Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, площею 0,1649 га, що розташована по [ADDRESS] та житловий будинок, площею 50 кв.м., розташований на вказаній ділянці. Вимоги мотивовані тим, що 27.06.2008 р. між ВАТ «Сведбанк» ( правонаступник ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якому відповідачка одержала від позивача кредит в сумі 45804 доларів США на строк 20 років до 26.06.2028 р., з оплатою 11,9 % річних за користування кредитом. В цей же день, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, банком було укладено договір іпотеки з [PERSON], згідно якому відповідачка передала Банку в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,1649 га, та житловий будинок, площею 50 кв.м., що розташовані по [ADDRESS]ВАТ «Сведбанк» свої зобов'язання виконав, а відповідачка [PERSON], в порушення умов кредитного договору, від своєчасного виконання зобов'язання ухиляється, кредит і проценти не погашає, в зв'язку з чим, станом на 01.05.2013 р. за нею утворилась загальна заборгованість по кредиту в сумі 844471 гривні 48 копійок. 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» (далі Банк) та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. В цей же день, між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації, позивач набув права вимоги. Оскільки виконання зобов'язання відповідачем за кредитним договором забезпечується іпотекою, предметом якої являється земельна ділянка, яка належить відповідачу, позивач просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмети іпотеки, та реалізувати на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У попередньому судовому засіданні представник відповідачки позов не визнав. В подальшому ні [PERSON] ні її представник у судові засідання не з'явилися, повідомлені належним чином. Суд розглянув справу у відсутності відповідачки та її представника, за правилами ч. 4 ст. 169 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів і даних про права і взаємостосунки сторін . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. З матеріалів справи вбачається, що правовідносини сторін регулюються нормами глави 47, 48, 51 Розділу І „Загальні положення про зобов'язання" і глави 71 § 2 Кредит ЦК України, та Закону України "Про іпотеку". Судом встановлено, що 27.06.2008 р. між ВАТ «Сведбанк» ( правонаступник ПАТ «Сведбанк» ) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1103/0608/71-77К, згідно якому відповідачка одержала від позивача кредит в сумі 45804 доларів США на строк 20 років до 26.06.2028 р., з оплатою 11,9 % річних за користування кредитом. В той же день між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого було нерухоме майно - земельна ділянка, площею 0,1649 га, що розташована по [ADDRESS], що належить відповідачці на праві приватної власності. 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» (далі Банк) та ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до якого в Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. 2 Цього ж дня, між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. В зв'язки із вступом у шлюб, 30.03.2012 р. відповідачка змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним забезпеченням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановив суд, після отримання кредиту, [PERSON], в супереч вимогам ст. 526 ЦК України і умовам договору, в строки передбачені договором, кредит і проценти по ньому в строки, передбачені договором, не погашала, у зв'язку з чим станом на 01.05.2013 р. за нею утворилась загальна заборгованість по кредиту в сумі 71214,20 доларів США ( заборгованість за кредитом - 45610,80 дол. США + 25603,40 дол. США - проценти ), що еквівалентно 569215 гривень 10 копійок . ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги по кредитному договору № 1103/0608/71-77К від 27.06.2008 р., який був укладений між ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] Таким чином, вимоги позивача про стягнення кредиту і процентів є обґрунтованими. Щодо вимог про стягнення пені в сумі 34437,18 дол. США, що еквівалентно 275256 гривням 38 копійок, за прострочку погашення суми кредиту та процентів, суд вважає що ці вимоги підлягають задоволенню, оскільки умовою договору передбачений такий вид відповідальності. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пункт 8.1. договору кредиту передбачає відповідальність за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом, позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. Як встановив суд, [PERSON] має прострочену заборгованість по кредиту і процентам. Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту складає 34437,18 дол. США, що еквівалентно 275256 гривням 38 копійкам. Розрахунок складений вірно. Курс Національного банку України по валюті долар США до гривні, станом на 01.05.2013 р. складає 7,993 гривень за 1 долар США. Викладене підтверджується копіями кредитного договору, розрахунком заборгованості за станом на 27.06.2008 р. При таких обставинах, позивач обґрунтовано нарахував пеню відповідачу за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, станом на 01.05.2013 р. загальна заборгованість по кредиту за [PERSON] складає 844471 гривню 48 копійок ( кредит - 364567,12 грн. + 204647,98 грн. - проценти + 275256,38 грн. - пеня ), яку на час розгляду справи відповідачка не погасила, ніяких дій направлених на виконання зобов'язань про повернення кредиту та процентів, не зробила. Банк неодноразово звертався з вимогами до відповідача про дострокове виконання зобов'язання, проте вони залишилися невиконаними. Оскільки відповідачка [PERSON] не сплачувала суми передбачені кредитом, Банк, відповідно до п. 4.4. та ст. 35 Закону України "Про іпотеку", направив вимогу про повернення отриманих коштів, сплатити проценти в повному обсязі [PERSON], з якою був укладений іпотечний договір нерухомого майна. При невиконанні в зазначений у вимозі 30 денний строк, банком повідомлялося що буде звернено стягнення на предмет іпотеки. Викладене підтверджується листами - повідомленнями про дострокове повернення кредиту, процентів та пені . 3 Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 39 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки та початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, зобов'язання, передбачені кредитним договором, незважаючи на вимогу банку про дострокове повернення кредиту та процентів, порушуються зі сторони відповідачки. На час розгляду справи, ніяких дій, направлених на виконання зобов'язань про повернення кредиту та процентів, відповідачка не зробила. При таких обставинах, позивач обґрунтовано заявив вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку та житловий будинок, що належать [PERSON] на праві власності, шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження. При таких обставинах, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає задоволенню. В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати по справі - судовий збір в сумі 3441 гривні, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст. 514, 526, 536, 543, 554, 611, 612, 1046, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, ст. 7, 33, 35, 39 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: approved