Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

26 листопада 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача [PERSON] 36838,68 гривень заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № SAMDN03000052471027 від 07.11.2011 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який станом на 06.03.2012 року склав 20000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано [PERSON] кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У звязку із порушенням відповідачем умов договору станом на 30.09.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 54614,76 гривень. Позивач вказує, що рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 25.10.2013 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 20006,49 гривень. Тому позивач вказує, що на теперішній час заборгованість разом із сумами штрафів складає 36838,68 гривень. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] є [ADDRESS] (Петровський район м. Донецька). Згідно із ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ,підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам,зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідача [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с.30), представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі ( а.с. 31,32). Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с.29). Однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на надання банківських послуг, визначених ч.3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 року № 22 (а. с.21). Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № SAMDN03000052471027 від 07.11.2011 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який станом на 06.03.2012 року склав 20000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.13, 14-18). Позивач свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому сторонами. Відповідач в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього станом на 30.09.2015 року утворилась заборгованість. Згідно розрахунку позивача заборгованість [PERSON] за період з 07.11.2011 року по 30.09.2015 року становить 54614,76 гривень, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 20006,49 гривень, заборгованість з відсотків за користування кредитом в розмірі 33146,27 гривень, заборгованість з пені та комісії в розмірі 1462,00 гривень. Однак, в зв"язку з тим, що рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 25.10.2013 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 20006,49 гривень, позивач вважає, що на теперішній час заборгованість разом із сумами штрафів 500,00 грн. та 1730,41 грн. складає 36838,68 гривень. ( а.с.9-10, 11-12). Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобовязання належним чином не виконав. Отже, у банку виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525,526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, бо відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Петровського районного суду м. Донецька від 25.10.2013 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" була стягнута як заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 20006,49 гривень так і заборгованість з відсотків за користування кредитом в розмірі 11165,27 гривень, обраховані станом з 07.11.2011 року по 02.09.2013 року, що підтверджується копією вказаного рішення та власним розрахунком позивача (а.с. 9-12). А тому на теперішній час заборгованість складає 23443,00 гривень, тобто заборгованість з відсотків за користування кредитом за період з 02.09.2013 року по 30.09.2015 року - 21981,00 грн. (33146,27 - 11165,27), та заборгованість з пені та комісії - 1462,00 гпн., а разом із сумами штрафів 500,00 та 1730,41 грн. - 25673,41 гривень. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесенні рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 33146,27 гривень не обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню частково в розмірі 21981,00 грн. (33146,27 - 11165,27) - в тій частині, яка знайшла своє підтвердження в судовому засіданні за пеоід з 02.09.2013 року по 30.09.2015 року, а всього 25673,41 гривень. (а.с.9-12). З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ПАТ КБ «ПриватБанк» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1218,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням № BO909B0Y5A від 09.11.2015 року (а.с.3). Однак позовні вимоги позивача задоволено частково. Тому питання про відшкодування судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України та п.35,36 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якими встановлено якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві і стягуються з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, якщо його не звільнено від сплати цих витрат. За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору частково в розмірі 848,84 грн.(1218:36838,68х25673,41).

Outcome: partial