Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ КБ "ПриватБанк" та просить постановити судове рішенням, яким визнати виконавчий напис нотаріуса, вчинений 16 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.за номером в реєстрі № 1246, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування посилався на те, що 16 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 7012 від 27.07.2007 року у розмірі 2853000 грн. 12 коп.. Про вчинення виконавчого напису він дізнався з листа ДП 'Сетам", який отримав 09.04.2021 року з якого витікає, що 19/100 частина нежитлової будівлі автовокзалу яка належить йому виставлена на електронні торги. Пізніше він отримав постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та в рамках виконавчого провадження звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає до виконання, оскільки вчинений у порушення вимог чинного законодавства за відсутності оригіналу кредитного договору та документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Також посилається на те, що відповідачем не направлялась на його адресу письмова вимога про усунення порушень, чим позбавлено його можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості та крім того вважає, що при вчиненні виконавчого напису не були дотримані вимоги, такий був вчинений понад три роки з дня виникнення права вимоги, та це спростовує безспірність вимог, в зв`язку із чим був вимушений звернутись до суду із справжнім позовом. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 22.04.2021 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу АТ КБ "ПриватБанк", відповідно до вимог ЦПК України, за місцем розташування, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Згідно звіту про відправлення підтверджується вручення судової кореспонденції відповідачу. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подав. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування та спростування вимог, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 1246 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором № 7012 від 27.07.2007 року, у розмірі 2853000 грн. 12 коп. (а.с.61) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Євгенія Петровича від 16.02.2021 року відкрито виконавче провадження № 64515025 про стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" боргу у розмірі 2853000 грн. 12 коп. (а.с.13-14) Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. 3.3. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно п. 10 узагальнення "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" винесеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року, роз`яснено, що судам слід мати на увазі, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. При цьому для суду не є важливим який предмет позову визначив позивач. Суд має право визначити предмет позову відповідно до вимог закону, якщо саме на це спрямована підстава позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. Як встановлено, договір кредитування між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено 27.07.2007 року (а.с.69-71). Згідно виписки за рахунком боржника [PERSON] станом на 16.02.2017 року, позивачем було сплачено останній платіж за даним договором 13.04.2010 року у розмірі 50 долл. США. Таким чином вбачається, що остання сплата заборгованості позивачем була здійснена 13.04.2010 року, а виконавчий напис нотаріуса було вчинено 16.02.2017 року, тобто виконавчий напис було вчинено після закінчення строку для пред`явлення права на вимогу. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від фінансової установи та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, є безспірним. Розрахунок боргу, підготовлений працівниками банку щодо наявності грошового зобов`язання позивача по тілу кредиту, відсотках, і який був покладений в основу спірного виконавчого напису - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. З урахуванням наведеного, суд вбачає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності підстав та розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк», не дослідив оригінал кредитного договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання,не дотримані законні вимоги щодо строку вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та більш того нотаріус не переконався щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості. Таким чином, право [PERSON] при вчиненні виконавчого напису нотаріуса відносно нього як боржника на договорі кредитування та документах на умовах безспірності, тобто яким засвідчується безспірність на момент вчинення, є порушеним та підлягає захисту. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 86175367 від 20 квітня 2021 р. (а.с. 2), а також судовий збір при поданні заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., що також підтверджується платіжним дорученням № 86177158 від 20 квітня 2021 року (а.с.1). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені з оплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved