Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

21 серпня 2014 року позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 12 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №DNABRХ05610013 за умовами якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 1668 грн. зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачка порушила свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, станом на 03 липня 2014 року за нею рахується заборгованість в загальному розмірі 16097 грн. 70 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 789 грн.68 коп., процентам за користування кредитом у сумі 67 грн.95 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 520 грн. 39 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 13 476 грн.93 коп., а також штрафів згідно п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина, 742 грн. 75 коп. процентна складова, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 243 грн. 60коп. В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача - Мартиченко О.І. не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідачка за належного повідомлення у судове засідання не з"явилася, причини неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися договірні правовідносини. Як встановлено судом, 12 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNABRХ05610013 (далі - договір), за умовами якого позивач надав відповідачу строковий кредит у розмірі 1668 грн. на придбання товару, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмінрі 40,03 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 278 грн., строком до 12 жовтня 2009 року, в обмін на зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ) строки. Загальний щомісячний платіж для погашення заборгованості за договором було встановлено у розмірі 118 грн.68 коп., який відповідачка зобов'язалася сплачувати з 10 по 15 число кожного місяця (п.п.1.1. Договору). При порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений у п.5.1. Умов за кожен день прострочки. Як вбачається з цієї заяви, відповідачка погодилася, що дана заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6). Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала зобов'язання по сплаті щомісячного платежу по погашенню кредиту у встановленому розмірі, у зв'язку з чим станом на 30 липня 2014 року має заборгованість перед банком по тілу кредиту - 789,68 грн., за відсотками - 67,95 грн., по комісії - 520,39 грн. Вказана заборгованість підтверджена розрахунком (а.с. 4-5). За такого, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. Крім того, відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). Згідно з 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобов'язався сплатити позивачу пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Таким чином є правомірним стягнення з відповідача пені та 500 грн. штрафу (фіксована частина) й 742 грн. 75 коп. (процентна складова), як наслідок невиконання покладеного зобов'язання. Разом з тим, згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний суд у своєму рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (справа №1-12/2013) виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Як встановлено судом, основна сума заборгованості відповідача перед банком (тіло, проценти, комісія) складає 1378,02 грн., розмір пені, яку просить стягнути банк з відповідача, крім штрафу (1242,75 грн), - 13 476,93 грн., що не відповідає вище зазначеним засадам розумності та справедливості, співмірності розміру збитків до суми заборгованості за основним зобов'язанням, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню до 500 грн. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в сумі 3120 грн. 77 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту - 789,68 грн., процентам - 67,95 грн., по комісії - 520,39 грн., штрафи - 500 грн. фіксована частина, 742,75 грн. процентна складова, а також 500 грн. пені. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 47 грн. 22 коп.

Outcome: approved