Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У жовтні 2011 року ПАТ «Сведбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON], третя особа - ТОВ «Тридента Агро», про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що 03 березня 2006 року між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ТОВ «Тридента-Агро» було укладено кредитний договір та ряд додаткових договорів до цього кредитного договору, відповідно до умов яких відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості у розмірі 5 648 925,60 доларів США на строк до 31 травня 2010 року із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,0 % річних (з 01 серпня 2006 року - 14,5 %, з 27 листопада 2008 року по 28 лютого 2009 року - 15,5%, з 01 березня 2009 року - 14,5%). З метою забезпечення виконання зобов`язання по вищевказаному кредитному договору між позивачем, ТОВ «Тридента Агро» та [PERSON] 06 грудня 2007 року був укладений договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку банку земельну ділянку та садовий будинок, які розташовані за адресою [ADDRESS], які належать йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності та державним актом на право власності на земельну ділянку. Оскільки боржник ТОВ «Тридента Агро» належним чином не виконував свої зобов'язання по кредитному договору, у зв'язку з чим, станом на 02 серпня 2011 року утворилась заборгованість в сумі 7 589 063,37 доларів США, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета продажу - 4 459 271,45 грн. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01 червня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2012 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 448 від 03 березня 2006 року на загальну суму 5 128 586,70 доларів США звернуто стягнення на користь ПАТ «Сведбанк» на земельну ділянку площею 0,120 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 197977, садовий будинок загальною площею 495,9 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS], який належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого [PERSON], який є майновим поручителем за кредитним договором № 448 від 03 березня 2006 року, шляхом реалізації з публічних торгів, визначивши початкову ціну відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2013 року вищезазначені судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13 лютого 2013 року справу прийнято до свого провадження суддею Морою О.М. В процесі розгляду справи позивач ПАТ «Сведбанк» рішенням річних загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року змінило своє найменування на ПАТ «Омега Банк» про що надало до суду всі підтверджуючі документи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, просив в задоволенні позовних вимог відмовити, надав до суду письмові заперечення проти позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, які з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 березня 2006 року між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ТОВ «Тридента-Агро» було укладено кредитний договір та ряд додаткових договорів до цього кредитного договору, відповідно до умов яких відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості у розмірі 5 648 925,60 доларів США на строк до 31 травня 2010 року із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,0 % річних (з 01 серпня 2006 року - 14,5 %, з 27 листопада 2008 року по 28 лютого 2009 року - 15,5%, з 01 березня 2009 року - 14,5%). З метою забезпечення виконання зобов`язання по вищевказаному кредитному договору між позивачем, ТОВ «Тридента Агро» та [PERSON] 06 грудня 2007 року був укладений договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку банку земельну ділянку та садовий будинок, які розташовані за адресою [ADDRESS], які належать йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності та державним актом на право власності на земельну ділянку. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Оскільки боржник ТОВ «Тридента Агро» належним чином не виконував свої зобов'язання по кредитному договору, у зв'язку з чим, станом на 02 серпня 2011 року утворилась заборгованість в сумі 7 589 063,37 доларів США, яка склалась із основного боргу,заборгованості по процентах та заборгованості за щорічною комісією. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості основного боргу за кредитним договором №448 від 03.03.2006 року, звернути стягнення на предмет іпотеки в розмірі 5128586,70 доларів США (основний борг за кредитним договором) шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну предмету іпотеки не нижчу 4 459271 гривень 45 копійок. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це заміна кредитора в зобов'язанні. Загальні вимоги до порядку заміни кредитора в зобов'язанні визначені у гл. 47 ЦК України. Стаття 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо така неможливість установлена договором або законом. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що правонаступником комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» з усіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк». В процесі розгляду справи позивач ПАТ «Сведбанк» рішенням річних загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року змінило своє найменування на ПАТ «Омега Банк» про що надало до суду всі підтверджуючі документи. Внаслідок проведення реорганізації відбулися зміни в назві кредитора, а саме ПАТ «Сведбанк» перейменовано на ПАТ «Омега Банк» який набув статусу нового кредитора. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, в той час як ТОВ «Тридента Агро» наданий кредит в строки, встановлені кредитним договором, не повертає, внаслідок чого у нього наявна прострочена заборгованість по кредиту. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідачу було направлено вимогу , а саме: «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки», але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається. Згідно до статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 статті 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно до ст. 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником заставодавцем. зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 статті 590 Цивільного кодексу України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону України „Про іпотеку" вказано, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ст. 39 Закону України, "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Ціна продажу предметів іпотеки визначається, виходячи з положень ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», в силу якої, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як вбачається з пункту 2.2 іпотечного договору №448/ІП-3 укладеного між сторонами загальна договірна вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін складає 883024,05 доларів США, що еквівалентно 4469271,45 гривень за курсом Національного банку України станом на 06.12.2007 року. Отже, позовні вимоги щодо продажу предмета іпотеки за ціною не нижчою 4 459271 гривень 45 копійок також підлягають задоволенню. В силу ч. 10 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. У відповідності до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року у разі якщо кредит правомірно наданий у іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Крім того, позивач у позовній заяві просив задовольнити з вартості предмета іпотеки грошові вимоги кредитора у сумі заборгованості по кредиту (основний борг) 5128586,70 доларів США, що не заборонено законодавством. Сума заборгованості по кредиту (основний борг) в розмірі 5128586,70 доларів США за курсом НБУ на день укладення рішення тобто на 29.04.2014 року становить 58473996,67 гривень. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути документально підтверджені витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1820,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved