Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог і заперечень та аргументи сторін 04.03.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гаражного кооперативу "Прогрес-1" та просив стягнути з відповідача суму належної йому заробітної плати за вересень 2019 року у розмірі 3359,26 грн, яка не була виплачена йому при звільненні з роботи. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він останнім часом 02.03.2019 по 01.10.2019 працював на посаді охоронця Гаражно-будівельного кооперативу "Прогрес-1" був звільнений з роботи на підставі наказу тодішнього Голови кооперативу [PERSON] за власним бажанням. При звільненні відповідач не провів з ним розрахунок і він не отримав заробітної плати за фактично відпрацьований час (вересень 2019 року) в сумі 3359,26 грн, з яких 1000,00 грн неотриманого авансу та 2359,26 грн решта заробітної плати. В судовому засіданні позивач також пояснив, що він був змушений звільнитись з посади охоронника за власним бажанням, оскільки в кооперативі склався нездоровий клімат. Конфронтація між членами кооперативу щодо зміни керівництва призвела до неналежної сплати членських внесків та, як наслідок - до затримки у виплаті заробітної плати в останні місяці його роботи. В день звільнення 01.10.2019 Голова кооперативу [PERSON] , при якому він працював, повідомив, що коштів на виплату заробітної плати за відпрацьований вересень місяць не має. В свою чергу новообраний керівник Євсеєв С.Б. обіцяв виплатити борг попереднього керівництва, але потім став вимагати від позивача якість документи про нарахування заробітної плати, що залишились у попереднього керівника. Тоді він знову звернувся до [PERSON] і той видав йому довідку про заборгованість по заробітній платі за вересень 2019 року у сумі 3359,26 грн. Цю довідку новий керівник взяв, але заробітної плати йому так і не виплатив, посилаючись на відсутність у нього якихось бухгалтерських документів та на недобросовісність попереднього керівництва. Позивач просив суд усунути порушення його прав на оплату праці та ухвалити рішення за яким він зможе отримати від відповідача невиплачені при звільненні кошти - заробітну плату за вересень 2019 року. 24.03.2021 відповідачем в особі Голови правління Гаражного кооперативу «Прогрес-1» Євсеєвим С.Б. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, обґрунтувавши їх неналежністю та недопустимістю поданих позивачем письмових доказів до позову на підтвердження факту невиплати заробітної плати та її розміру, а також додав до відзиву докази не передання попереднім керівництвом документації з діяльності кооперативу, в тому числі і щодо нарахування та виплати заробітної плати колишнім працівникам. Представник відповідача в судовому засіданні наголосив, що відсутність потрібної документації позбавляє відповідача можливості перевірити розмір заробітної плати позивача та заборгованість по ній. Надані позивачем докази вважає суперечливими, такими, що не відповідають вимогам бухгалтерського обліку та ЦПК України, а відтак, на його думку, позовні вимоги є недоведеними. Зміст спірних правовідносин лежить в площині трудового спору працівника та уповноваженої особи роботодавця щодо виплати звільненому працівнику заробітної плати за фактично відпрацьований час (розрахункові виплати) та регулюються нормами законодавства про оплату праці та КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Частиною 6 статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. У ст. 30 вказаного Закону міститься аналогічна норма, доповнена зобов`язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Ч. 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Обставини встановлені судом та докази, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення. Вислухавши сторони, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено наступне Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Гаражний кооператив «Прогрес-1» (код ЄДРПОУ: 20598442) зареєстрований в Єдиному державному реєстрі як юридична особа з 14.07.1995 в порядку законодавства, що було чинним на той час. Має організаційно-правову форму: обслуговуючий кооператив, вид діяльності: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Станом на час виникнення спірних правовідносин кооператив налічує 369 членів, його керівником є Євсеєв Сергій Борисович (а.с.19, 33-35). Попередня назва компанії відповідача: Гаражно-будівельний кооператив «Прогрес-1», керівник: [PERSON] . 11.09.2019 відбулись реєстраційні зміни назви компанії: на Гаражний кооператив «Прогрес-1» та зміни керівництва на Євсеєв Сергій Борисович . Судом встановлено, що [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем та працював в Гаражно-будівельному кооперативі «Прогрес-1» з 02.03.2015 по 04.02.2019 та з 02.03.2019 по 01.10.2019 на посаді охоронця та отримував заробітну плату у виді місячної ставки у мінімальному розмір, встановленому законом на відповідний рік. На підставі наказу Голови кооперативу [PERSON] від 01.10.2019 його звільнено з роботи за власним бажанням ( ч. 1 ст. 38 КЗпП України). Вказані обставини не оспорюються сторонами та підтверджуються штатним розписом на 2019 рік, копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] та копією наказу №9 від 01.10.2019 (а.с. 4, 5, 36) Відповідно до поданих позивачем копій платіжних відомостей за вересень 2019 року про видачу авансу (1000 грн.) та заробітної плати ( 2359,26 грн) навпроти прізвища [PERSON] не стоїть підпис отримувача (а.с.6-7). Вказана інформація сприймається судом як достовірна, оскільки її підтвердили свідки - Голова кооперативу [PERSON] та бухгалтер [PERSON] , на час роботи яких припав час роботи позивача [PERSON] . При цьому свідок [PERSON] надала суду для огляду оригінали вказаних документів, де також відсутня інформація про отримання позивачем заробітної плати та авансу за вересень 2019 року. Додатково на підтвердження суми нарахувань та суми до виплати заробітної плати суд прийняв від позивача копію відомості нарахування заробітної плати за вересень 2019 року, засвідчену попереднім керівництвом відповідача, а саме: Головою кооперативу [PERSON] та бухгалтером [PERSON] , які в судовому засіданні допитані як свідки та під присягою підтвердили дійсність інформації, що міститься у цих відомостях, а також те, що позивач [PERSON] при звільненні з роботи не отримав ні авансу ні заробітної плати за вересень 2019 року, що в сумі до виплати складає 3359,26 грн (1000,00 грн +2359, 26 грн) Аналіз поданої відомості нарахування заробітної плати за вересень 2019 року свідчить про те, що за вересень 2019 року [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 4173,00 грн, що відповідає мінімальному розміру заробітної плати за некваліфіковану працю, визначеному Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік». Крім цього, в досліджуваній відомості з зарахуванням авансу 1000 грн, що підлягав виплаті, та після відрахувань обов`язкових податків та зборів з доходу працівника до виплати [PERSON] виставлено залишок заробітної плати (сальдо на 01.10.2019) в розмірі 2359,26 грн (а.с. 37). Мотиви, з яких виходив суд та висновки суду. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Всі проаналізовані вище докази суд визнає належними допустимими та достатніми, які в своїй сукупності разом з показаннями свідків, поза розумним сумнівом підтверджують не проведення роботодавцем розрахунку з працівником [PERSON] при звільненні з роботи в Гаражному кооперативі "Прогрес-1" та наявність у відповідача перед позивачем заборгованості по виплаті заробітної плати за вересень 2019 року (відпрацьований час, що передував даті звільнення) в сумі 3359,26 грн. Аргументи представника відповідача, що подані позивачем документи є неналежними та недопустимими доказами, так як їх копії готувались та посвідчувались колишнім керівником кооперативу, який разом зі своїм бухгалтером після свого звільнення 01.10.2019 року не передали бухгалтерську та іншу документацію та використали для посвідчення копій печатку з попередньою назвою кооперативу, не заслуговують на увагу, оскільки в трудових спорах обов`язок доказування правомірності своїх дій (бездіяльності), в тому числі і щодо проведення повного розрахунку з працівником покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, який повинен володіти інформацією та документами своєї діяльності, незалежно від зміни назви чи керівництва підприємства, установи, організації. У зв`язку з цим положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено право позивача не подавати копій будь-яких документів для відповідача, окрім позовної заяви. Крім того, з доданих до заперечень документів (а.с.18-22 ) вбачається, що новий керівник ГБ «Прогрес-1» Євсеєв С.Б. знає про невиплату заробітної плати за вересень 2019 року звільненим працівникам та не вжив, передбачених законом заходів щодо порядку зберігання та прийому-передачі документів, які стосуються діяльності кооперативу при зміні керівництва, тоді як попередній керівник [PERSON] та бухгалтер [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що готові в будь-який час передати документи в присутності членів спеціально створеної комісії за актом передачі. На переконання суду у спірних правовідносинах жодна конфліктна ситуація між попереднім та новим керівництвом, нестача коштів на балансі підприємства, втрата, пошкодження чи знищення документів не є підставою для звільнення роботодавця від виконанні свого обов`язку перед найманим працівником провести з ним розрахунок та виплатити заробітну плату. Отже суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, оскільки з боку відповідача має місце невиконання обов`язків, передбачених ч.1 ст. 47 та ч.1 ст. 116 КЗпП України, щодо проведення повного розрахунку з працівником при звільненні та порушення законодавчо визначених прав позивача на оплату праці, а саме: невиплата заробітної плати за вересень 2019 року в сумі, що підлягала виплаті 3359,26 грн. Здійснюючи розподіл судових витрат суд виходить з того, що рішення ухвалюється на користь позивача, який не сплачував судовий збір при зверненні до суду, так як Законом звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення заборгованості по заробітній платі. А тому у відповідності до частини шостої статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача передбачену ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суму судового збору у розмірі 908 грн в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved