Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

12 січня 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі-ПАТ «Укрсоцбанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] 05 червня 2008 року був укладений договір кредиту №150/2-1812, згідно з яким позичальнику було надано кредит сумі 16879, 17 доларів США зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 04 червня 2015 року. Позичальник зобовязалася повернути кредит і сплатити відсотки за його користування та комісійну винагороду в сумі, строках на умовах, передбачених кредитним договором. 05 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 150/5-8036, згідно з умовами якого поручитель зобовязався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником умов щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, в строки та в порядку передбачених кредитним договором. 09 вересня 2009 року між сторонами була укладена додаткова угода №1 про внесення змін до кредитного договору №150/2-1812 від 05 червня 2008 року, відповідно до якої сторони узгодили новий графік погашення кредиту, та додаткова угода №1 про внесення змін до договору поруки № 150/5-8036 від 05 червня 2008 року. Відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору і станом на 26 листопада 2015 року заборгованість по кредиту складає 3879,77 доларів США, з них: сума заборгованості за кредитом 2396,00 доларів США; сума заборгованості за відсотками 435,07 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1015,20 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 133,50 доларів США. ПАТ «Укрсоцбанк» просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 3879,77 доларів США, а також судовий збір в сумі 1419,09 грн. У судове засідання представник позивача не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з"явилися. Виклик відповідачів здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області, оскільки територія, де знаходяться відповідачі, є тимчасово окупованою, і поштове сполучення з ним не здійснюється. Суд, отримавши згоду позивача, постановив, ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що 05 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №150/2-1812. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, кредитор надав позичальнику кредит в сумі 16879,17 доларів США зі сплатою 13% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: до 10 липня 2008 року 279,17 доларів США; з 10 серпня 2008 року по 04 червня 2015 року - 200,00 доларів США. Кінцевим терміном повернення основної заборгованості визначено 04 червня 2015 року. Відповідно до п.2.4 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором. Пунктом 3.3.7 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, визначеному п. п.2.4, 2.5 цього договору. Пунктом 3.3.8 кредитного договору зазначено, що позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованим процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 цього договору. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 договору, а також строків повернення кредиту, визначених п.1.1 договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. В забезпечення виконання кредитного договору 05 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 150/5-8036. Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №150/2-1812 від 05 червня 2008 року. Пунктом 3.1.2 договору поруки визначено, що у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобовязання, поручитель відповідає перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. Пунктом 5.2 договору поруки передбачено, що договір набирає чинності з дати його укладення і діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. 09 вересня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до кредитного договору №150/2-1812 від 05 червня 2008 року, відповідно до якої сторони узгодили новий графік погашення кредиту, та додаткову угоду №1 про внесення змін до договору поруки № 150/5-8036 від 05 червня 2008 року. Відповідно до статуту ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк». Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Суд встановив, що відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти, але не виконувала належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів, у звязку з чим станом на 26 листопада 2015 року виникла заборгованість у загальній сумі 3879,77 доларів США, з них: сума заборгованості за кредитом 2396,00 доларів США; сума заборгованості за відсотками 435,07 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1015,20 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 133,50 доларів США. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення божником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення дій з реалізації прав та обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, основне зобовязання це реально існуючі право відносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Сторони (боржник і поручитель) первинно взяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 04 червня 2015 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов'язання і незалежно від установлення строку її дії договором чи законом сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Аналіз частини 4 статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-436цс15 від 23 грудня 2015 року. Остаточне виконання зобовязання за кредитним договором відповідач [PERSON] повинна була здійснити не пізніше 04 червня 2015 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів. Вимогу до поручителя [PERSON] про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно було предявлено в судовому порядку в межах строку дії договору поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку виконання кредитного договору, тобто до 04 грудня 2015 року. Відповідно до поштового штампу позивач звернувся до суду з позовом шляхом направлення поштового відправлення 24 грудня 2015 року, тобто за межами встановленого строку для звернення з вимогою про стягнення боргу з поручителя [PERSON] Тому суд вважає, що договір поруки, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] 05 червня 2008 року, є припиненим, і з відповідача [PERSON] не підлягає примусовому стягненню заборгованість за кредитним договором, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] 05 червня 2008 року №150/2-1812. Крім того, суд встановив, що позивач нарахував та просить стягнути з відповідачів пеню за несвоєчасне повернення кредиту та пеню за несвоєчасне повернення відсотків за період з 26 листопада 2014 року по 25 листопада 2015 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до пункту якого було включено с-ще Верхньоторецьке Ясинуватського району, де зареєстровані відповідачі. На час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, тому суд вважає, що відсутні законні підстави для нарахування пені за прострочення сплати основної суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають, в даному випадку, у м. Дружківці Донецької області. Виходячи з цього, суд вважає, що нарахування позивачем пені за прострочення сплати основної суми кредиту у розмірі 1015,20 доларів США є безпідставним, і тому позовні вимоги в частині стягнення цієї суми не підлягають задоволенню. Оскільки Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII встановлений мораторій на нарахування пені за прострочення сплати тільки основної суми заборгованості, то суд вважає, що пеня, нарахована за несвоєчасне погашення процентів, підлягає стягненню з відповідачів. Суд вважає обґрунтованими вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитом та відсоткам, пені за несвоєчасну сплату відсотків у загальній сумі 2964,57 доларів США, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 3979,77 доларів США. Суд прийшов до висновку про задоволення позову в сумі 2964,57 доларів США, що складає 74% від заявлених вимог. При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1419,09 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог у сумі 1050,13 грн. В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial