Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 15 березня 2002 року, її належить земельна ділянка площею 3,51 га, яка розташована на території Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER]. Зазначена земельна ділянка була в користуванні відповідача без укладеного між нею та відповідачем договору оренди землі. З пропозицією укласти договір позивач до неї ніколи не звертався орендну плату за користування земельної ділянкою відповідач не виплачував. Позивач не мав на меті укладати ніяких договорів із відповідачем. Весною 2017 року Позивач хотіла укласти договір оренди із іншим орендарем, але після звернення до відділу Держгеокадастру у Голованівському районі Кіровоградської області, листом йому було повідомлено, що нібито між позивачем та відповідачем укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований відділом Держкомзему в Голованівському районні 16 лютого 2012 року. Зазначає, що не укладала договору оренди належної їй земельної ділянки із відповідачем, та не підписувала такого договору, а також додатки до нього. Просить суд визнати договір оренди землі від 22 січня 2009 року, зареєстрованого в Голованівському відділі Держкомзему в книзі реєстрації договорів оренди землі по Шепилівській сільській раді 16 лютого 2012 за № 352148834000322, який укладений між [PERSON] та Фермерське господарство "Нива" недійсним. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, оскільки вона не підписувала спірний договір. Вказала, що у 2008 році отримувала у [PERSON], що є головою ФГ "Нива" плату за користування земельною ділянкою, але мова про укладення будь-яких договорів оренди не йшла. Також зауважила, що плату вона отримала саме від [PERSON], як фізичної особи, а спірний договір укладений із ФГ "Нива". Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що оскільки відсутнє волевиявлення позивача при укладені спірного договору, а саме те, що позивач не підписував спірний договір оренди землі, такий договір слід визнати недійсним. Щодо застосування строків пропущення позовної давності представник позивача зазначив, що позивачка не могла знати про наявність спірного договору в зв'язку із тим, що якщо позивач і отримувала кошти за письмовою розпискою у 2008 році, на яку посилається представник відповідача, та в якій не має посилань, а ні на будь-який договір та будь-які строки, то спірний договір був підписаний у 2009 році, а зареєстрований у 2012 році. Також зазначив, що з 2008 року позивач проживав у м. Кропивницький та не з'являвся у Голованівському районі до 2017 року. Звернув увагу, що у відповідача відсутні бухгалтерські та будь-які інші обліково-касові документи про виплату позивачу орендної плати за спірним договором, що доводить про те, що позивач не знав та не міг дізнатися про наявність спірного договору. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивач у 2008 році склала письмову розписку, в якій вказала що нею отримані грошові кошти в сумі 17500 гривень за пай, а тому вона могла знати про наявність спірного договору, в зв'язку з чим слід застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Суд заслухавши, позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 15 березня 2002 року, є власником земельної ділянки площею 3,51 га, яка розташована на території Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER]. (а/с.13) 22 січня 2009 року між [PERSON] та фермерським господарством "Нива" укладено договір оренди землі строком на 20 років. Також договір містить невід'ємні частини договору які у графі "орендодавець" містять підписи сторін а саме: план (схема) земельної ділянки, додаток 2 до договору, акт приймання-передачі земельної ділянки.(а/с.5-8). З підстав заперечення позивачем щодо не підписання нею спірного договору оренди землі, представником позивача стосовно належності [PERSON] підписів у договорі оренди земельної ділянки від 22 січня 2009 року, плані (схемі) земельної ділянки, додатку 2 до договору, акту приймання-передачі земельної ділянки, ухвалою суду за клопотання представника позивача призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено запитання, чи виконанні підписи у зазначених документах [PERSON] чи іншою особою.(а/с.71-72). Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 235 від 25.10.2017 року, підпис в спірному договорі та додатках до нього виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідування підпису [PERSON] що дає підстави вважати, що вона дійсно могла не знати про наявність спірного договору, так яка остання не підписувала його, тобто особа не могла знати та не могла дізнатися про те, чого вона не вчиняла, та на що у неї було відсутнє волевиявлення. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про оренду землі" передбачено що договір оренди землі складається у письмовій формі. ч. 2. ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною. Згідно ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Отже, договір оренди землі є двостороннім договором, який при укладенні повинен мати наявність волевиявлення двох сторін, спрямоване на настання реальних правових наслідків . Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу а саме: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір оренди від 22 січня 2009 року укладений з порушенням вимог статті 203 ЦК України, оскільки в момент вчинення правочину волевиявлення [PERSON] на укладення договору оренди землі було відсутнє, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 235 від 25.10.2017 року. Що стосується усної заяви представника відповідача Конякіна М.С. про застосування наслідків спливу позовної давності, то суд вважає, що позивач [PERSON] звернулась до суду в межах строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 261, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що про порушене право [PERSON] дізналася у 2017 році, коли відділом Держгеокадастру її було письмово листом від 19.04.2017 року, повідомлено про наявність спірного договору. Раніше дізнатися про своє порушене право [PERSON] не могла так, як вона з моменту укладення спірного договору та після його державної реєстрації не отримувала будь-яких виплат за спірним договором, також відповідачем не було надано будь-яких інших доказів про надсилання на адресу позивача екземпляру спірного договору та інших документів,що могли б свідчити про наявність договору. Також слід зазначити що позивач з 2008 року проживала в м. Кропивницький, а її земельна ділянка знаходиться на території Шепилівської сільської ради, Голованівського району, і через значну відстань позивач не відвідувала Голованівський район згідно до її показів з 2008 по 2017 рік, що свідчить про те, що позивач дійсно не міг знати про наявність свого порушеного права і її доводи в цій частині представником відповідача не спростовані, тому суд вважає, що строк позовної давності позивачем [PERSON] пропущено не було. Як вбачається із висновку судово-почеркознавчої експертизи № 235 від 25.10.2017 року, підпис в спірному договорі та додатках до нього належать не [PERSON], а виконанй іншою особою з наслідуванням її підпису, що дає підстави вважати, що вона дійсно могла не знати про наявність спірного договору, так яка остання не підписувала його, тобто особа не могла знати та не могла дізнатися про те, чого вона не вчиняла, і у неї було відсутнє волевиявлення.(а/с.88-98). Представником відповідача не доведено, що у 2008 році позивачка отримувала у відповідача по справі плату за користування ним, належною її земельною ділянкою, саме за спірним договором. У відповідності до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а тому підлягають стягнення з позивача на користь відповідача понесені витрати на юридичні послуги, як обґрунтовані, що підтверджується договором про надання юридичної допомоги та квитанцією до прибуткового касового ордера №2 від 23.05.2017 року.(а/с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору та квитанцією про оплату експертизи по справі (а/с.1, 85-86).

Outcome: approved