирічанська». 16.04.2013р. переведений на посаду гірника очисного вибою 5розряду. 04.12.2019р. звільнений з роботи у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі по стану здоров`я. Зазначакє, що у зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатись за медичною допомогою. В період із 12.10.2017р. до 27.10.2017р., із 12.12.2017р. до 22.12.2017р., із 19.01.2018р. до 02.02.2018р., із 22.02.2019р. до 07.03.2019р., із 05.04.2019р. до 15.04.2019р., із 10.05.2019р. до 27.05.2019р., із 01.06.2019р. до 18.06.2019р., із 12.07.2019р. до 26.07.2019р. позивач стаціонарно лікувався із діагнозом: хронічна поперекова-крижова радикулопатія з стійким больовим синдромом і статико-динамічними порушеннями. Вегетосенсорна полі нейропатія рук. Окрім стаціонарного лікування позивач неодноразово проходив і амбулаторне лікування, зокрема в періоди: із 08.12.2017р. до 11.12.2017р., з 03.07.2019р. до 12.07.2019р., з 13.04.2020р. до 27.04.2020р., з 26.06.2020р. до 14.07.2020р., з 01.10.2020р. до 15.10.2020р. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22.01.2020р. проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання та зроблено висновок про шкідливі умови праці і вони характеризуються умовами в основному пов`язаними з роботою із підніманням та переміщенням вантажів, запиленість повітря робочої зони, фізичне динамічне навантаження при переміщенні вантажу, несприятливі фактори мікроклімату. Окрім того, причиною виникнення професійного захворювання стало використання шахтою технологічного обладнання, яке за своїми технічними властивостями не спроможне забезпечити вплив шкідливих факторів у межах нормативних значень. П. 20 Акту. Згідно довідки серії 12ААБ №316804 від 26.02.2020р. виданої Міжрегіональною профпаталогічною МСЕК (копія додається) позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності. Згідно довідки серії 12ААА №027296 від 26.02.2020р. виданої Міжрегіональною профпаталогічною МСЕК (копія додається) вперше встановлено 45% втрати працездатності. Згідно довідки серії 12ААБ №351852 від 02.02.2021р. виданої Міжрегіональною профпаталогічною МСЕК (копія додається) повторно встановлено ІІІ групу інвалідності. Протипоказана важка фізична праця в умовах дії пилу, газів, переохолодження, вібрації. Згідно довідки серії 12ААА №093627 від 02.02.2021р. виданої Міжрегіональною профпаталогічною МСЕК (копія додається) позивачу повторно встановлено 45% втрати працездатності. Позивач вказує, що внаслідок отримання професійного захворювання йому було завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у тому, що він втратив працездатність, Постійно відчуває тупий, ниючий біль у попереково-крижовій ділянці, затерпання в правій нозі, корчі в двох ногах, обмеження рухів попереку, слабість, оніміння та парестезії в пальцях рук, обмеження рухів у попереку. У зв`язку із отриманим професійним захворюванням порушено всі нормальні умови життя позивача. Факт заподіяння моральної шкоди наявний, оскільки позивач частково на 45% втратив професійну працездатність в працездатному віці від професійного захворювання, що спричиняє фізичні та моральні страждання, позивач відчуває незручності в повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною, як вдома перед рідними так і перед сторонніми людьми. Просить суд стягнути з відповідача в його користь 45000грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено у визначеному законом порядку факту спричинення йому відповідачем моральної шкоди. Звернув увагу на те, що довідкою МСЕК від 02.02.2021р. позивачу встановлено 45% втрати працездатності терміном до 02.02.2023р. Крім цього, довідка МСЕК про відсоток стійкої втрати працездатності є тільки підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди - частини втраченого заробітку, і не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди. Позивачем не долучено до матеріалів справи жодного медичного висновку про наявність факту спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити у його та позивача відсутності. Представник відповідача ДП «Львіввугілля» в судове засідання не прибув. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.03.2007 року виключено частину 3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", яка передбачала відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України. Рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року зміни внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнано конституційними, при цьому, в рішенні зазначено, що право громадян на відшкодування шкоди не порушено, оскільки таке право передбачено ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також, у роз`ясненнях, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (яка набрала чинності 13.01.2000р.) за наявності порушення права працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих з`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган назалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім цього, у роз`ясненнях, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1997 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Як встановлено із дослідженої в судовому засіданні трудової книжки на ім`я [PERSON] , 11.11.1992р. прийнятий на шахту № 5 «Великомостівська» учнем слюсаря-ремонтника енергомеханічної служби. 30.03.1993р. переведений на посаду слюсаря-ремонтника енергомеханічної служби 4 розряду. 11.05.1993р. переведений на посаду учня підземного гірничого робітника, а після закінчення курсів 11.06.1993р. переведений на посаду гірничого робітника ІІ розряду. 18.08.1993р. звільнений з роботи за власним бажанням. 09.10.1995р. прийнятий на роботу підземним гірником ІІ розряду на шахту №5-9 «Великомостівська». 15.01.1996р. переведений на посаду гірничого робітника очисного вибою 5 розряду. 03.05.1999р. звільнений з роботи. 09.01.2006р. прийнятий учнем гірника очисного вибою на шахту «Межирічанська». 02.02.2006р. переведений на посаду гірника очисного вибою 5 розряду. 15.01.2011р. звільнений з роботи у зв`язку переводом на шахту «Степова». 18.01.2011р. прийнятий на посаду підземного гірника очисного вибою 5 розряду. 23.03.2011р. звільнений з роботи. 25.03.2013р. прийнятий на роботу учнем гірника очисного вибою на шахту «Межирічанська». 16.04.2013р. переведений на посаду гірника очисного вибою 5розряду. 04.12.2019р. звільнений з роботи у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі по стану здоров`я. Згідно довідки серії 12ААБ №316804 від 26.02.2020р. виданої Міжрегіональною профпаталогічною МСЕК (копія додається) позивачу [PERSON] вперше встановлено ІІІ групу інвалідності. Згідно довідки серії 12ААА №027296 від 26.02.2020р. виданої Міжрегіональною профпаталогічною МСЕК (копія додається) позивачу вперше встановлено 45% втрати працездатності. Відповідно до довідки серії 12ААБ №351852 від 02.02.2021р. виданої Міжрегіональною профпаталогічною МСЕК (копія додається) позивачу повторно встановлено ІІІ групу інвалідності. Протипоказана важка фізична праця в умовах дії пилу, газів, переохолодження, вібрації. Згідно довідки серії 12ААА №093627 від 02.02.2021р. виданої Міжрегіональною профпаталогічною МСЕК (копія додається) позивачу повторно встановлено 45% втрати працездатності. У зв`язку зі наявністю вказаного вище захворювання позивач [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що вбачається з наданих позивачем виписок історій хвороби. Пунктом 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року передбачено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Із дослідженого акта розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON] від 22.01.2020р. встановлено, що у такому міститься висновок про шкідливі умови праці які характеризуються умовами в основному пов`язаними з роботою із підніманням та переміщенням вантажів, запиленість повітря робочої зони, фізичне динамічне навантаження при переміщенні вантажу, несприятливі фактори мікроклімату. Таким чином, суд покладає обов`язок відшкодувати моральну шкоду позивачу [PERSON] на відповідача Державне підприємство «Львіввугілля», яка спричинена ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер заподіяної позивачу шкоди, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості, тому, позовну вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 45000грн., суд задовольняє повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved