Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

25 березня 2014 року позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі представника за довіреністю Батенка М.В. звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що на ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» покладені завдання здійснювати постачання електроенергії населенню та контролювати оплату за її використання. Відповідач [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER]). Відповідачем неодноразово проводилися перерахування грошових коштів за використану електроенергію, таким чином між енергопостачальником та споживачем є зобов'язання. Споживання споживачем електричної енергії можливе лише через прилад обліку електричної енергії, який захищено відповідними пристроями та пломбами постачальника та Держспоживстандарту. Порушення цього правила та обов'язку є протиправною поведінкою (порушенням) з боку споживача. 04 січня 2013 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», за місцем проживання відповідача було виявлено порушення ним ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та п.п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), що виразилося у самовільному підключенні електроустановок поза межами приладу обліку. На підставі п. 53 ПКЕЕН виявлене порушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕЕН № 179574 від 04 січня 2013 року. Відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України № 562 від 04 травня 2006 року з наступними змінами та доповненнями (далі Методика), на підставі зазначеного Акту про порушення ПКЕЕН споживачу, відповідачу по справі, було визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії, внаслідок порушення, на загальну суму 10 919, 94 гривень. Розрахунок обсягу та вартості не облікованої електричної енергії здійснювався за тарифами, встановленими постановами НКРЕ України для споживачів відповідної групи та класу напруги, які діяли під час порушення боржником ПКЕЕН та в порядку, передбаченому Методикою. Складений стосовно відповідача акт про порушення ПКЕЕН, а також розрахунок заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку, електричну енергію не оскаржувався, отже відповідач, зі свого боку, визнав факт порушення чинних ПКЕЕН, а також згоду із складеним актом та нарахованою сумою заборгованості. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію в сумі 10 919 гривень 94 копійки, а також судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 березня 2015 року зазначені позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] були задоволені повністю. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 09 квітня 2015 року, рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 березня 2015 року залишено без змін. Проте ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року, рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 09 квітня 2015 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У судовому засіданні, при повторному розгляді даної справи, представник позивача Рожкова Л.О., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що 04 січня 2013 року був складений акт про самовільне підключення до мережі електричної енергії за адресою: [ADDRESS] за результатами виявлених порушень. Акт був складений у присутності відповідача [PERSON] та підписаний уповноваженими представниками постачальника електроенергії, а також відповідачем без зауважень. Розрахована на підставі даного акту заборгованість за спожиту, але невраховану електричну енергію в розмірі 10 919 гривень 94 копійки сплачена не була. Вважає дії працівників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» обґрунтованими та законними, у зв'язку з чим просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що ніякого самовільного підключення не було. Зокрема, зазначив, що у день перевірки він дуже погано себе почував, знаходився у напівсвідомому стані. Після того, як він відчинив калитку, перевіряючі вломились у двір, повідомивши, що перевіряють покази електричної енергії, і вони пройшли в будинок. Один з перевіряючих викрутив пробки з лічильника та повідомив, що у нього неправильно працює електролічильник, на підставі чого був складений акт, який він не підписував, та припинено подачу електроенергії. Крім того, актів про виявлення порушення та нарахування заборгованості, він не отримував. На комісію з розгляду даного акту він ходив зі своїм представником, проте їм сказали, що комісія не відбудеться, після чого вони залишили заяву з проханням комісію без їхньої участі не проводити. Але у подальшому йому стало відомо, що засідання комісії відбулося, про що його не повідомили. З цього приводу він звертався до міського голови, після чого йому поновили подачу електроенергії та встановили новий електролічильник, відповідно до якого обсяг споживаємої ним електроенергії не змінився, про що свідчать квитанції. Наголошував на тому, що він споживає дуже мало електричної енергії, оскільки з електроприладів у нього є лише телевізор та електрочайник, проте чай він підігріває на газу. Вважає складений відносно нього акт незаконним, тому просив у задоволенні позову відмовити. Крім того, при первісному розгляді справи, відповідачем [PERSON] суду були надані заперечення проти позову, в яких він наголошував на тому, що при перевірці ПКЕЕН в його будинку, пломбу з лічильника зірвав саме перевіряючий, після чого почав якимось приладом щось вимірювати по всім кімнатам. Потім повідомив, що в будинку існує якийсь прихований провід, підключений повз лічильника, у зв'язку з чим у нього незначні платежі за електроенергію. Проте наполягав на тому, що силові провода були підключені до його лічильника завжди до «правильних» клемм з моменту установки та опломбування лічильника. При цьому відповідач не заперечував, що в стіні його будинку є провід заземлення. Даний провід він проклав багато років тому за проханням доньки для захисту її комп'ютеру від статичної електроенергії. У подальшому даний провід був обрізаний, замурований в стіну, заштукатурений та обклеєний шпалерами близько 10 років тому, оскільки донька давно з ним не проживає і необхідність у цьому заземленні відпала. Представники позивача знайшли цей провід, розбивши стіну та обідравши шпалери, при цьому ніяких приєднань до інших проводів не було. Проте вони все одно склали акт, з яким в силу свого похилого віку він не мав можливості відразу ознайомитись належними чином. Таким чином, вважає дії представників позивача неправомірними та такими, що порушили його права. Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності, позовні вимоги також не визнав та пояснив, що в матеріалах справи достатньо даних, які підтверджують, що відповідач [PERSON] не скоював даного правопорушення. У спірному акті, який відповідач не підписував, не зазначено яким саме чином здійснено заземлення, схема порушень з використанням заземлення узагальнена, на якій не зазначена точка самовільного підключення. Хоча вимога до відображення точки підключення та штучного нуля в акті, передбачена Методикою. В акті повинно бути зазначено, що наявна конкретна розетка, яка поєднана з самовільним струмоприймачем. На даний час на будинку відповідача стоїть окремий лічильник споживання, на нього не впливають ніякі фактори, і після його заміни середні показники споживання відповідачем електроенергії не змінилися, що свідчить про те, що ніяких підключень в обхід лічильника не було. Просив відмовити у задоволенні позову повністю у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електроенергії за даною адресою. Згідно рішення Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2008 року, підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) та відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Таким чином, між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та [PERSON] виникли цивільні правовідносини, які підтверджуються конкретними обставинами, а саме з боку позивача це постачання електроенергії, контроль її споживання шляхом зняття показів приладу обліку (пред'явлення відповідачу рахунків для оплати тощо, якщо сплата здійснюється за рахунками) на об'єкт відповідача, який розташовано за адресою: [ADDRESS], а з боку відповідача це, зокрема, споживання електроенергії, оплата спожитої електричної енергії. За даною адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Згідно п. 37 ПКЕЕН, енергопостачальник має право: перевіряти справність приладів обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку; вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Пункт 42 Правил зобов'язує споживача електричної енергії дотримуватися вимог нормативно технічних документів та договору про користування електричною енергією, забезпечувати належний технічний стан і безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору і цих правил, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки. 04 січня 2013 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», працівниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було складено та підписано акт про порушення (ПКЕЕН) № 179574 від 04 січня 2013 року, яким встановлено, що в ході обстеження розрахункового приладу обліку електроенергії за адресою: [ADDRESS], було виявлено порушення споживачем [PERSON], а саме: самовільне підключення електроустановок (струмоприймачів, електропроводки) до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника, виявити яке представники енергопостачальника при проведенні контрольного огляду не мали можливості: підключення нульового проводу прихованою електропроводкою поза електролічильника для живлення струмоприймачів. Електроенергія споживається, але електролічильником не враховується. Дане порушення відображено в додатку №1 до акту - схемі підключення електроустановок споживача. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357 (далі - Правила), Порядком визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 122 від 08.02.2006 року, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ) України № 28 від 31.07.1996 р. та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (Методика), затвердженою постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562. Згідно зі ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електричною енергією для населення. Згідно з підпунктами 15 та 16 пункту 8.1 Правил, постачальник електричної енергії має право контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил відповідно до умов укладених договорів, а також складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці. Пунктом 48 ПКЕЕН передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов'язки. Відповідно до п.53 ПКЕЕН, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. В акті, який є предметом спору, міститься підпис [PERSON] про ознайомлення з ним, проте відповідач у судовому засіданні категорично заперечував факт ознайомлення й підпису з даним актом, посилаючись на те, що він одразу взагалі нічого не зрозумів, а прочитав акт вже після того, як пішли працівники Донецькобленерго. У п.53 Правил ПКЕЕН також закріплено, що рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. Зокрема, у разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. N 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Підпунктом 7 п. 3.1 Методики передбачено порушення: використання "штучного нуля", що призвело до споживання необлікованої електричної енергії, яке зазначене в спірному акті. "Штучний нуль" - додатково змонтований контур заземлення (у тому числі металеві труби водопроводу або опалення), що з'єднаний з "нульовим" проводом внутрішньобудинкової електромережі, який за умови неправильного підключення лічильника (наприклад, у разі, якщо електрична енергія обліковується однофазним індукційним лічильником - "фаза" у третій клемі) дає змогу безобліково споживати електричну енергію. Облаштування додаткового контуру заземлення з метою з'єднання його з металевими корпусами електричних приладів для забезпечення їх безпечної експлуатації не належить до поняття "штучний нуль". Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Аналогічні положення містить п. 48 Правил користування електричною енергією для населення. Відповідно до п. 1.24 Інструкції по складанню актів про порушення правил користування електричною енергією для населення, при виявленні порушення необхідно визначити метод розкрадання електроенергії, перевірити працездатність пристрою розкрадання і продемонструвати виявлене порушення споживачеві. Проте, як вбачається з акту від 04 січня 2013 року, при перевірці дотримання відповідачем вимог Закону України «Про електроенергетику» представниками позивача не встановлено метод розкрадання електроенергії та не перевірено, чи була у відповідача технічна можливість розкрадати електроенергію. Так, з пояснень допитаних у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] (працівників позивача, які безпосередньо складали акт про порушення від 04.01.2013 року) вбачається, що увійшовши всередину будинку [PERSON] для перевірки, вони побачили, що лічильник був розміщений на стіні в коридорі біля дверей на кухню. Після відключення запобіжників світло погасло, і [PERSON] з приладом «Дятел» пішов по стінам виявляти дооблікове підключення. В кімнаті біля дивану він знайшов щось схоже на розетку. Це була не розетка, а дощечка з двома отворами. При перевірці наявності фази, прилад показав фон. Після чого, перевіривши наявність напруги двухполюсним вказівником, напруги не було. При виявленні даної дощечки, в неї нічого не було ввімкнено. Включивши фазний запобіжник, та вставивши один кінець приладу в фазну клему розетки, а інший кінець в випалену клему саморобної розетки, прилад показав напругу 220Вт. Виходячи з цього, був зроблений висновок про наявність дооблікового нуля, на підставі чого було складено акт. Проте, всупереч діючої Інструкції по складанню актів про порушення правил користування електричною енергією для населення, перевіряючі не встановили перефазування лічильника, а виявивши на стіні «розетку штучного нуля», яка була з'єднана з прокладеним в стіні проводом, не встановили місце підключення такого проводу до електричної мережі, та не вилучили його. В ході виїзного судового засідання, яке відбулося 06 липня 2016 року за місцем проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], за участю учасників процесу та свідків [PERSON] та [PERSON], які є працівниками ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго», була оглянута спірна розетка, нижче від якої з отвору у стіні виглядав металевий провід. Проте місце підключення цього проводу до електричної мережі працівниками позивача також не було встановлено. Зокрема, у листі заступника начальника інформаційно-консультаційного центру ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Гой Г.А. за вих. № 55/ис-8853 від 22 грудня 2014 року зазначено, що відповідно до п. 3.1. Методики, у разі виявлення у споживача самовільного підключення електроустановок до електромережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку, Методика застосовується при виявленні місця підключення до відповідних мереж, зазначається в акті про порушення та зазначається на схемі. Як вбачається з пояснювальної записки персонала, який склав акт, місце підключення не було виявлено, тому Методика не повинна застосовуватись. Крім того, в акті відсутній детальний опис порушення, на підставі якого був зроблений висновок про наявність самовільного підключення струмоприймачів помимо приладу обліку. Проте всупереч діючого законодавства з питань регулювання відносин між енергопостачальником та споживачем електроенергії, 29 січня 2013 року позивачем було здійснено розрахунок вартості безобліково спожитої електроенергії по акту № 179574 від 04 січня 2013 року із застосуванням Методики та сума збитків склала 10 919 гривень 94 копійки. Так, з протоколу № 1810 від 29 січня 2013 року вбачається, що комісія у складі: економіста [PERSON]., юрисконсультів [PERSON], [PERSON], оператора [PERSON], розглянувши акт № 179574 від 04 січня 2013 року, особовий рахунок [NUMBER], прийшла до висновку, що акт складений відповідно до вимог п. 53 ППЕЕН, розрахунок суми недоврахованої електроенергії, розрахований згідно ф. 2.7 Методики розрахунку нарахувань по актам складає 10 919, 94 гривень. При цьому засідання комісії по розгляду спірного акту відбулося 29 січня 2013 року, в той час, як в самому акті зазначено, що комісія постачальника електроенергії з розгляду складеного акту про порушення буде проводити засідання 24 січня 2013 року, на чому наголошував відповідач у судовому засіданні. Крім того, в даному протоколі не зазначено, чи був присутній споживач на засіданні комісії, та з яких причин засідання було відкладено та відбулося саме 29 січня 2013 року, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про повідомлення споживача про іншу дату розгляду акту, що суперечить положенням п. 53 ПКЕЕН, згідно якого побутовий споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє побутового споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення побутового споживача про час і дату засідання комісії. З цього приводу Верховним Судом України у постанові №6-4цс11 від 06 листопада 2011 року зроблено правовий висновок про те, що акт є лише фіксацію порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання Правил, і згідно зі ст. 57 ЦПК України є доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, і його оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. Крім цього, Верховний Суд України, визначаючи таку правову позицію, зазначив, що акт розглядається на засіданні комісії із запрошенням споживача, яка при доведеності зафіксованих актом обставин, від імені енергопостачальника та відповідно до Методики може визначити негативні для споживача наслідки. Отже, Верховний Суд України у своєму рішенні встановив неможливість оскарження лише акту і вказав, що негативні наслідки наступають для споживача саме на підставі рішення комісії. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, вимоги ст.ст.3, 15 ЦПК України та ст.16 ЦК України, п.53 Правил КМУ, суд приходить до висновку, що оскільки відповідача [PERSON] не було повідомлено у встановленому законом порядку про час розгляду акту від 04 січня 2013 року, то він був позбавлений можливості захистити свої права. Отже, представлені суду позивачем докази не доводять у достатній мірі того, що відповідачем [PERSON] були порушені Правила користування електричною енергією для населення, та не доводять розмір компенсації шкоди від такого порушення, оскільки відповідач був позбавлений можливості надати свої пояснення та заперечення на засіданні комісії, у зв'язку з неповідомленням його про час та місце проведення засідання. Зокрема, відповідно п.п. «г» п. 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, у разі використання споживачем "штучного нуля", що призвело до споживання необлікованої електричної енергії, - із дня останньої технічної перевірки або допуску електроустановки в експлуатацію (у разі коли технічна перевірка даної електроустановки не проводилась) до дня усунення порушення, але не більше сумарної кількості днів за три роки, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення. Проте ані в протоколі засідання комісії РЕС від 29 січня 2013 року, ані в самому розрахунку збитків за актом не зазначено коли проводилась попередня технічна перевірка приладу обліку електроенергії, та чи проводилась вона взагалі, а відразу застосовано при розрахунку заборгованості показник кількості днів за три роки. Водночас, лист з вимогою сплатити суму збитків згідно рахунку було напралено [PERSON] лише 01 лютого 2013 року. Зокрема, як вбачається з квитанцій по сплаті за електроенергію, наданих відповідачем [PERSON] вибірково за період 2011-2014 роки, середній показник споживаємої ним електроенергії до перевіки приладу обліку електроенергії та складання акту від 04 січня 2013 року, та у подальшому після заміни лічильника, який було винесено за межі будинку, не змінився, що свідчить про відсутність факту споживання ним не облікованої електроенергії. Отже, з матеріалів справи, пояснень сторін та показань свідків, досліджених у їх сукупності, вбачається відсутність достовірності доказів, наданих позивачем, які покладені в основу встановлення порушення відповідачем Правил користування електроенергією для населення та визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню, оскільки визначення їх розміру здійснюється у разі виявлення самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, в той час як працівниками позивача місце цього підключення виявлено не було. Таким чином, позивачем не доведено, що представниками енергопостачальника виявлене порушення ПКЕЕН, яке полягає у безобліковому споживані електроенергії, оскільки не встановлено факт крадіжки електроенергії, в той час, як правопорушенням в електроенергетиці є не сам факт самовільного підключення до об'єктів електроенергетики, а саме факт розкрадання споживачем електричної енергії у разі самовільного підключення і споживання електроенергії поза межами приладів обліку, адже за відсутності факту розкрадання електроенергії відсутні і підстави для цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків, які як ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», так і п. 48 Правил передбачають умову для настання такої відповідальності На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, не підлягають задоволенню, оскільки зазначені в акті обставини є лише необгунтованим припущенням безоблікового споживання відповідачем електричної енергії, які споживач [PERSON] не мав можливості спростувати на засіданні комісії по розгляду даного акту у зв'язку з неповідомленням його про дату засідання цієї комісії. Тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків, заподіяних безобліковим використанням електричної енергії. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з залишенням позову ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» без задоволення по суті, вимоги щодо відшкодування судових витрат також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed