Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Луцьке РУ (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.08.2008 р. між ВАТ КБ "Надра" в особі філії Луцьке регіональне управління та [PERSON] укладено кредитний договір № 31-Б/6-В, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 205411,07 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 14,29 % річних з кінцевим терміном повернення 10.08.2028 р. 29.08.2008 р. позивач згідно заяви на видачу готівки №642 та валютним меморіальним ордером № 644 видав відповідачу [PERSON] через касу суму 205 411,07 доларів США. В забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, укладено договір поруки № 31-Б/6-В від 29.08.2008 р. з [PERSON] відповідно до умов якого остання поручалася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання відповідачем усіх його зобов'язань за кредитним договором та додатковими договорами до нього. Крім того, з метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором 29.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 1755, згідно якого відповідач в іпотеку банку надав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами А-2, гараж-сауна Б-2 огорожа 1, загальною площею 246,8 кв.м., житловою - 128,3 кв.м., що знаходиться: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] під реєстровим № 1754 та земельну ділянку розміром 0,1150 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0722884800:01:001:2587, що знаходиться: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 303646, виданого управлінням Держкомзему у Луцькому районі 10.02.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010907600080. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язувався повернути кредит рівними частинами згідно графіку та щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.11.2011 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в розмірі 2229983,00 грн. згідно кредитного договору № 31-Б/6-В від 29.08.2008 року. Зобов'язання передбачені кредитним договором відповідач належним чином не виконує, а тому станом на 01.10.2013 р. заборгованість останнього перед ПАТ КБ «Надра» становить 373690,80 доларів США що еквівалентно 2986910,56 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 202866,36 доларів США, що еквівалентно 1621510,82 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 135741,08 доларів США, що еквівалентно 1084978,45 грн., пеня за порушення строку повернення кредиту - 14542,25 доларів США, що еквівалентно 116236,20 грн., штраф за порушення умов кредитного договору - 20541,10 доларів США, що еквівалентно164185,09 грн. Просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 31-Б/6-В від 29.08.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON], у розмірі 373690,80 доларів США що еквівалентно 2986910,56 грн., звернути стягнення на вищевказаний предмет іпотеки, шляхом надання ПАТ КБ «Надра» права продажу з застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», без згоди [PERSON], з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, право подання документів до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції та отримання документів, що стосується реєстрації дублікатів правовстановлюючих документів, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно, отримувати дублікат технічного паспорту в бюро технічної інвентаризації, здійснювати нотаріальні дії як продавець, необхідних для здійснення такого продажу, за ціною не нижчою ніж буде встановлена у звіті про проведення незалежної оцінки суб'єкта оціночної діяльності та виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON].22.02.2001 року народження, [PERSON], [INFO] та [PERSON] з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який є предметом іпотеки. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Просив суд, позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, проте належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Як вбачається із змісту ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 29.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» (який змінив назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір за № 31-Б/6-В, за яким останньому наданий кредит в розмірі 205411,07 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 14,29 % на місяць з кінцевим терміном повернення 10.08.2028 р. (а.с. 5-67). Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов"язувався повернути кредит рівними частинами згідно графіку та щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом. 29.08.2008 р. позивач згідно заяви на видачу готівки № 642, меморіального ордеру №644 від 29.08.2008 року видав відповідачу [PERSON] через касу суму 205 411,07 доларів США (а.с. 8). 01.03.2010 року між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №31-Б/6-В від 29.08.2008 р., відповідно до якої суму залишку заборгованості по відсотках позичальник сплачує рівними частинами у період з березня 2010 року по лютий 2015 року включно (а.с. 9). Пунктом 5.2. кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій, у строк встановлений цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (а.с. 6). Згідно п. 5.3. кредитного договору у разі порушення позичальником вимог цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту (а.с. 6) Відповідно до п. 4.2.3 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений графіком повернення кредиту та сплати відсотків (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання. Згідно вимог ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 29.08.2008 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] укладено договір поруки № 31-Б/6-В, відповідно до умов якого остання поручалася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання відповідачем [PERSON] усіх його зобов'язань за кредитним договором та додатковими договорами до нього. З метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором 29.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 1755, згідно якого відповідач в іпотеку банку надав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами А-2, гараж-сауна Б-2 огорожа 1, загальною площею 246,8 кв.м., житловою - 128,3 кв.м., що знаходиться: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] під реєстровим № 1754 та земельну ділянку розміром 0,1150 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0722884800:01:001:2587, що знаходиться: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 303646, виданого управлінням Держкомзему у Луцькому районі 10.02.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010907600080 (а.с. 12, 13). Ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно п. 4.4 договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором, іпотекодержатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному цим договором (а.с. 13). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.11.2011 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість в розмірі 2229983,00 грн. згідно кредитного договору № 31-Б/6-В від 29.08.2008 року (а.с. 28, 29). Відповідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку", підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. За змістом ст.ст. 589, 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, а право іпотекодержателя задоволити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання та неналежного виконання боржником основного зобов»язання. П. 42 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зобов'язання передбачені кредитним договором відповідачі належним чином не виконують, а тому станом на 01.10.2013 р. заборгованість перед ПАТ КБ «Надра» становить 373690,80 доларів США що еквівалентно 2986910,56 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 202866,36 доларів США, що еквівалентно 1621510,82 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 135741,08 доларів США, що еквівалентно 1084978,45 грн., пеня за порушення строку повернення кредиту - 14542,25 доларів США, що еквівалентно 116236,20 грн., штраф за порушення умов кредитного договору - 20541,10 доларів США, що еквівалентно164185,09 грн. (а.с. 13 ). За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права і положень договору іпотеки, суд приходить до висновку про наявність у даному випадку у позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідачі не виконали належним чином взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, що виявилось у неповерненні кредитних коштів згідно з умовами договору та графіку платежу, що призвело до утворення заборгованості. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід задовольнити. Не підлягає до задоволення вимога позивача про виселення відповідача, оскільки ст.40 Закону України «Про іпотеку» передбачено порядок виселення і зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей і таке виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Тобто, лише після звернення стягнення на предмет іпотеки і відмови осіб, які проживають у будинку, добровільно виселитись, банк має право звернутися до суду з позовом про виселення таких осіб. Згідно п. 43 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке: згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України, ст.ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Разом з тим, належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що позивач направляв відповідачу письмову вимогу про звільнення житлового приміщення суду позивач не надав. Суд не приймає до уваги як доказ письмові повідомлення банку від 10.10.2013 року, оскільки відсутні підтверджуючі докази про отримання відповідачами даних повідомлень. Також підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення в його користь з відповідача понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі - 243,60 грн.

Outcome: partial