Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивачка в травні 2018 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з 28.08.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, в якому народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.09.2016 року, шлюб між ними розірвано, неповнолітню дитину залишено проживати з матір'ю. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.01.2017 року, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердому грошовому розмірі по 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивачка не в змозі за таку суму грошей забезпечити такий рівень життя, який необхідний для достатнього рівня життя та всебічного розвитку дитини, а тому, просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. 24 травня 2018 року ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області [PERSON] відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду (а.с. 9). Згідно розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 84 від 01.10.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв"язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, вказана справа передана у провадження судді Польської М.В. Відповідна ухвала про прийняття цивільної справи № 344/6977/18 до свого провадження постановлена 16 жовтня 2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі та змінила 05.12.2018р. позовну вимогу щодо аліментів про стягнення з відповідача у розмірі 1200 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання, не з'явився, однак подав суду заяву, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, та враховуючи його матеріальний стан, просив позов задоволити частково: стягуючи з нього аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 жовтня 2011 року (а.с.) сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.01.2017 року, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердому грошовому розмірі по 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. А згідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Позивач доводила суду те, що розмір аліментів в сумі 500 грн. є недостатнім, а потреби є значними, тому визначені нею 1200 гривень на її переконання є достійними для утримання дитини. Разом з тим, з врахуванням доводів відповідача, долученої до матеріалів справи довідки про надання соціальної допомоги інвалідам 3 групи (а.с.15), для нього на даний час є непосильним розмір аліментів в сумі 1200 грн., тому слід змінити розмір аліментів на - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (що є зростаючим протягом року). Тому суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів дійсно підлягає збільшенню з 500 гривень на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідачем подано заяву (а.с.19) про зменшення розміру судового збору на 50%. А тому з відповідача слід стягнути 50 % стягнення судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial