Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго» про визнання дій неправомірними, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди зазначивши, що 12.12.2013 року співробітники Артемівського міського РЕМ і ЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відключили від електропостачання квартиру [ADDRESS], яка з 1994 року на праві власності належить позивачам, а також [PERSON], [PERSON]. Позивачі вважають, що об'єктивних підстав для відключення мешканців квартири від електропостачання не було. Оскільки в той день температура повітря була 12 градусів морозу, а в квартирі встановлено індивідуальне опалення, відключення від постачання електричної енергії призвело до зниження температури в квартирі, і як наслідок, можливість захворювання вагітної жінки та малолітньої дитини, які проживають в цій квартирі. У позивача [PERSON], яка була вагітна на той час, стався нервовий стрес. Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій по відключенню електричної енергії квартири позивачів, ними були понесені непередбачувані витрати в сумі 268,46 грн. щодо підключення квартири до мережі електропостачання та моральну шкоду, яку вони оцінюють в 2000 грн., які просять стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, пославшись на обставини та факти викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Розгляд справи просить проводити за її відсутністю. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, наполягав на тому, що позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Позивач не заперечує того факту, що вона отримує електричну енергію від енергопостачальника. Таким чином, між енергопостачальником і позивачем існують договірні відносини. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною енергією (далі - Правил). Сплата за спожиту електроенергію проводилась споживачем не регулярно, не в повному обсязі та не за фактичним показанням приладу обліку електроенергії, в порушення п.19 та п.20 Правил. У результаті цього, виникла заборгованість у сумі 65,69 гривень. Попередження про наявність заборгованості за спожиту електроенергію та відключення у випадку несплати вручено споживачу. У зв'язку з відсутністю сплати заборгованості, постачання електроенергії за адресою позивача було припинено. 12.12.2013 року після сплати заборгованості за спожиту електроенергію та послуг за підключення, електропостачання квартири позивача було відновлено. Отже вважає, що енергопостачальник здійснив відключення правомірно. Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000,00 гривень пояснила, що ч.1 ст. 1167 ЦК України встановлює, що необхідню умовою відповідальності та підставою для відшкодування завданої моральної шкоди є наявність вини особи яка її завдала. В даному випадку провина ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відсутня, відповідно до документів наданих до позову, немає жодних доказів вини енергопостачальної організації, тому просить відмовити в позові. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити частково з огляду на наступне. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про електроенергетику» від 16 липня 1997 року № 575/97 -ВР та «Правилами користування електричною енергією для населення» (далі ПКЕЕН), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями). Законом України «Про електроенергетику» визначено, що споживачами енергії є - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Відповідно до статті 24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальник не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження електропостачання, здійсненого у встановленому порядку. Статтею 25 Закону України «Про електроенергетику» захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України "Про захист прав споживачів", "Про захист економічної конкуренції", "Про енергозбереження", іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 26 Закону України « Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Пунктами 3, 5 «Правилами користування електричною енергією для населення» (далі ПКЕЕН) визначено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. У багатоквартирному будинку енергопостачальник укладає договори з кожним наймачем (власником) квартири. Відповідно до п. 19, 20, 21, 22 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Оплата спожитої електричної енергії може здійснюватися: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником; за карткою попередньої оплати. Порядок та форма оплати спожитої електричної енергії визначаються у договорі. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що позивачі [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] - є власниками квартири [ADDRESS] (по ? кожному) і споживачами електричної енергії, яку поставляє відповідач (арк.с.15). Абонента [PERSON] з 13.08.2007 року (особовий рахунок [NUMBER]) переведено на автономне опалення та зареєстровано в службі газу Артемівського УГГ з 13.08.2007 року (арк.с.18). В судовому засіданні встановлено, що письмовий договір на використання електричної енергії у квартирі позивача між енергопостачальною організацією і споживачем не укладався до 12.12.2013 року. Вказані обставини визнані у судовому засіданні сторонами і відповідно до положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Між тим відсутність договору, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства України, на які посилався позивач в обгрунтування неузгодження строку оплати за електроенергію, є неспроможними, оскільки згідно з частиною першою ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Такою дією є надання комунальних послуг позивачем та їх отримання відповідачем. Підключення електроенергії за заявою наймача (власника будинку) і відкриття особового рахунку енергопостачальником слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та вказаними Правилами (ПКЕЕН). З довідки про споживання за період з 01.2009 по 12.2013 року по особовому рахунку вбачається, що майже весь період споживання електроенергії, у споживача спостерігалась переплата. Станом на 22.05.2013 року позивачем було переплачено 89,82 грн., станом на 01.08.2013 року - рахувалась заборгованість в сумі 25,62 грн. за спожиту в липні 2013 року електроенергію в сумі 45,39 грн. (оскільки станом на 08.07.2013 року рахувалась переплата в сумі 19,77 грн.). Пунктом 27 ПКЕЕН передбачено, що у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями. Згідно ст.68 ЖК України, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги, до яких відноситься і плата за електроенергію, нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.35 «Правил користування електричною енергією для населення» (далі ПКЕЕН), енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному п.27 Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості та інше. Відповідно п.36 ПКЕЕН відновлення електропостачання здійснюється протягом 3 днів у містах після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. Відповідно до п.37 ПКЕЕН енергопостачальник має право, зокрема, тимчасово припиняти постачання електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках, передбачених пунктами 34 і 35 цих Правил. Відповідно до п. 41 ПКЕЕН споживач електричної енергії має право на: вибір постачальника електричної енергії; вибір тарифу; підключення до електричної мережі у разі виконання правил користування електричною енергією; отримання інформації щодо якості електричної енергії, тарифів (цін), порядку оплати, умов та режимів її споживання; отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; якісне обслуговування енергопостачальником електричних мереж і приладів обліку. Пунктом 42 ПКЕЕН встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту-електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку; забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред'явлення ними службових посвідчень до квартири або іншого об'єкта для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки. Судом встановлено, що відповідачем було видано завдання № 217 від 09.09.2013 року на виконання робіт по відключенню споживачів-боржників за спожиту електроенергію та сплату збитків внаслідок неправомірних дій споживачів, у тому числі на відключення квартири позивача за наявність заборгованості в сумі 65,69 грн. В цьому завданні вказано, що відключення здійснюється первинно. У примітці зазначено, що квартиру відключено від енергоспоживання. Судом встановлено, що станом на 07.08.2013 року за позивачем рахувалась заборгованість в сумі 25,60 грн., про що [PERSON] було вручено попередження про необхідність оплати заборгованості. Також судом встановлено, що вищевказана заборгованість виникла за спожиту в липні 2013 року електроенергію в сумі 45,39 грн. (оскільки станом на 08.07.2013 року рахувалась переплата в сумі 19,77 грн.). Матеріалами справи не доведено, чи надавався позивачу платіжний документ про сплату спожитої електроенергії за липень 2013 року та не надано доказів надіслання позивачу платіжного документа щодо сплати спожитої електроенергії за липень 2013 року в сумі 45,39 грн. Фактично попередження, яке було дано [PERSON], позивач вважає документом, який встановлює строк оплати згідно ст. 27 ПКЕЕН - несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник. Однак, з даного попередження не вбачається дати його вручення позивачу та адреси, телефону за яким позивач повинен був звернутися для з'ясування розрахунків. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що 09.09.2013 року дійсно отримав наряд на відключення квартири [ADDRESS], який ним був виконаний. Він також пояснив, що відключення здійснювалось без участі споживача та інших осіб, які б могли б підтвердити даний факт. Також свідок висказав думку, що в період з 09.09.2013 року по 12.12.2013 року квартира рахувалась відключеною від постачання електроенергії, а позивачка не зверталась до відповідача, тому що самостійно підключилася до енергопостачання. Проте, суд вважає, що належних та допустимих доказів про відключення позивача саме 09.09.2013 року від енергопостачання відповідачем надано не було, доказів складення акту про самовільне підключення та звернення з позовом до суду про стягнення з позивача вартості не облікованої енергії суду не надано. Крім того, з довідки про споживання вбачається, що працівниками енергопостачальної організації були здійснені обходи 01.10.2013 року, 07.10.2013 року, 22.10.2013 року, 12.11.2013 року 29.11.2013 року і факту без облікового споживання електроенергії встановлено не було. З пояснень позивача [PERSON] також вбачається, що відповідач належну їй квартиру від енергопостачання жодного разу, окрім 12.12.2013 року, не відключав і це не спростовано відповідачем. Таким чином, відповідач не надав належних та допустимих доказів факту відключення квартири позивача від електроспоживання 09.09.2013 року. Згідно акту звірки розрахунків за електроенергію станом на 10.12.2013 року по особовому рахунку [NUMBER] за позивачем [PERSON] рахувалася заборгованість в сумі 32,88 грн. Даний акт підписано [PERSON] 10.12.2013 року (арк.с.25). Цим актом абонент (позивач) попереджений про те, що він повинен сплатити заборгованість в сумі 32,88 грн. у 30-денний термін. Відповідач також попередив, що у разі несплати заборгованості до вказаного терміну, квартиру абоненту (позивача) буде відключено від енергопостачання згідно п. 27 ПКЕЕН для населення № 1357 від 26.07.1999 року. Підключення буде здійснюватися після погашення заборгованості та оплати вартості підключення (згідно калькуляції) в 3х денний термін. 10.12.2013 року позивачем здійснено оплату в сумі 120 грн., станом на 12.12.2013 року по особовому рахунку рахується переплата в сумі 87,12 грн. (120-32,88 грн.). 12.12.2013 року відповідачем було видано завдання на відключення споживача (позивача) від електропостачання за наявність заборгованості в сумі 32,88 грн. В цьому ж завданні вказується, що 09.09.2013 року здійснено відключення від приладу обліку, відключення 12.12.2013 року здійснюється повторно. При цьому, відповідачем не було враховано, що 10.12.2013 року позивачем сплачено 120 грн., що вбачається з довідки по особовому рахунку. Оскільки фактично відключення квартир позивачів від електропостачання було здійснено 12.12.2013 року, температура повітря була морозна, мінусова, то позивачу нічого не лишалося зробити, як сплатити за підключення квартири, навіть попри те, що фактично заборгованості за спожиту електроенергію не було. Позивачем сплачено 268,46 грн. «за підключення ел. ст.» (арк.с.25). 12.12.2013 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Донецькобленерго» укладено договір про користування електричною енергією (арк.с.21-24). Судом встановлено, що до 12.12.2013 року договір на постачання електричної енергії в квартиру позивачів відповідачем не укладався. Згідно п. 43 ПКЕЕН енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. Відповідно до п.48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність згідно із законодавством за : прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією. Пунктом 53 ПКЕЕН передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії.Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. N 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення). Якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання (у випадках, передбачених пунктом 35 цих Правил), а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Однією із найважливіших складових комфорту життя у державі є надійне, стабільне та якісне забезпечення громадян електричною енергією. Це нагальне питання повсякденного життя. Урегулювання відносин між споживачами та енергопостачальниками покладено на «Правила користування електричною енергією для населення», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 з численними змінами та доповненнями. Правила (ПКЕЕН) чітко окреслюють та встановлюють підстави і умови, за яких споживачу можливе припинення електропостачання. Письмове повідомлення повинно містити інформацію про попередню оплату за спожиту електроенергію ( дату, суму та останні оплачені покази електролічильника ) та пропозицію сплатити суму боргу протягом 30 - ти днів від дня отримання повідомлення. Крім вказаної інформації, повідомлення має містити попередження про дату відключення у разі несплати суми