Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про зобовязання виконати розпорядження [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради № 1042 від 04.10.2010 року демонтувати навіс над балконом, зобовязати Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» усунути тріщину в несучій стіні та знести дві металевих огорожі, розміщених на прибудинковій території біля квартир. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Вказаний будинок знаходиться на балансі КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» відповідно рішення Виконкому Одеської міської ради № 11449 V від 07.04.2007 року. Відповідно до положень Закону України « Про захист прав споживачів», організації незалежно від форми власності зобовязані надати відповідні по якості послуги. Розпорядженням [PERSON] райадміністрації ОМР № 1042 від 04.10.2010 року встановлене, що мешканець кв. 11 в зазначеному будинку самовільно встановив навіс над балконом даної квартири, чим порушив права позивача, як власника суміжної квартири. Пунктом 1 даного розпорядження зобовязано відповідача демонтувати цей самовільний навіс, однак це не було зроблено. Згідно ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акті органів місцевого самоврядування є обовязковими для виконання. У мешканки кв. 11 [PERSON]О відсутні документи підтверджуючи що переобладнаний балкон та збудована частина горища на квартирою введені згідно законодавства до експлуатації. На прибудинковій території біля квартир № 3 та № 5 встановлені металеві паркани. Ці паркани порушують права позивача та інших мешканців будинку, та є небезпечними. Частина незаконного паркану закріплено до коріння великого дерева, що може причинити його загибель та падіння на частину будинку, де розташована квартира позивача. Згідно ст. 24 Земельного Кодексу земельні ділянки на яких розташовані багатоквартирні будинки, та прибудинкова територія, знаходяться в загальній спільній власності. Послалася що відповідачем не виконується п. 2.2.1 Статуту, затвердженого 04.07.2007 року, а саме не здійснюються роботи по утриманню та ремонту будинку. Зокрема не відремонтована щілина у стіні її квартири, незважаючи на її численні скарги, що є порушенням положень Закону України « Про житлово-комунальні послуги». Тому просить усунути тріщину в несучій стіні належної їй квартири, знести дві металевих огорожі які незаконно встановлені на прибудинковій території , розміщених на прибудинковій території біля, а також виконати розпорядження [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради № 1042 від 04.10.2010 року демонтувати навіс над балконом квартири № 11. Відповідачем поданий відзив на позов. У відзиві зазначено, що вимоги [PERSON] є безпідставними та необгрунтованими і не підлягають задоволенню в повному обсязі. Зазначене, що закінчився строк позовної давності за вимогою про зобовязання КП ЖКС «Порто-франківський» виконати розпорядження [PERSON] районної адміністрації № 1042 від 04.10.2010 р. Так, у відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До категорії справ, що стосуються предявлення позивачем вимог про зобовязання вчинити певні дії, за загальним правилом, та у відповідності до ст. 257 ЦК України застосовується строк давності тривалістю у три роки, з моменту як особа дізналась або могла/повинна була дізнатись про ті чи інші обставини. Разом з тим, у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що позивач була поінформована про дане розпорядження 04.10.2010 року на протязі тривалого часу, вищенаведена вимога позивача не підлягає задоволенню з підстав закінчення строків позовної давності за такою вимогою. Посилаються, що [PERSON] звернулась до суду за захистом свого майнового права, як співвласник багатоквартирного будинку № 78 по вул. Новосельського у м. Одеса., від імовірних порушень, що можуть виникнути у майбутньому, у разі загибелі дерева. Оскільки самим позивачем, вказується, що фактичне порушення права ще не мало місця, вважають доведеним той факт, що звернення позивача до суду з даного приводу є передчасним та таким, що не може бути задоволеним, з огляду на відсутність на таке задоволення правових підстав. Окрім того, позивач звернулась до суду за захистом свого особистого немайнового права, як споживач послуг, що надаються КП «ЖКС «Порто-франківський», у відповідності до своєї статутної діяльності, зокрема, в частині забезпечення поточного утримання, ремонту житлового фонду, нежитлових споруд, їх інженерного обладнання та прилеглих територій, надання послуг, пов'язаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового та нежитлового фонду. Позивачем вказується, що будинок № 78 по вул. Новосельського у м. Одеса на протязі тривалого часу перебуває у незадовільному стані через те, що КП «ЖКС «Порто- франківський» не усунуто тріщину в несучій стіні кв. № 16, не усуваються протікання крівлі, не проводиться дератизація, тощо. Разом з тим, на думку відповідача жодних доказів про те, що КП «ЖКС «Порто-франківський» не виконує або неналежним чином виконує свої зобовязання з утримання будинку, позивачем не надано. Численні звернення Позивача до КП «ЖКС «Порто-франківський», що додані [PERSON] до позовної заяви і є підставою для обґрунтування позивачем своєї правової позиції, свідчать про те, що доказування [PERSON], як позивача, ґрунтується лише на власних припущеннях та субєктивній оцінці. Вважають, що такі докази не можуть прийняті до уваги судом з огляду на їх невідповідність вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Також вказують, що КП «ЖКС «Порто-франківський» не є належним відповідачем за предявленими позовними вимогами. [PERSON] у своїй позовній заяві неодноразово посилається на той факт, що власниця квартири [ADDRESS] самовільно переобладнала балкон своєї квартири, встановивши без дозвільних документів навіс. Факт самовільно улаштованого над балконом квартири № 11 навісу підтверджується текстом розпорядження № 1042 від 04.10.2010, долученого до матеріалів справи. Оскільки встановленим є факт того, що КП «ЖКС «Порто-франківський» не має стосунку до встановлення обумовленого навісу та такий навіс є встановленим у приміщенні, що перебуває у власності, доведеним є факт того, що КП «ЖКС «Порто-франківський» не може нести відповідальність за зобовязаннями, що виходять за межі його статутної діяльності та компетенції. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо зобовязання КП «ЖКС «Порто-франківський» демонтувати металеві огорожі визначає негативні наслідки, що можуть настати для належного останній майна, однак, з невідомих підстав оминає правові підставі, за якими [PERSON] визначала КП «ЖКС «Порто-франківський» відповідачем по даним зобовязанням. На відзив відповідача позивачем надана до суду відповідь на відзив у якому вона послалася на ти ж самі доводи що і в позовної заяві, а також вказала, що не виконання розпорядження № 1042 від 04.10.2010 не має строків, а відповідач не надав відмови у його виконанні. Відповідач є належним відповідачем по справі, тому як будинок знаходиться на балансі. Позивач та її представник зявилися у судове засідання на позові наполягали. Зазначили, що не має наміру уточнювати позовні вимоги виходячи з обставин зазначених у позовній заяві. Також позивач заперечувала у залученні до у часті у справі співвідповідачів власників квартир, на яких є посилання у позовній заяві та позовних вимогах, або залученні їх у якості третіх осіб. Наполягала на тому, що відповідач відповідно до Статуту повинен проводити роботи по благоустрою території, та виявлення фактів самочинного будівництва та вжиття відповідних заходів реагування. Підтвердила, що щілина у стіні її квартири створилася після капітального ремонту квартири, що знаходиться під квартирою позивачки. Під час ремонту здійснювалися роботи від яких був великий шум та вібрація у неї в квартирі. Дійсно ким встановлені та кому належать матеріали самовільно встановлених металевих огорож позивачу не відомо. Зазначені огорожі порушують її права, користування прибудинковою територією. Фактично листами [PERSON] муніципальної безпеки та [PERSON] районної адміністрації визнане, що демонтаж самовільно встановлених огорож на прибудинковій території власники яких невідомі, здійснюється уповноваженим органом за кошти місцевого бюджету, а саме повинні здійснюватися відповідачем. Привела приклад, що відповідачем раніше здійснювалися за її скаргами дії по демонтажу самовільно встановлених огорож на прибудинковій території. Представник відповідача у судове засідання зявилася. Заперечувала у задоволенні позову у повному обсязі з підстав зазначених у відзиві. Звернула увагу суду, що позивачем не надано доказів винності відповідача у скоєнні дій, за наслідком який завдана шкода позивачу у вигляді пошкодження конструктивного елементу її квартири, а саме щілини у стіні. Виходячи з вимог діючого законодавства власники квартири, самі здійснюють ремонт, тому не має прямого зобовязання у відповідача у наданні такої послуги. Тому в цієї частині вимога не підлягає задоволенню. Підтвердила, що приписи щодо надання дозвільних документів на встановлені огорожі розповсюджувалися серед власників квартир будинку та на прибудинковій території. Але встановити власників цих металевих огорож не вдалося, дозвільні документи на їх встановлення не виявлені. Вказала, що дійсно силами відповідача здійснювався раніше демонтаж самовільних огорож на прибудинковій території, але на цей час це не передбачено Статутом ЖКС, та ці дії на її думку повинен здійснювати створений у грудні 2017 року [PERSON] муніципальної безпеки. Розглянувши надані сторонами матеріали справи, письмові докази та відеофіксацію здійснену позивачем, заслухавши пояснення позивача та представників сторін суд дійшов наступних висновків. Згідно свідоцтва на право власності від 28.12.2009 року позивачу належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Розпорядженням [PERSON] районної адміністрації ОМР № 1042 від 04.10.2010 року передбачене що самовільне встановлення навісу над балконом кв. № 11 значно погіршило житлово-побутові умови мешканців квартир будинку. Зобовязано відповідача демонтувати самовільно улаштований навіс над балконом кв. № 11до 15.10.2010 року. По справі встановлене, що позивачу відоме про це розпорядження саме з 2010 року. Причини не виконання у встановлений строк даного розпорядження по справі сторонами не зазначене і не доведене, судом не встановлене. Зі змісту розпорядження вбачається, що це є актом індивідуальної дії субєкта владних повноважень з прямим вказанням виконавця та строку виконання. [PERSON] районної адміністрації № 01-07\\3282 від 17.11.2011 року відповідачу повідомлено, що по квартирі № 11 влаштування навісу балкону збережено рішенням суду, яке їй надане. Також підтверджено, що огорожа біля квартири № 5 встановлене самовільно, виданий припис на демонтаж. Приписом № 52 від 12 вересня 2012 року підтверджене, що будинок № 78 по вул. Новосельського в м. Одесі відноситься до памятника архітектури та містобудування місцевого значення. Листом від 13.03.2015 р. на імя [PERSON] відповідачем розглянуті скарги на ремонті роботи у квартири № 10. Зі змісту не вбачається проведення актування завдання будь-якої шкоди квартирі позивача. Доводи відповідача щодо відсутності вини по завданню шкоди у вигляді щілини у стіні квартири позивача не спростовані. Листом відповідача від 23.06.2015 року позивачу було повідомлене, що мешканцям будинку були вручені приписи про необхідність надання дозвільних документів на встановлення металевих огорож на прибудинковій територій. По справі не спростоване, що дозвільні документи на час розгляду справи не ким не представлені, власники огорож не встановлені. Листом відповідача від 08.05.2015 року надана повторна інформація позивачу, що навіс на балконом кв. № 11 є законним, згідно до наявної технічної документації. Таким чином, позивачу з 2011 року відомо про відсутність підстав для знесення навісу. Доказів, що технічна документація на узаконення навісу над балконом кв. №11 є скасованою, чи визнаною недійсною позивачем не надано, доводи відповідача не спростовані. Змістом листа КП «ЖКС «Порто-франківський» № 2362\\11 від 21.08.2017 року до [PERSON] відділку поліції підтверджене, що спірні металеві огорожі на прибудинковій території будинку № 78 є самовільно встановленими, та підлягали демонтажу силами ЖКС з підтриманням правопорядку працівниками поліції, але демонтаж не був виконаний. Згідно Статуту КП «ЖКС «Порто-франківський», який є діючим на час подачі позову та розгляду справи по суті, пунктом 2.2. передбачено, що до предмету діяльності відповідача входить проведення робіт по благоустрою території. Пунктом 2.3 Статуту передбачене здійснення виду діяльності виявлення фактів самочинного будівництва та вжиття відповідних заходів регулювання. Згідно Положення [PERSON] муніципальної безпеки ОМР від 14.12.2017 р. відповідно п. 2.2 відповідно по кладених завдань [PERSON]: п. 2.2.1 з питань здійснення контролю за дотриманням вимог чинного законодавства у сфері благоустрою населених пунктів: 6) контролює належне виконання заходів з благоустрою території при виконанні робіт з ремонту або реконструкції існуючих обєктів з благоустрою , а також при будівництві нових обєктів благоустрою. Зі змісту Положення не вбачаються будь які повноваження щодо контроля та реагування по самочинному будівництву. [PERSON] муніципальної безпеки № 01.1-14\\к-213 від 12.07.2018 р. позивачу повідомлене, що проведена комісійна перевірка прибудинкової території та встановлені огорожі на території загального користування. Голові [PERSON] райадміністрації доручено провести перевірку розташування огорож на території будинку, та при виявлення порушень провести демонтаж відповідно до додатку № 6 «Правил благоустрою території міста Одеси» від 23.12.2015 р.. [PERSON] райадміністрації № 01-11\\1399\\1 вх від 24.07.2018 р. позивачу та відповідачу повідомлене, що у райадміністрації знаходиться на контролі лист [PERSON] муніципальної безпеки стосовно звернення позивача щодо благоустрою території будинку де вона проживає. Згідно проведеної комісійної перевірки зафіксоване розташування огорож на прибудинковій території. До 06.08.2018 року надане доручення відповідачу прийняти заходи відповідного реагування по усуненню порушень, згідно компетенції. На час розгляду справи відсутні докази, щодо здійснення відповідачем реагування в встановленні строки. Таким чином, суд встановлює, що відповідачем за наявними підтвердженнями самовільності встановлення невідомими особами спірних огорож не здійснюється реагування у межах компетенції відповідача по їх демонтажу відповідно до додатку № 6 «Правил благоустрою території міста Одеси» від 23.12.2015 р.. У відповідності до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. В свою чергу, п. 4 ч. 1. ст. 7 вищенаведеного Закону, співвласники зобовязані (серед іншого) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм. Разом з тим, п. 8 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобовязаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого обєкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Окрім того, п. 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 встановлено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд ( ч. 3). Суд вказує, що не зважаючи на розяснення положень ст. ст. 12-13 ЦПК України, позивач розпорядилася своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та не здійснила передбачені законом дії щодо отримання та надання доказів по справі. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 5 ЦПК). У силу ч.1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 58 рішення ЄСПЛ « Серявін та інші проти України» хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суду обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити, як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження пропозицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. На підставі викладеного суд дійшов висновку, заявлені позовні вимоги до відповідача щодо зобовязання виконати розпорядження [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради № 1042 від 04.10.2010 року демонтувати самовільний навіс над балконом кв. 11 та зобовязати Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» усунути тріщину в несучій стіні належної їй квартири не гуртуються на вимогах чинного законодавства України. Обставини продовження дії розпорядження від 04.10.2010 р. після закінчення встановленого в ньому строку, наявності статусу самовільного встановлення навісу над балконом кв.11 на час розгляду справи по суті та завдання шкоди за наслідком дій відповідача та зв'язок цих дій з виникненням щілини у квартирі належної позивачу - не доведені належними, достовірними та допустимими доказами. Тому, в цієї частині вимоги позивача не підлягають задоволенню. Проте, в судовому засіданні встановлено, що самовільно встановлена огорожа встановлена на прибудинковій території не знесена, благоустрій відповідачем не проведений. Згідно ч. 2ст. 24 ЖК УРСР\~житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території. Відповідно до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року\~балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Також згідно вищевказаного наказу прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Відповідно до п. 2.1.Наказу Державного\~комітету будівництва,\~архітектури та\~житлової політики\~України №\~127\~від 24.05.2001\~року «Про\~затвердження Інструкції\~про порядок\~проведення технічної\~інвентаризації об'єктів\~нерухомого майна» багатоквартирний житловий будинок це житловий будинок, до складу якого входить більше ніж одна квартира. Також, відповідно до п. 2 Наказу Міністерства житлово-комунального господарства № 389 від 29.11.2011 року "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків" прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, відповідно до ч. 3ст. 42 Земельного кодексу України, визначається співвласниками. Відповідно до приписів частини 2статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Згідно приписівстатті 13\~Закону України\~"Про\~благоустрій населених\~пунктів" прибудинкова територія є об'єктом благоустрою населених пунктів. Статтею 14 вказаного Законувстановлено, що об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством. Відповідно дост. 9 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"кожний громадянин України має право на безпечне для його життя та здоров'я навколишнє природне середовище. Також, згідност.\~51\~вказаного Закону при проектуванні, розміщенні, будівництві, введенні в дію нових і реконструкції діючих підприємств, споруд та інших об'єктів, удосконаленні існуючих і впровадженні нових технологічних процесів та устаткування, а також в процесі експлуатації цих об'єктів забезпечується екологічна безпека людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. При цьому повинні передбачатися вловлювання, утилізація, знешкодження шкідливих речовин і відходів або повна їх ліквідація, виконання інших вимог щодо охорони навколишнього природного середовища і здоров'я людей. Відповідно дост. 1 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення"санітарне та епідемічне благополуччя населення - це стан здоров'я населення та середовища життєдіяльності людини, при якому показники захворюваності перебувають на усталеному рівні для даної території, умови проживання сприятливі для населення, а параметри факторів середовища життєдіяльності знаходяться в межах, визначених санітарними нормами. Крім того, згідно п. 8.1.Наказу № 173 від 19.06.1996 року "Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів"охорона навколишнього середовища населених пунктів повинна забезпечуватись комплексом захисних заходів планувального, технологічного, санітарно-технічного і організаційного характеру з метою створення сприятливих умов проживання, праці та відпочинку населення, збереження і зміцнення здоров'я теперішнього і прийдешніх поколінь. Ці Правила є обов'язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами - громадянами інших держав (п. 1.2.). Статтею 12 Закону України "Про благоустрій населених пунктів"встановлено, що суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. Права суб'єктів благоустрою населених пунктів встановлені приписами ч.1ст.17 зазначеного Закону. Так, вказаним положенням встановлено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема, користуватись об'єктами благоустрою населених пунктів; брати участь у обговоренні правил та проектів благоустрою населених пунктів; брати участь у здійсненні заходів з благоустрою населених пунктів, озелененні та утриманні в належному стані садиб, дворів, парків, площ, вулиць, кладовищ, братських могил, обладнанні дитячих і спортивних майданчиків, ремонті шляхів і тротуарів, інших об'єктів благоустрою. В статті 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів"зазначається, що на об'єктах благоустрою забороняється: виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов'язковість його отримання передбачена законом; самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо; вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг; складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків; самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо; встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Міністерства внутрішніх справ України; влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів; випасати худобу, вигулювати та дресирувати тварин у не відведених для цього місцях; здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях (крім випадків проведення негайного ремонту при аварійній зупинці). Відповідно до ч. 1ст.\~21\~вказаного Закону елементами (частинами) об'єктів благоустрою є: 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; 3) будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; 4) засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; 5) технічні засоби регулювання дорожнього руху; 6) будівлі та споруди системи інженерного захисту території; 7) комплекси та об'єкти монументального мистецтва, декоративні фонтани і басейни, штучні паркові водоспади; 8) обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків; 9) малі архітектурні форми. Тобто, спірна самовільна встановлена металева огорожа не є елементами благоустрою і не має законних підстав для розташування на прибудинковій території багатоквартирного будинку, а тому створює перешкоди позивачці, як мешканцю будинку у користуванні прибудинковою територією. Відповідно до ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Враховуючи викладені обставини справи та зазначені положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та необхідність задоволення позову в частині зобовязання демонтажу самовільних металевих огорож, оскільки, відсутня згода позивачки, як власника квартири будинку, яка вправі користуватися прибудинковою територією, тобто територією навколо цього будинку, а на самовільне загородження частини прибудинкової території шляхом встановлення металевої огорожі, відсутній дозвіл виконавчого комітету чи міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» на встановлення спільної огорожі прибудинковій території, що має бути у користуванні всіх мешканців багатоповерхового будинку, тому відповідач, як уповноважений орган повинен усунути ці порушення шляхом знесення самовільно встановленої огорожі.

Outcome: partial