Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" надав до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за послуги теплопостачання, мотивуючи тим, що відповідач своєчасно не оплачував за спожиту теплову енергію, що призвело до утворення боргу за період з 01.12. 2009 року по 01.10. 2013 року в розмірі - 975,98грн. , які просили стягнути на користь позивача. Представник позивача за дорученням в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Надав заяву урознений розрахунок заборгованості по оплаті за теплову енергію з врахування стягнення за виконавчим листом від 02.03.2010р. суму заборгованості 1312,02грн. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, пояснив, що оплату проводив лише послуги з опалення, а абонентську плату за весь час нарахування вважав неправомірною. Просив застосувати до правовідносин строк позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача за дорученням, відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є мешканцем квартири [ADDRESS], яка має опалювальну площу 65,9 кв.м. Дані обставини підтверджуються розрахунковим листом абонента по особовому рахунку [NUMBER]. Також в судовому засіданні було встановлено, що за період з 01.12. 2009 року по 01.10. 2013 року за надані послуги теплопостачання у квартирі відповідача, були здійснено оплату не в повному обсязі, станом на 1.10.2013р. існує заборгованість 975,98грн. Тобто з наданого позивачем розрахунку вбачається, що дійсно відповідач не проводив своєчасно та в повному обсязі оплату за абонентську плату, що і призвело до виникнення заборгованості. При цьому, суд виходить з ст. 67 ЖК України - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 62 ЖК України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства України. Згідно з ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Позивач, на підтвердження своїх позовних вимог, в судовому засіданні надав докази правомірності застосування тарифів по оплаті за теплову енергію та обґрунтував позовні вимоги положеннями п.5 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - згідно з яким споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Представник позивача довів в судовому засіданні, що саме КП Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді м. Біла Церква, що підтвердив рішенням 31 сесії Білоцерківської міської ради четвертого скликання № 388 від 23.12.2005 року Відповідно до ст..7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Постановою КМ України від 01.06.2011р. № 869 затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, згідно з п.4 якого - двоставковий тариф на теплову енергію - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної). Тобто позивач, як виконавець житлово-комунальних послуг, в розрахунковому періоді здійснював розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво цих послуг, подавав їх на затвердження органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку. Також, згідно з рішеннями виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 24.02.2009р. №67 «Про тарифи на комунальні послуги опалення та підігрів холодної води для споживачів м. Біла Церква» був передбачений тариф у вигляді абонентської плати 1,0грн. за 1 кв.м. (для будинків з лічильниками); згідно з рішенням від 28.12.2010р. № 627 «Про встановлення тарифів на послуги з опалення та підігріву холодної води» - абонплата визначена в розмірі - 1,00грн. за 1 кв.м. (для будинків з лічильниками); згідно з рішенням від 11.10.2011р. №451 « Про встановлення тарифів на послуги з опалення та підігріву холодної води» - абонплата 1,00грн. за 1 кв.м.(для будинків з лічильниками), згідно з рішенням Білоцерківської міської ради від 21.06.2012р. № 646-27-У1 « Про внесення змін в додаток 1 до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 11.10.2011р. № 451 «Про встановлення тарифів на послуги з опалення та підігріву холодної води» яким визначено тариф для будинків з лічильниками - 269,75грн. Тобто, суд критично оцінює твердження відповідач щодо неправомірного застосування двоставкового тарифу, який включав оплату у вигляді абонентської плати та за фактичну теплову енергію. Крім цього, суд критично оцінює твердження відповідача щодо не виконання позивачем умов п.19 п.п.7 договору від 22.11.2012р., укладеного між сторонами про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, яким передбачено обов»язок позивача повідомляти споживача про планову перерву в наданні послуг через засоби масової інформації, крім перерви що настає внаслідок аварії або дії непереборної сили. Суд не враховує ці твердження відповідача, оскільки вони нічим не підтверджуються, є голослівними, а нарахування оплати за періоди не надання послуг з опалення та підігріву води позивачем не проводилося. Також, суд не бере до уваги твердження відповідача щодо не законного збільшення нарахування по оплаті за спожитий газ в між опалювальний період, оскільки позовні вимоги не стосуються правовідносин між ВАТ «Київоблгаз» та споживачем його послуг. Квитанція , надана відповідачем про сплату боргу в сумі 1312,02грн. (квитанція від 30.08.2010р.) свідчить про сплату боргу за виконавчим листом від 02.03.2010р. Але, судом також враховується клопотання відповідача щодо застосування строків позовної давності, які згідно з ст.. 257 ЦК України визначені у три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що до стягнення на користь позивача підлягає сума заборгованості, яка утворилася за період за три роки перед постановленням Білоцерківським міськрайонним судом судового наказу від 22.03.2013р., про який відповідач дізнався 05.07.2013р. А саме за період з 01.07.2010р. по 01.10.2013р. і становить 975,98грн. - 353,82грн.=622,16грн. В решті позовних вимог необхідно відмовити. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір - 160,30грн. на користь позивача, у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial