Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області та просить визнати за нею [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок та господарські споруди будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що її покійній мамі [PERSON], яка померла [INFO], у с.Угольна Стрийського району належав житловий будинок та господарські будівлі на які, вона ще за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй позивачці по справі. Головою вищевказаного колгоспного двору була її покійна мама [PERSON] 1938 р.н., що підтверджується витягом з погосподарської книги за № 956 від 22.09.2014 року, який видано Дідушицькою сільською радою. Після смерті її матері відкрилась спадщина на все її майно, а саме на житловий будинок який складається із трьох житлових кімнат (житловою площею 46,7 кв. м.), кухні, кладовки та трьох коридорів і підвал. Загальна площа будинку становить 113,7 кв.м. Біля будинку також розміщені господарські будівлі та споруди це : сарай «Б», сарай «Г», сарай «Д»,сарай «Е», сарай «Ж», сарай «З»,сарай «И», убиральня «К»,літня кухня «Л», погріб «М», огорожа № 1,3, колодязь «к». Вартість житлового будинку та господарських будівель та споруд, по [ADDRESS] згідно технічного паспорта, виготовленого 16.05.2014 року Стрийським МБТІ становить 201 589 грн. Після смерті матері вона, 03.07.2014 року написала заяву в Стрийську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно даної заяви, Стрийською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 348/2014, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS], свідоцтво про право на спадщину видати не можуть і рекомендують їй звернутись до суду про визнання за нею право власності на будинок в порядку спадкування, що вона і зробила. Згідно довідки Дідушицької сільської ради від 22.09.2014 року за № 1000, вказано, що за господарством по [ADDRESS] рахується земельна ділянка площею 0,66 га : із них 0,25 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, та 0,41 га - для ведення особистого селянського господарства. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають право ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року сільська рада дані питання не вирішує, що свідчить про те, що вона, позивачка, намагалась оформити право власності на належну їй нерухомість без звернення до суду. Її рідна сестра [PERSON], [INFO], не заперечує, щоб право власності на спадкове майно, що в [ADDRESS] було визнано за нею. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача в судове засідання не з»явився подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що померла [INFO] в с. Угольна Стрийського району [PERSON] була матірю позивачки [PERSON],що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.01.2014 року та свідоцтвом про народження від 20.08.1959 серія [NUMBER] Судом також встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] який складається із трьох житлових кімнат (житловою площею 46,7 кв. м.), кухні, кладовки та трьох коридорів і підвалу загальною площею будинку 113,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, а саме : сарай «Б», сарай «Г», сарай «Д»,сарай «Е», сарай «Ж», сарай «З»,сарай «И», убиральня «К»,літня кухня «Л», погріб «М», огорожа № 1,3, колодязь «к». з господарські споруди відносився до суспільної групи "колгоспний двір" - ст.ст.120-126 ЦК України(1963р.). Головою вищевказаного колгоспного двору та останнім членом даного колгоспного двору, була її покійна мама [PERSON], 1938 р.н., що підтверджується витягом з погосподарської книги за № 956 від 22.09.2014 року, який видано Дідушицькою сільською радою. Після смерті матері позивачка 03.07.2014 року написала заяву в Стрийську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно даної заяви, Стрийською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 348/2014, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS], їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно до п. а ч. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995р., право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15.04.1991р. не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як вбачається з п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спорів у зв'язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати в майбутньому. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] Після припинення існування "колгоспного двору", у зв'язку з прийняттям ЗУ "Про власність" (втратив чинність на підставі Закону № 997-V ( 997-16 ) від 27.04.2007), [PERSON] набула право приватної власності на вказаний будинок, оскільки була єдиним членом даного колгоспного двору, однак відповідного правовстановлюючого документу не оформила. [PERSON] заповіла все належне їй майно позивачці [PERSON] Остання звернулася в нотаріальну контору з метою належного оформлення спадщини, однак в цьому їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи, що позивачка постійно проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від неї, тобто вважається такою, що прийняла спадщину, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved