Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 травня 2014 року між [PERSON], що відкрив депозитний рахунок на користь фізичної особи - резидента [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" було укладено Договір "строкового банківського вкладу № 2630/100/183636 "Ваш стабільний" (з виплатою відсотків щомісячно)". Предметом Договору є прийняття відповідачем від позивача грошових коштів на строковий депозитний рахунок в сумі 11 000 євро 00 євроцентів за процентною ставкою 10,85 % (десять цілих вісімдесят п'ять сотих відсотків) річних з щомісячною сплатою відсотків готівкою через касу банку на строк з 20 травня 2014 року по 20 серпня 2014 року. Відповідно до п. 4.3.2 Договору на вимогу позивача відповідач зобов'язаний повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені договором, а саме відповідно до п.п. 1.1, 1.3, 2.2 Договору або протягом п'яти днів з 20 серпня 2014 року, якщо відповідна вимога заявлена позивачем або протягом п'яти днів з дня пред'явлення вимоги про виплату коштів з рахунку вкладу на вимогу. 20 травня 2014 року позивачем було виконано обов'язки по договору та внесено на строковий депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 11 000 (одинадцяти тисяч) євро 00 євроцентів. Протягом строку дії договору позивач отримував нараховані за договором відсотки, що, зокрема, підверджується випискою по угоді № 2630/100/183636 від 20.05.2014 р. станом на 20 серпня 2014 року. 20 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів у зв'язку з закінченням строку дії договору строкового банківського вкладу № 2636/100/183636 від 20 травня 2014 року повної суми вкладу (11 000 євро) та нарахованих за умовами зазначеного договору відсотків в готівковій формі у валюті вкладу, проте ПАТ «Міський комерційний банк» відмовив позивачу у поверненні його вкладу, у зв'язку з чим останній звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання, а тому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача 11195,24 євро за договором строкового банківського вкладу № 2630/100/183636, зобов'язати сплатити відповідача на користь позивача неустойку в розмірі 27,61 євро, зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 20 272,00 гривень, зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 20 травня 2014 року між [PERSON], що відкрив депозитний рахунок на користь фізичної особи - резидента [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" було укладено Договір "строкового банківського вкладу № 2630/100/183636 "Ваш стабільний" (з виплатою відсотків щомісячно)". Предметом договору є прийняття відповідачем від позивача грошових коштів на строковий депозитний рахунок в сумі 11 000 євро 00 євроцентів за процентною ставкою 10,85 % (десять цілих вісімдесят п'ять сотих відсотків) річних з щомісячною сплатою відсотків готівкою через касу банку на строк з 20 травня 2014 року по 20 серпня 2014 року. Відповідно до п. 4.3.2 Договору на вимогу позивача відповідач зобов'язаний повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені Договором, а саме відповідно до п.п. 1.1, 1.3, 2.2 Договору або протягом п'яти днів з 20 серпня 2014 року, якщо відповідна вимога заявлена позивачем або протягом п'яти днів з дня пред'явлення вимоги про виплату коштів з рахунку вкладу на вимогу. 20 травня 2014 року позивачем було внесено на строковий депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 11 000 (одинадцяти тисяч) євро 00 євроцентів. Протягом строку дії договору позивач отримував нараховані за договором відсотки, що, зокрема, підверджується випискою по угоді № 2630/100/183636 від 20.05.2014 р., станом на 20 серпня 2014 року. 20 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів у зв'язку з закінченням строку дії договору строкового банківського вкладу № 2636/100/183636 від 20 травня 2014 року повної суми вкладу (11 000 євро) та нарахованих за умовами зазначеного договору відсотків в готівковій формі у валюті вкладу. Проте, ПАТ «Міський комерційний банк» відмовив позивачу у поверненні його вкладу, у зв'язку з чим останній звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач просить стягнути з відповідача 11195,24 євро у вигляді коштів за договором строкового банківського вкладу № 2630/100/183636, зобов'язати сплатити відповідача на користь позивача суму неустойки в розмірі 27,61 євро, зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 20 272,00 гривень, зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень, на що слід зазначити наступне. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 20 травня 2014 року між [PERSON], що відкрив депозитний рахунок на користь фізичної особи - резидента [PERSON] -Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" було укладено Договір "строкового банківського вкладу № 2630/100/183636 "Ваш стабільний" (з виплатою відсотків щомісячно)", суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови вказаного договору строкового банківського вкладу, а тому сума внеску по вказаному договору із нарахованими відсотками підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Також згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків) встановлених частиною другою цієї статті. Суд приходить до висновку, що з вини відповідача позивачу - [PERSON], заподіяно моральну шкоду, яка полягає в порушенні його життєвого устрою внаслідок неповернення коштів, порушенні стосунків з оточуючими людьми та настанні інших негативних наслідків, зокрема витрачанням позивачем зусиль для захисту своїх прав. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стану здоров'я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та визначає його у розмірі 20 272,00 грн. З метою захисту своїх прав та законних інтересів, в силу відсутності належної кваліфікації у галузі права, позивач був змушений звернутися за наданням правової допомоги до адвоката [PERSON], який надав позивачеві послуги щодо врегулювання відносин з відповідачем шляхом переговорів, складання заяв складання позовної заяви та представництва інтересів в судовому розгляді. Загальна сума витрат на правову допомогу складає 4 000 (чотири тисячі) гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Ч. 3 ст. 79 ЦПК України відносить до витрат, пов'язаних з розглядом справи витрати на правову допомогу. Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, вважаю обгрунтованним стягнення з відповідача судових витрат у вигляді коштів, витрачених на правову допомогу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в даному випадку виходячи з курсу НБУ станом на день постановлення рішення суду - 1873.11948 гривні за 100 євро.

Outcome: approved