Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У листопаді 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, постійного проживання його на території України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він народився [INFO] у Донецькій області у м.Харцизськ. У 1951 році переїхав з родиною до м.Миколаєва, де оселився у житловому будинку [ADDRESS] та проживає по теперішній час. У 16 років заявник отримав паспорт громадянина СРСР, одна через пожежу згоріли усі його документи, враховуючи і паспорт СРСР. Встановлення факту постійного проживання на території України має для нього юридичне значення, оскільки дає можливість отримати паспорт громадянина України. Без встановлення цього факту в судовому порядку він позбавлений можливості отримати громадянство України. Заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник управління державної міграційної служби України в Миколаївській області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Також зазначив, що копії доказів, які підтверджують факт, що має юридичне значення відповідають дійсності та не заперечує проти задоволення заяви. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та виконавче провадження, суд дійшов до наступного. 30 вересня 2011 року [PERSON] звернувся до Ленінського РВ м.Миколаєва з заявою про реєстрацію місця проживання. Відповідно до посвідчення №26 від 28 вересня 2011 року [PERSON] народився [INFO] у м.Харцизськ Донецької області. Також зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку в відділенні обліку центру реінтеграції бездомних громадян з 28.09.2011 року, реєстраційний №278, як особа, яка не має постійного місця проживання і переважне місцезнаходження якої може бути зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Згідно з атестату [NUMBER], [PERSON] навчався в Миколаївському професійному торгово-кулінарному училищі з 01 вересня 1967 року по 24 травня 1969 року. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу від 29 лютого 1996 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану м.Миколаєва, [PERSON] 08 грудня 1994 року розірвав шлюб з [PERSON], про що зроблено актовий запис за №882. Відповідно до копії трудової книги, [PERSON] працював поваром з 1969 року по 1975 рік. Згідно з Довідки Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради №1491 від 06.11.2014 року, [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS]. Факт проживання заявника по [ADDRESS] з 1978 року по 1998 рік підтверджується свідками [PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON] Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до п. 7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 8 Порядку встановлення належності до громадянства України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. За такого, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню

Outcome: approved