заборгованості у визначений термін. Повідомлення про заборгованість повинно бути вручене під підпис особисто споживачеві, або його повнолітнім членам родини, що мешкають з ним за однією адресою, чи направлене поштою з повідомленням про вручення. Дотримання саме такої процедури - без спрощень та змін - надає енергопостачальнику право відключити електроенергію у визначений термін. Але, навіть за таких умов на енергопостачальника покладається обов'язок у день відключення електроенергії звертати увагу на соціальний статус споживача та запропонувати йому (у разі достатніх підстав чи на прохання споживача) укласти договір про реструктуризацію заборгованості у встановленому порядку. В судовому засіданні відповідачем не доведено дотримання останнім законної процедури відключення позивача від електромережі 12.12.2013 року. Натомість, діями відповідача було порушено гарантоване позивачу, як споживачу, право на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про заборгованість, отриманням якої позивач мав бути попередженим про відключення її квартири від електромережі. Відповідач не надав належних та допустимих доказів порушення позивачами Правил користування електричної енергії для населення, підстав для відключення споживача від енергопостачання 12.12.2013 року, а тому дії відповідача щодо відключення квартири позивачів від енергопостачання є неправомірними. Тому, суд дійшов висновку, що відключення квартири позивача від електричної мережі було неправомірним, є результатом порушення права позивача, а тому задовольняє вимоги що стягненням збитків, понесених позивачем від оплати за підключення квартири до енергопостачання в сумі 268,46 грн. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідач, відключаючи квартири, яка знаходиться на автономному опаленні, від енергопостачання, не врахував, що одна з позивачок на день відключення 12.12.2013 року знаходилась на 7-му місяці вагітності і цього не могли не помітити працівники відповідача, яким було надано завдання про відключення квартири споживача (позивачів) від енергопостачання (арк. с.92). 12.12.2013 року в 9 год.53 хв. [PERSON] звернулась до Комунально-профілактичної установи обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф (станції швидкої медичної допомоги) з приводу болю у животі вагітної на підставі гострої реакції на стрес (арк. с.20). Як пояснив позивач в судовому засіданні, стрес у [PERSON] відбувся від того, що 12.12.2013 року до квартири прийшли працівники Артемівського міського РЕМ і ЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», які не назвали своїх прізвищ, не пред'явили своїх службових посвідчень, але повідомили, що мають наряд на відключення квартири у зв'язку з несплатою заборгованості, та відключили від електропостачання квартиру [ADDRESS]. Оскільки в квартирі постійно мешкають [PERSON], яка на той час була вагітна на 7 місяці вагітності, її чоловік та малолітня дитина [INFO], позивач намагалась переконати працівників відповідача в тому, що в такий час, взимку, колі температура повітря на вулиці - 12 градусів, а в квартирі встановлено індивідуальне опалення, відключати квартиру від енергопостачання неможливо, просила їх цього не роботи, тим більш, що підстав для цього не було. Відповідно до довідки метрологічної станції Артемівськ від 20.12.2013 року № 162 зз а даними спостереження 12 грудня 2013 року з 00 годин до 9 години ранку температура повітря знаходилась в межах від 15,1 до 17,9 градусів морозу, з подальшим підвищенням на протязі дня до 12 градусів. Частинами 1-3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Право на відшкодування шкоди гарантоване й ч.5 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. № 3477-ІУ є джерелом національного права. У ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. У відповідності до рекомендацій, зазначених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 9 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Зважаючи на думку, зазначену у п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст.4 Закону держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов'язання продавців, виробників, виконавців. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням принципів розумності, співмірності та справедливості суд оцінює моральну шкоду, завдану діями відповідача позивачу - [PERSON], у зв'язку із відключенням електропостачання, в розмірі 500 грн., які необхідно стягнути з відповідача на її користь. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог [PERSON], яка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», у частині, що стосується вимог немайнового характеру, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 60,90 грн. Зважаючи на ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved