Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", звернувся в Царичанськиий районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], предмет якого складають вимоги: 1) стягнути з відповідача на користь позивача основну суму заборгованості зі сплати кредиту за Кредитним договором №50000344 від 06.05.2010 року в розмірі 25569,65 грн., збитки в розмірі 23878,56 грн., штраф у розмірі 63573,60 грн., пеню в розмірі 768,57 грн., 3% річних у розмірі 475.26 грн. та інфляційних витрат у розмірі 3846,03 грн., що разом складає 118111,67 грн.; 2) звернути стягнення на автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов №WVWZZZ3CZAP039228, об'єм двигуна 1968 куб.см., рік випуску 2010, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], заставною вартістю 277725,00 грн., шляхом його вилучення на користь ТОВ "Порше Мобіліті" та подальшого продажу його з публічних торгів на умовах, визначених у [PERSON] застави транспортного засобу №50000344 від 07.05.2010 року; 3) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 8, 22, 203, 526, 536, 549, 611, 625, 785, 1048, 1054, 1214 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України "Про заставу". Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягаючи на їх задоволенні. Пояснив таке. Відповідно до укладеного 06.05.2010 року Кредитного договору 5000344 позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит в сумі 180521,25 грн., що є еквівалентом 22750,00 доларів США на дату укладення [PERSON], строком на 48 місяці, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - на придбання автомобіля марки VW, модель Passat, кузов №WVWZZZ3CZAP039228, об'єм двигуна 1968 куб.см., рік випуску 2010, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до положень п.1.3.1. Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину [PERSON], розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення [PERSON], визначено у гривні на день укладення [PERSON] у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною [PERSON]. В подальшому відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення [PERSON] відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні. При цьому, розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у [PERSON]. Згідно п.1.6. Умов кредитування виконання зобов'язання відповідача за цим [PERSON] забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами [PERSON] застави транспортного засобу №50000344 від 07.05.2010 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за [PERSON] відповідачем було передано у заставу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов №WVWZZZ3CZAP039228, об'єм двигуна 1968 куб.см., рік випуску 2010, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], заставною вартістю 277725,00 грн., а також усім майном відповідача, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України. Згідно п.1.4.2. та п.п. 2.4., 2.5 Умов кредитування, повернення [PERSON] та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по [PERSON] не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом "30/360" ()для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. Однак, з жовтня 2010 року відповідач почав порушувати свої зобов'язання за [PERSON] щодо сплати відповідних платежів, виплачуючи їх з порушенням строків, погоджених в Графіку погашення кредиту, а починаючи з грудня 2013 року взагалі перестав сплачувати щомісячні платежі. Позивач багаторазово направляв листи-нагадування щодо сплати заборгованості, що тягло за собою нарахування відповідних штрафів згідно п.8.3 [PERSON]. Відповідно до п. 8.3. [PERSON], за кожен випадок порушення відповідачем умов статей 5.2, 5.3,5.4, 8.2. [PERSON] відповідач сплачує позивачеві штраф у еквіваленті: еквівалент 20 доларів США за першу вимогу, еквівалент 25 доларів США за другу вимогу, еквівалент 30 доларів США за третю вимогу. Відповідно до п.3.2.1. Умов кредитування у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого платежу (його частини) з повернення [PERSON] та/або сплати плати за користування [PERSON] на строк більше ніж 30 (тридцять) календарних днів позивач має право визнати термін повернення [PERSON] таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання [PERSON]. Згідно з умовами [PERSON], а саме п.3.3. термін дострокового повернення [PERSON] вважатиметься таким, що настав, а кредит - таким, що підлягає поверненню, на 5-й (п'ятий) календарний день з дня направлення позивачем відповідної письмової вимоги відповідачу. У цей термін (якщо інший термін не буде вказано у письмовій вимозі позивача) відповідач зобов'язаний повернути позивачу у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення відповідачем розраховується позивачем і вказується у повідомлені позивача). Відповідно до п.9.4. [PERSON] будь-які повідомлення та вимоги, передбачені Загальними умовами кредитування, повинні бути надіслані у письмовій формі рекомендованим поштовим відправленням на адресу сторони, вказану у [PERSON] (або іншу адресу, про яку сторона повідомить у письмовій формі). Відправлене таким чином повідомлення вважатиметься отриманим стороною на 3 (третій) робочий день з дня відправлення. Зважаючи на це, 07.03.2014 року позивачем було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. №50000344 від 04.03.2014 року. Вимогу відповідачем не було отримано, і даний лист повернувся позивачеві у зв'язку із закінченням терміну зберігання на пошті. Вважає, що останнім днем повернення суми кредиту та сплати заборгованості відповідачем було 06.04.2014 року. Проте, відповідач не виконав дану вимогу і лише 08.10.2014 року частково сплатив визначену заборгованість на загальну суму 22398,23 грн., яка була розподілена позивачем відповідно до п.1.7 [PERSON]. 08.10.2014 року відповідачем було здійснено останній платіж за [PERSON] у розмірі 22398,23 грн. з метою сплати суми кредиту та процентів за користування кредитом. Однак, на момент пред'явлення вимоги, станом на 04.03.2014 року, окрім щомісячних платежів у відповідача були також не виконані зобов'язання зі сплати штрафних санкцій за надіслання нагадувань щодо несплати, відшкодування страхових платежів та збитків. Позивач переконаний, що станом на момент подання позовної заяви, заборгованість відповідача за [PERSON] в повному обсязі не сплачена: станом на 24.11.2014 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем за несплаченими щомісячними платежами по кредиту за [PERSON] на загальну суму 5015,68 грн.; сума кредиту, яка підлягає поверненню, становить 18997,25 грн.; плата за користування кредитом становить 1556,72 грн.. Таким чином, загальна сума основного боргу зі сплати [PERSON] за [PERSON] на дату складання позовної заяви становить 25569,65 грн. Крім того, станом на момент подання позовної заяви розмір збитків завданих позивачеві у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] становить 23878,56 грн., а загальна сума штрафних санкцій за [PERSON] становить 63573,60 грн., з них: шраф за порушення відповідачем вимог п.3.3 [PERSON] становить 36104,25 грн.; штраф за порушення відповідачем вимог 5.5. [PERSON] становить 27078,19 грн.; штрафні санкції відповідно до умов п.8.3. Умов кредитування становлять 391,16 грн.. Загальна сума пені, що підлягає сплаті через невиконання грошових зобов'язань за цим [PERSON] складає 768,57 грн. Загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за цим [PERSON] складає 4756,26 грн. Загальна сума втрат від інфляційних процесів, що підлягає сплаті, через невиконання відповідачем грошових зоббов'язань зха цим [PERSON] складає 3846,03 грн. Таким чином, на переконання позивача загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, що складається із основної суми заборгованості, збитків, штрафу, пені, 3% річних та інфляційних складає 118111,67 грн. Обґрунтовуючи вимогу про звернення стягнення на предмет застави позивач виходить з такого. В силу ст.ст. 526, 1054 ЦК України відповідач повинен був виконати зобов'язання відповідно до умов договору, повернувши вчасно кредит та сплативши проценти. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого мана переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статті 19, 20 Закону України "Про заставу" встановлюють, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ч.1-2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 5.4. [PERSON] застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису. Позивач переконаний в тому, що стягнення на предмет застави підлягає зверненню для погашення основної суми заборгованості, збитків, штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат. Як на докази викладених в заяві доводів позивач посилається на наступні документи: кредитний договір від 06.05.2010 року № 50000344 (а.с.15); додаток до кредитного договору № 50000344 від 06.05.2010 року (а.с.16-20), згода чоловіка на укладення та виконання кредитного договору від 07.05.2010 року (а.с.21); графік погашення кредиту (а.с.22-23); додаток № 1 до договору від 06.05.2010 року (а.с.24); договір застави транспортного засобу (а.с.25-30); вимога (повідомлення) ТОВ "Порше Мобіліті" [PERSON] щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 04.03.2014 року № 50000344 з рекомендованим повідомленням (а.с.31-33); рахунок-фактура №00140641 від 03.12.2013 року (а.с.34); Рахунок-фактура №00147647 від 02.01.2014 року (а.с.35); Рахунок-Фактура №00154634 від 03.02.2014 року (а.с.36); Рахунок-Фактура №00161589 від 03.03.2014 року (а.с.37); листи щодо сплати заборгованості (а.с.38-44); Рахунок-Фактура №00142700 від 04.12.2013 року (а.с.45); Рахунок-Фактура №00143655 від 16.12.2013 року (а.с.46); Рахунок-Фактура №00149942 від 03.01.2014 року (а.с.47); Рахунок-Фактура №00150682 від 16.01.2014 року (а.с.48); Рахунок-Фактура №00156867 від 05.02.2014 року (а.с.49); Рахунок-Фактура №00157063 від 17.02.2014 року (а.с.50); Рахунок-Фактура №00163552 від 04.03.2014 року (а.с.51); Договір про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року (а.с. 52-59); Рахунок-Фактура №176 від 31.12.2013 року (а.с.60-61); [PERSON] наданих послуг №176 від 31.12.2013 року (а.с. 62); платіжне доручення № 50005548 від 09.01.2014 року (а.с.63); Рахунок-Фактура №186 від 31.01.2014 року (а.с. 64-65); [PERSON] наданих послуг №186 від 31.01.2014 року (а.с.66); платіжне доручення № 50005767 від 11.02.2014 року (а.с.67); Рахунок-Фактура №199 від 28.02.2014 року (а.с. 68-69); [PERSON] наданих послуг №199 від 18.02.2014 року (а.с.70); платіжне доручення № 50006034 від 12.03.2014 року (а.с.71); рахунок-фактура №246 від 18.04.2014 року (а.с.72); [PERSON] наданих послуг №246 від 18.04.2014 року (а.с.73); платіжне доручення № 50006327 від 24.04.2014 року (а.с.74); Рахунок-Фактура №454 від 31.10.2014 року (а.с.75-78); [PERSON] наданих послуг №454 від 31.10.2014 року (а.с.79-80); платіжне доручення № 50007600 від 05.11.2014 року (а.с.81); Договір про надання юридичних послуг від 15.10.2010 року (а.с.82-87); Додаткова угода від 21.11.2014 року (а.с.88-90); [PERSON] №361 від 21.11.2014 року (а.с.92); Поліс добровільного страхування транспортного засобу (а.с.93); рахунок №707/421 від 13 грудня 2013 року (а.с.94); платіжне доручення №50007449 від 17.12.2013 року (а.с.95); рахунок 732/421 від 13 січня 2014 року (а.с.96); платіжне доручення №50000036 від 14.01.2014 року (а.с.97); рахунок № 823 / 421 від 12.02.2014 року (а.с. 98); платіжне доручення № 50005814 від 13.02.2014 року (а.с.99); рахунок № 835 / 421 від 12.03.2014 року (а.с.100); платіжне доручення №50006044 від 13.03.2014 року (а.с.101); рахунок № 840 / 421 від 15.04.2014 року (а.с.102); платіжне доручення №50006302 від 18.04.2014 року (а.с.103); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.104-105); платіжне доручення №50007746 від 26.11.2014 року (а.с.115); Додаткова угода №8 від 09.01.2013 року до [PERSON] про надання юридичних послуг №24/2010 від 15.10.2010 року (а.с.117-120); Виконавчий напис приватного нотаріуса [PERSON] від 18.04.2014 року (а.с.145). Будучи раніше присутньою в судовому засіданні відповідач [PERSON] висловила свої заперечення проти позову, посилаючись на те, що всі платежі, які мала заплатити позивачеві, нею здійснені, тому вважає взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконаними. Так, згідно Графіку погашення кредиту станом на 15.05.2014 року вона мусила сплатити 230314,33 грн. по кредиту і процентам рівними щомісячними платежами по 4798,22 грн. Переконана, що лише за період 2010-2013 років вона виплатила позивачеві 236565,98 грн., компенсувавши й витрати позивача на страхування предмету застави. Відзначила, що вона здійснювала платежі за зобов'язаннями на свій страх і ризик, в зв'язку з тим, що рахунки на оплату, за умовами доповнення до кредитного договору та Графіку погашення кредиту, виставлялися позивачем не регулярно. На підтвердження доводів відповідачем надано такі документи: ухвала Апеляційного суду Дніпропетровької області від 04.03.2015 року (а.с.128-129); виконавчий напис приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.130); лист Дніпропетровського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 04.03.2015 року (а.с.131); лист [PERSON] від 10.11.2011 року (а.с.132); Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/5363090 (а.с.133); висновок Аудиторської фірми "Аудит-Дніпроконсульт" (а.с. 134-141). Відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ухвали Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року через те, що причини повторної неявки в судове засідання відповідача визнано неповажними, суд постановив провести заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки розумні строки розгляду справи минули через неявку до суду відповідача. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, підтвердивши таку позицію письмово. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, перевіривши доводи сторін, які були озвучені в судовому засіданні, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача основної суми заборгованості зі сплати кредиту за кредитним договором № 50000344 від 06.05.2010 року в розмірі 18736,16 грн., штрафу в розмірі 27469,25 грн., пені в розмірі 768,57 грн., 3% річних у розмірі 475,26 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3846,03 грн., а всього 51295 (п'ятдесят одну тисячу двісті дев'яносто п'ять) грн. 27 коп. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Згідно статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статі 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 213 ЦПК України суд повинен виконати всі вимоги цивільного судочинства та вирішити справу згідно із законом, а також ухвалити рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Сторонами визнано та неоспорюється той факт, що між ними виникли кредитні правові відносини на підставі укладеного 06.05.2010 року кредитного договору 50000344 (а.с.15) з сумою кредиту 180521,25 грн. на 48 місяців з погашенням згідно Графіку погашення кредиту (а.с.22). Останній платіж повинен бути здійснений 15.05.2014 року. Загальна сума, яка підлягала поверненню позичальником кредитору згідно Графіка погашення кредиту, склала 230314,33 грн. Суд прийшов до переконання і вважає доведеною ту обставину, що по листопад 2013 року включно відповідач сплачував щомісячні платежі, чого позивач не заперечував. Позивачем не заперечувався той факт, що відповідачем сплачено на користь позивача 236565,98 грн. Судом критично оцінюється обґрунтування правильності розрахунку одержаних коштів відповідно до п. 1.7. [PERSON], так як Графіком погашення кредиту таке не передбачено, доказів про відсутність спору з відповідачем щодо сум штрафів, пені та комісій, які були погашені в першу чергу за рахунок грошових надходжень, позивачем не надано. Враховуючи викладене вище, суд вважає недоведеною та необґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 36104,25 грн. за порушення вимог п.3.3. [PERSON], а тому така вимога не підлягає задоволенню. З позовом, предметом якого є вимога за кредитним договором 50000344 від 06.05.2010 року до відповідча, позивач в суд звернувся вперше, чим підтверджує відсутність претензій по сплаті відповідачем щомісячних платежів до листопада 2013 року. Судом було встановлено, що відповідачем не були оплачені: Рахунок-Фактура №00140641 від 03.12.2013 року на суму 4989,90 грн., Рахунок-Фактура №00147647 від 02.01.2014 року на суму 4989,90 грн., Рахунок-Фактура №00154634 від 03.02.2014 року на суму 5260,80 грн., Рахунок-Фактура №00161589 від 03.03.2014 року на суму 6470,18 грн., так само як не були оплачені й платежі за квітень та травень 2014 року по 6470,18 грн. за аналогією вимоги позивача у березні 2014 року. Загальний розмір такої заборгованості склав 41136,39 грн. Представником позивача визнано, що від відповідача [PERSON] 08.10.2014 року на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 22398,23 грн. Різниця між встановленою сумою заборгованості за кредитним договором № 50000344 від 06.05.2010 року і сплаченими відповідачем 08.102.1014 року коштами складає 18736,16 грн. (41136,39 - 22398,23 = 18736,16). Саме така сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, окрім суми штрафів за порушення п.п. 8.3 і 8.4 умов [PERSON] в розмірі 27469,25 грн., пені у розмірі 768,57 грн., 3% річних у розмірі 475,26 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3846,03 грн., які суд вважає встановленими на підставі наданих позивачем доказів. Відмовляючи позивачеві в задоволенні вимоги про стягнення збитків, завданих позивачеві у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] в сумі 23878,56 грн. у формі вират на правову допомогу зі сторони ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" та ТОВ "Юридична фірма "Вернер", суд виходить з того, що залишилось недоведеним, що позивач мусив ці витрати зробити для відновлення свого порушеного права і вони є тими реальними збитками, які підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 22 ЦК України. Відмовляючи позивачеві в задовленні вимоги про звернення стягнення на автомобіль шляхом його вилучення та подальшого продажу з публічних торгів на умовах, визначених у [PERSON] застави транспортного засобу №50000344 від 07.05.2010 року, суд виходить з того, що на час розгляду питання про звернення стягнення на предмет застави не набрало законної сили жодне судове рішення у цивільно-правовому спорі між ТОВ "Порше Мобіліті" і [PERSON] щодо існування обставин, які є підставою для цього у розумінні ст. 590 ЦК України. Така вимога заявлена передчасно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 512,96 грн. на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеній частині позову. Виходячи з викладеного та

Outcome: partial