Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13.12.2006 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNDVGA00000406, відповідно до умов якого банк зобов»язався надати [PERSON] кредит у розмірі 165900,00 доларів США на термін до 13.12.2010 року, а [PERSON] зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в строки та в порядку, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] Д,А. був укладений договір поруки № DNDVGA00000406. У порушення умов кредитного договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 20.03.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 65\~438,82 доларів США, яка складається: з 55186,67 доларів - заборгованість по кредиту, 4517,71 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 4938,12 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Позивач, посилаючись на зазначене, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 65438,82 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.03.2015 року складає 1517526,24 грн., та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги до [PERSON] не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість, та зазначив, що порука [PERSON] є припиненою, а тому позивачу необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору в солідарному порядку. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про день, час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Вислухавши осіб, які з»явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зважаючи на наступне. Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виконання цивільних прав та обов"язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 13.12.2006 року між КБ «ПриватБанк», який згодом змінив найменування на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", був укладений кредитний договір №DNDVGA00000406, відповідно до умов якого банк зобов»язався надати [PERSON] кредит у розмірі 165 900,00 доларів США на термін до 13.12.2010 року, а [PERSON] зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в строки та в порядку, що передбачені кредитним договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 4557,00 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунки для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, кредитний рахунок, рахунок по відсотках, рахунок для обліку винагороди. Кредит надається в обмін на зобов»язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Відповідно до п.2.2. кредитного договору позичальник зобов»язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1., 2.3.1., 2.3.2., 3.1, 3.2. даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати повного фактичного погашення кредиту; погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.1.1., 2.3., 3 цього договору. Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що згідно ст. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту , передбачених пп.1.1., 2.2.4, 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,35% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період оплати понад зазначену в п. 1.1. суми щомісячного платежу за кредитним договором. Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов»язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3. даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 3,00% від суми простроченого платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. 26.06.2013 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору №DNDVGA00000406 від 13.12.2006 року, зокрема, про наступне: сторони виклали п. 4.1. кредитного договору у слідуючій редакції: «4.1. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,09% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати». Цією додатковою угодою був також визнаний таким, що втратив чинність п.3.2. вказаного кредитного договору та викладений в новій редакції п. 3.8. кредитного договору, а саме: «3.8. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в п.п.1.1., 2.3.3. цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою». В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 13.12.2006 року між ПриватБанком та [PERSON] Д,А. був укладений договір поруки № DNDVGA00000406. Відповідно до п.1. договору поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором №DNDVGA00000406 від 13.12.2006 року, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 165\~900,00 доларів СШПА на споживчі цілі, а також в розмірі 7016,00 доларів США на сплату страхових платежів, а боржник повинен виконати зобов»язання з: повернення кредиту, наданого у вигляді не відновлювальної лінії в сумі 165\~900,00 доларів США; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% за місяць у період сплати з 21 по 28 число кожного місяця; щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати у сумі 4557,00 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту у розмірі 2,35% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом; сплати винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором. Погашення за кредитним договором здійснюється в строк до 13.12.2010 року; оплати пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Пунктом 2 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов»язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п.3, 4. договору поруки поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. У випадку невиконання боржником зобов»язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Встановлено, що банк умови кредитного договору виконав, надав позичальнику в кредит грошові кошти в обумовленій кредитним договором сумі, проте позичальник [PERSON] неналежним чином виконував умови кредитного договору, в зв»язку з чим станом 20.03.2015 року його заборгованість за кредитним договором становить 65\~438,82 доларів США, яка складається: з 55186,67 доларів - заборгованість по кредиту, 4517,71 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 4938,12 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. В зв»язку з неналежним виконання умов кредитного договору банком на адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] було направлене письмове повідомлення № 30.1.0.0/2-533 від 23.03.2015 року про необхідність погашення заборгованості, яке виконано не було. В судовому засіданні представник [PERSON], посилаючись на приписи ч.1 ст. 559 ЦК України, заперечував проти задоволення позовних вимог до [PERSON], зазначаючи, що його порука є припиненою, оскільки додатковою угодою № 2, укладеною між банком та [PERSON] без його відома було збільшено обсяг його відповідальності. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вищевказаним додатковим договором № 2 від 26.06.2013 року до кредитного договору №DNDVGA00000406 від 13.12.2006 року, укладеним між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON], було змінено зобов'язання, а саме умови кредитного договору №DNDVGA00000406 від 13.12.2006 року щодо розміру пені та порядку її нарахування без згоди поручителя [PERSON], внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Пунктом 13 договору поруки № DNDVGA00000406 від 13.12.2006 року, укладеного між ПритБанком та [PERSON], передбачено, що всі зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Проте, будь-які докази того, що поручителем [PERSON] надавалася згода на внесення змін і доповнень до вказаного кредитного договору, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" суду не надано, тому порука [PERSON] в силу положень ч.1 ст. 559 ЦК України є припиненою, а відтак позовні вимоги, заявлені ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у даній справі про стягнення з нього солідарно заборгованості за вищевказаним кредитним договором задоволенню не підлягають. Будь-яких доказів в спростування зазначеного позивачем суду не надано. В судовому засіданні представник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" посилався на те, що про вказану додаткову угоду №2 банк повідомляв [PERSON] письмово, проте будь-яких доказів на спростування таких тверджень суду не надав. Тому суд вважає, що позивач не скористався наданими йому правами щодо надання суду доказів на підтвердження позовних вимог до [PERSON], а згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Разом з цим, зважаючи на неналежне виконання позичальником відповідачем у даній справі [PERSON] умов кредитного договору, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №DNDVGA00000406 від 13.12.2006 року на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", яка становить 65\~438,82 доларів США та яка складається: з 55186,67 доларів - заборгованість по кредиту, 4517,71 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 4938,12 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ 23,19 грн. за 1 долар станом на 20.03.2015 року становить 1\~517\~526 грн. 24 коп. і відповідно до ст. 11 ЦПК України ця сума підлягає стягненню відповідача [PERSON] на користь позивача, При цьому відповідач [PERSON] не скористався наданими йому правами, не надав суду доказів на підтвердження своїх можливих заперечень проти позову, що не відповідає положенням ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України. Крім того, як вбачається із вищевказаних кредитного договору та додаткового договору до нього, вони були підписані його сторонами, і на час їх підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, на час укладання договорів сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договорів було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Отримавши у банка грошові кошти, позичальник погодився з умовами даного договору та певний час здійснював платежі згідно його умов. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що решта частина позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] задоволенню не підлягає. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3654,00 грн. Зважаючи на те, що суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог до [PERSON], понесені позивачем витрати по справі відшкодуванню за його рахунок не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial