Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся з даним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилався на те, що на примусовому виконанні у Центрально-міському відділі державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області перебуває на виконанні виконавчий лист по справі №253/9058/13-ц, виданий Центрально-міським судом м. Горлівки про стягнення на його користь суми заборгованості. Проте, державним виконавцем виконавчі дії не здійснювались, що було підставою для звернення до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця. Ухвалою Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2014 року його скарга задоволена частково, визнано незаконною бездіяльність державного виконавця Центрально- міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції. Внаслідок бездіяльності державного виконавця йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у необхідності звернення до суду та інших установ за захистом порушеного права, що вимагало додаткових грошових витрат, часу, змушувало його докладати додаткові зусилля і душевні сили. Він нервувався через неповагу до себе, що призвело до моральних страждань у зв»язку з чим просив стягнути 5000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди. Рішенням Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі позивач [PERSON], посилаючись на порушення судом норма матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів зазначає, що факт незаконної бездіяльності державного виконавця встановлений ухвалою Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2014 року , що свідчить про порушення його прав як стягувача. Незаконна бездіяльність судового виконавця створила необґрунтовану тяганину при виконанні судового рішення, що призвело до порушення його прав на виконання судового рішення в розумні строки, що є порушенням п.1.ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Представник Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області в судовому засіданні апеляційного суду просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про розгляд справи повідомлений телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за №3247 від 06.07.2016 року, яка отримана позивачем особисто. Представник Головного Управління Державної казначейської служби у Донецькій області в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про розгляд справи повідомлений телефонограмою, зареєстрованою в журналі за №3247 від 06.07.2016 року та телефонограмою за № 3382 від 18.07.2016 року, що перебуває у відповідності до ч.6 ст.74 ЦПК України і є підставою для розгляду справи без участі сторони. (ч.2 ст.305 ЦПК України) Повідомлення про розгляд справи судом о 09 го.д 15 хв. 19.07.2016 року розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за №376 від 06.07.2016 р. Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення представника ВДВС, дослідивши матеріали цивільної справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав . Статтею 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2014 року частково задоволена скарга [PERSON] на бездіяльність державного виконавця Центрально-міського ВДВС Горлівського МУЮ, визнано незаконною бездіяльність державного виконавця по невиконанню виконавчого провадження №43317753 за виконавчими листами від 19.02.2014 року за рішенням Центрально-міського районного суду м. Горлівки №253/9056/13-ц про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості 5000грн, 3% річних 367,40 грн. та витрат по сплаті судового збору 229,40 грн. за період з часу закінчення строку на добровільне виконання до початку АТО на території м. Горлівка. Відмовляючи в задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність моральних страждань у зв»язку з бездіяльністю державного виконавця. Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом з порушення норм матеріального закону. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарженні в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно зі ст. 56 Конституції України матеріальна і моральна шкода, завдані незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України). За положеннями ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" та ч. 2 ст. 86 Закону України "Про виконавче провадження" шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. За змістом п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при розгляді позовів фізичних і юридичних осіб про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", ст. 86 Закону України "Про виконавче провадження" і враховувати, що в таких справах відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України. Судом першої інстанції не враховано, що ухвалою Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 01.09.2014 року визнано незаконною бездіяльність державного виконавця Центрально-міського ВДВС Горлівського МУЮ при виконанні виконавчого провадження №43317753 про стягнення на користь стягувача [PERSON] грошових коштів. Вищевказана ухвала суду набрала законної сили, і відповідно до ст. 61 ЦПК України встановлені у судовому рішенні неправомірні дії державного виконавця по виконанню судового рішення не підлягають доведенню.

Outcome: partial