Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

16 січня 2015 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (надалі - ПАТ «ВіЕс Банк») звернулось в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат в цивільній справі №161/16589/14-ц, мотивуючи заяву тим, що 13 жовтня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення у вищевказаній справі за заявою ПАТ «ВіЕс Банк» про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2014 року по справі за позовом [PERSON] до ПАТ «ВіЕс Банк» та приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Тетяни Олексіївни про визнання договору іпотеки припиненим та зобов'язання нотаріуса внести запис про припинення обтяження. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2014 року в цивільній справі №161/16589/14-ц заяву ПАТ «ВіЕс Банк» про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2014 року задоволено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2014 року по справі скасовано, в позові [PERSON] до ПАТ «ВіЕс Банк» та приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Тетяни Олексіївни про визнання договору іпотеки припиненим та зобов'язання нотаріуса внести запис про припинення обтяження відмовлено. За подання заяви про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2014 року за нововиявленими обставинами ПАТ «ВіЕс Банк» було сплачено судовий збір. Однак, при ухваленні рішення від 13.10.2014 року Луцький міськрайонний суд Волинської області не вирішив питання про розподіл судових витрат. Посилаючись на наведене, заявник публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» просить вирішити питання про розподіл судових витрат у зазначеній справі. Сторони в судове засідання не з'явились, однак це не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній цивільній справі. Згідно із п.4 ч.І ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року заяву публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 13.03.2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами задоволено частково. Суд вирішив: скасувати рішення Луцького міськрайонного суду від 13.03.2014 року у справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк", приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Тетяни Олексіївни про визнання договору іпотеки припиненим та зобов'язання нотаріуса внести запис про припинення обтяження. В задоволенні позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк", приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Тетяни Олексіївни про визнання договору іпотеки припиненим та зобов'язання нотаріуса внести запис про припинення обтяження - відмовити. В задоволенні заяви про встановлення порядку виконання рішення суду відмовити. При постановленні даного рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат Згідно з п.4 ч.І ст.215 ЦПК України рішення суду складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат. Як вбачається із платіжного доручення №744817 від 19 серпня 2014 року, за подання заяви про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2014 року за нововиявленими обставинами публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» було сплачено судовий збір в розмірі 243,60грн. (а.с.76). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, відповідно до змісту вищезазначених положень процесуального закону, у випадку, якщо на користь особи ухвалюється судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені витрати. Згідно ч.1 п.10 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, ставка судового збору становить 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Як вбачається з вищевказаного платіжного доручення заявником при подачі заяви до суду було зайво сплачено 121,80грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. За таких обставин, враховуючи те, що рішенням суду від 13жовтня 2014року задоволено позовну вимогу відповідача, однак під час його постановлення не вирішено питання щодо стягнення понесених відповідачем судових витрат по оплаті судового збору, а також з врахуванням того, що публічним акціонерним товариством "ВіЕс Банк" було зайво сплачено судовий збір в сумі 121,80грн., заяву публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" слід задовольнити та стягнути з [PERSON] в користь відповідача ПАТ "ВіЕс Банк" судові витрати в сумі 121,80грн., а також повернути публічному акціонерному товариству "ВіЕс Банк" зайво сплачено судовий збір в сумі 121,80грн.

Outcome: approved