Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], кореспондента газети [PERSON], редакції газети «Подія», ТОВ «Видавничий будинок «Подія» про захист честі та гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. На обґрунтування позову який неодноразово уточнювала та доповнювала /а.с. 23-24, 47-48, 51-53/, зазначає, що [INFO] року в газеті «Событие» («Подія») [NUMBER] ([NUMBER]) була надрукована стаття під назвою «[INFO]» автором якої є кореспондент [PERSON], в якій висвітлено обставини голодування [INFO] року позивача [PERSON] біля входу в Дніпродзержинський державний технічний університет де вона працювала старшим викладачем кафедри вищої математики та було надруковано текст наступного змісту «Первый проректор [PERSON] рассказал журналистам, что на [PERSON] от студентов и препадовательского состава поступило множество жалоб. Студенты обвиняли свого преподавателя во взяточничяестве. По его словам выйдя на голодовку, она пытается уйти от ответственности за проступки на работе. По словам преподавателей, с которыми удалось пообщаться журналистам газеты «Событие», [PERSON] была поймана на взятке, против неё возбудили уголовное дело, которое направлено в суд. Но благодаря хорошому адвокату суд решил дело в её пользу. Дабы предотвратить дальнейшие поборы, руководство вуза перевело [PERSON] на 0,75 ставки и лишило права принимать у студентов зачеты. Тем более старший преподаватель не имеет ученой степени и потому имеет право проводить только практические занятия (семинары и лабораторные работы). Однако [PERSON] угрожает руководству университета копроматом и требует вернуть ее на полную ставку». Крім того під рубрикою «Мнение» в вищезазначеній статті було викладено висловлення [PERSON] «Против [PERSON] в милиции рассматривают уголовное дело - она незаконно проставила экзаменационные оценки по предмету, который она не преподавала, и получила за это выговор, который сейчас обжалует. За прошедший год она не выполнила учебный план, а зарплату получила. Вот и строит из себя великомученицу.». Позивач вказує що вищезазначена інформація, є негативною та недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, ганьбить її честь та гідність та ділову репутацію. Позивач просить визнати вищезазначену інформацію розповсюджену відповідачами [PERSON] та кореспондентом газети [PERSON] в газеті «Событие» («Подія») [NUMBER] ([NUMBER]) від [INFO] року недостовірною зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію про неї шляхом поміщення спростування в газеті «Событие» («Подія»). Стягнути з відповідача [PERSON] та стягнути з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди по 50000 гривень з кожного. Крім того на веб-сайті газети «Событие» («Подія») sobitie.com.ua [INFO] року було розміщено повідомлення під назвою «[INFO]» в якому надруковано текст «Как стало известно газете «Событие» от неофициальных источников из профкома ДГТУ голодающему преподавателю [PERSON] оказывает поддержку скандальноизвестный экс-председатель Елизаветовского сельсовета [PERSON]. Подтверждают этот факт и преподаватели Днепродзержинского ВУЗа, по словам которых [PERSON] на своїм автомобиле ежедневно утром привозит голодающую вместе со стулом, а по вечерам забирает». Позивач вказує що вищезазначена інформація, є негативною та недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, ганьбить її честь та гідність та ділову репутацію. Позивач просить визнати вищезазначену інформацію розповсюджену відповідачем редакцією газети «Событие» («Подія») недостовірною зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію про неї шляхом поміщення спростування на веб-сайті та вибачитись. Стягнути з відповідача редакції газети «Событие» («Подія») на відшкодування моральної шкоди 10000 гривень. Крім того на веб-сайті газети «Вісті» www.vesti.ua [INFO] року в статті «[INFO]» було розміщено висловлювання відповідача [PERSON]: «Против [PERSON] в милиции рассматривают уголовное дело. Она незаконно проставила экзаменационные оценки по предмету, который она не преподавала. За это получила выговор, который обжалует, но это у неё не получается. За прошедший год она не выполнила учебный план - не написала статьи, тезисы, рабочую программу не составила, а зарплату получила. За это ей грозит второй выговор и увольнение. Вот и строит из себя великомученицу.». Крім того відповідач [PERSON] [INFO] року в своєму інтерв'ю телеканалу «Інтер» заявив, що «Были выявлены факты незаконного принятия экзамена. Тут же посыпались жалобы студентов: как же так, с нас взяли деньги». Позивач вказує що вищезазначена інформація, є негативною та недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, ганьбить її честь та гідність та ділову репутацію. Позивач просить визнати вищезазначену інформацію розповсюджену відповідачем [PERSON] недостовірною зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію про неї шляхом поміщення спростування на веб-сайті та вибачитись, також зобов'язати відповідача [PERSON] спростувати недостовірну інформацію розповсюджену на телеканалі про неї шляхом інтерв'ю телеканалу «Інтер» та принести свої публічні вибачення. Стягнути з відповідача [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 50000 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі згідно обставин викладених в позові, просить його задовольнити, пояснила. Суду, що інформація викладена відповідачами в ЗМІ є неправдивою та такою що ганьблять її честь та гідність, та ділову репутацію, оскільки кримінальних проваджень відносно неї за отримання хабара ніколи не порушувалося, скарги від студентів не надходили, учбовий план вона складала та виконувала, [PERSON] ніколи її на голодування зі стільцем до ВУЗу не привозив та не забирав. Співвідповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги до [PERSON] не визнали, надали письмові заперечення проти позову /а.с. 18, 84/, згідно пояснень та заперечень вказали, що відповідач [PERSON] ніяких інтерв'ю газеті «Событие» («Подія»), інтернет-сайту газети «Вести» він не давав, ніяку інформацію їм також не надавав, всі ці статті виключно ініціатива вищезазначених видань та їх кореспондентів, не вважає себе належним відповідачем по вимогам позивача. Щодо інформації викладеної в статтях то вона є достовірною та правдивою, оскільки дійсно в листопаді 2012 року до ректорату почали надходити скарги студентів на викладача [PERSON], що остання збирала з них гроші за контрольні роботи та за відсутність проблем при здачі іспиту з дисципліни «Вища математика», в зв'язку з цим було звернення ДДТУ до правоохоронних органів, щодо отримання хабарів позивачем зі студентів та незаконних дій по прийняттю екзамену. В міліції перебувало кримінальне провадження відносно неї на час її голодування, крім того в листопаді 2012 року відносно останньої було порушено дисциплінарне провадження за незаконність прийняття іспиту в студентів та відносно позивача винесено догану, записи про прийняття іспитів позивачем в залікових книжках були скасовані. Позивач оскаржувала в судовому порядку догану та законність своїх дій щодо прийняття іспиту в студентів, але суд програла. Законність догани та незаконність дій позивача, щодо прийняття іспиту підтверджена судовими рішеннями які набрали законної сили. Таким чином викладена інформація в статті на думку відповідача [PERSON] є достовірною та правдивою. Щодо інтерв'ю телеканалу «Інтер», відповідач не заперечував, що надавав свій коментар цьому каналу с приводу голодування позивача в вересні 2013 року, інформація надана ним телеканалу є правдивою, оскільки як він вказував, незаконність прийняття іспитів доведена в судовому порядку, наявність скарг студентів за отримання грошей позивачем також є правдивою та доведена в судовому порядку. Тому відповідач [PERSON] та його представник вважають вимоги позивача до відповідача [PERSON] безпідставними та такими що не ґрунтуються на законі. Представники співвідповідача редакції газети «Событие» («Подія») та співвідповідач - кореспондент газети «Событие» («Подія») [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи неодноразово згідно вимог ЦПК України, про, що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Заперечень проти позову не надавали. Співвідповідач ТОВ «Видавничий будинок «Подія» в судове засідання не з'явився, повідомлялися про час та місце розгляду справи неодноразово згідно вимог ЦПК України, про, що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Представником відповідача, на час перебування співвідповідача в судовому розгляді у якості третьої особи були надані письмові пояснення щодо позову /а.с. 94-96/, згідно яких останній вказав, що ТОВ «Видавничий будинок «Подія» є засновником газети «Событие» («Подія»), редакція газети не має статусу юридичної особи, тому не може бути відповідачем. Щодо позовних вимог до редакції газети та ТОВ «Видавничий будинок «Подія», вважає їх необґрунтованими позивачем та недоведеними належним чином, зокрема, засновник газети відповідач ТОВ «Видавничий будинок «Подія» жодним чином не впливав на редакцію газети в питанні публікації матеріалу щодо позивача в випуску газети [NUMBER] ([NUMBER]) від [INFO] року згідно законодавства засновник немає права втручання в професійну діяльність редакції, Крім того суду позивачем не надано доказів, щодо належності ксерокопії листа з статею з вебсайту газети оскільки неможливо перевірити її достовірність, та те, що власником зазначеної веб-сторінки є саме редакція газети. Вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди необґрунтовані не доведені та не співмірні із спричиненою шкодою. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Судом досліджені письмові докази по справі: Допитані свідки: Допитаний свідок [PERSON], який пояснив суду, що дійсно знайомий з позивачем та надавав їй допомогу у вигляді правових порад, щодо її боротьби з корупцією в ДДТУ, ніколи не привозив її до ВУЗУ зі стільцем голодувати та не забирав звідти; Допитаний свідок [PERSON], який пояснив суду, що є працівником ДДТУ, та вказав, що затверджував робочу програму позивача, яку вона склала. Судом досліджені письмові докази по справі, шляхом оголошення їх в судовому засіданні: - випуск газети «Событие» («Подія») [NUMBER] ([NUMBER]) від [INFO] року /а.с. 6/, згідно якого підтверджується вихід статті під назвою «[INFO]» автором якої є кореспондент [PERSON], в якій висвітлено обставини голодування позивача [PERSON] біля входу в Дніпродзержинський державний технічний університет де вона працювала старшим викладачем кафедри вищої математики та було надруковано текст наступного змісту «Первый проректор [PERSON] рассказал журналистам, что на [PERSON] от студентов и препадовательского состава поступило множество жалоб. Студенты обвиняли свого преподавателя во взяточничяестве. По его словам выйдя на голодовку, она пытается уйти от ответственности за проступки на работе. По словам преподавателей, с которыми удалось пообщаться журналистам газеты «Событие», [PERSON] была поймана на взятке, против неё возбудили уголовное дело, которое направлено в суд. Но благодаря хорошому адвокату суд решил дело в её пользу. Дабы предотвратить дальнейшие поборы, руководство вуза перевело [PERSON] на 0,75 ставки и лишило права принимать у студентов зачеты. Тем более старший преподаватель не имеет ученой степени и потому имеет право проводить только практические занятия (семинары и лабораторные работы). Однако [PERSON] угрожает руководству университета копроматом и требует вернуть ее на полную ставку». Крім того під рубрикою «Мнение» в вищезазначеній статті було викладено висловлення [PERSON] «Против [PERSON] в милиции рассматривают уголовное дело - она незаконно проставила экзаменационные оценки по предмету, который она не преподавала, и получила за это выговор, который сейчас обжалует. За прошедший год она не выполнила учебный план, а зарплату получила. Вот и строит из себя великомученицу.»; - договори про надання послуг захисника в цивільному процесі та правової допомоги, свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю /а.с. 13-17/, згідно яких сторони підтверджують витрати на правову допомогу; - лист прокуратури міста Дніпродзержинська /а.с. 19/, згідно якого підтверджується проведення досудового рослідування за заявою ректора ДДТУ; - постанова про закриття кримінального провадження /а.с. 20-21/, згідно яких підтверджується звернення позивача до правоохоронних органів щодо незаконних дій відповідача [PERSON] та закриття кримінального провадження відносно останнього; - роздруківка з веб-сайту газети «Вісті» www.vesti.ua [INFO] року /а.с. 49/, згідно якої підтверджується, що в статті «[INFO]» було розміщено висловлювання відповідача [PERSON]: «Против [PERSON] в милиции рассматривают уголовное дело. Она незаконно проставила экзаменационные оценки по предмету, который она не преподавала. За это получила выговор, который обжалует, но это у неё не получается. За прошедший год она не выполнила учебный план - не написала статьи, тезисы, рабочую программу не составила, а зарплату получила. За это ей грозит второй выговор и увольнение. Вот и строит из себя великомученицу.»; - роздруківка з веб-сайту газети «Событие» («Подія») sobitie.com.ua від [INFO] року /а.с. 54/, згідно якого підтверджується, що в цей день було розміщено повідомлення під назвою «[INFO]» в якому надруковано текст «Как стало известно газете «Событие» от неофициальных источников из профкома ДГТУ голодающему преподавателю [PERSON] оказывает поддержку скандальноизвестный экс-председатель Елизаветовского сельсовета [PERSON]. Подтверждают этот факт и преподаватели Днепродзержинского ВУЗа, по словам которых [PERSON] на своїм автомобиле ежедневно утром привозит голодающую вместе со стулом, а по вечерам забирает»; - наказ ректора ДДТУ від 20 вересня 2013 року про застосування дисциплінарного стягнення та розірвання строкового договору» /а.с. 56-57/, згідно якого підтверджується, звільнення позивача за невиконання індивідуального плану та своїх трудових обов'язків; - довідка видана головним редактором газети «Событие» («Подія») /а.с. 85/, згідно якої підтверджується, що журналісти вищезазначеної газети не брали інтерв'ю у відповідача [PERSON] ні для газети ні для його веб-сайту газети відносно голодування позивача [PERSON]; - спеціальний витяг з Єдиного держреєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с. 117-118/, згідно якого підтверджується статус юридичної особи співвідповідача ТОВ «Видавничий будинок «Подія»; - витяг з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності /а.с. 119/, згідно якого підтверджується реєстрація видання газети «Событие» («Подія») його назва на українській та російських мовах та те, що засновником газети є співвідповідач ТОВ «Видавничий будинок «Подія»; - постанова про закриття кримінального провадження /а.с. 141-143/, згідно якого підтверджується, закриття кримінального провадження №12013040160000108 відомості про яке внесені в ЄРДР 13 березня 2013 року за заявою ректора ДДТУ [PERSON] щодо незаконного прийому іспитів з вищої математики позивачем [PERSON], провадження закрито за відсутності скалду кримінального правопорушення; - витяги з ЄРДР по кримінальним провадженням №12014040790002210, №12014040790002211, №12014040790002209 /а.с. 154, 155, 209/, згідно яких підтверджується, що відносно службових осіб ДДТУ внесено відомості в ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення щодо незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] та її незаконного звільнення; - витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №12013040160000108 /а.с. 158/, згідно якого підтверджується внесення 13 березня 2013 року відомостей про кримінальне правопорушення за ст.. 190 ч.1 КК України за заявою ректора ДДТУ [PERSON] щодо факту незаконного прийняття іспитів позивачем; - рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року по цивільним справам №209/428/13-ц, №209/5601/13-ц за позовом [PERSON] до ДДТУ про визнання незаконними та скасування дисциплінарних стягнень, наказу про звільнення, поновлення на роботі стягнення середньої заробітної плати на час вимушеного прогулу, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області та ухвали ВССУ по вищезазначеним справам /а.с 151-153, 159-204/, згідно яких підтверджується, що незаконності щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності оголошення доган та звільнення з роботи за незаконне прийняття іспитів, невиконання учбового плану судом не встановлено в позові [PERSON] про визнання незаконними та скасування дисциплінарних стягнень, наказу про звільнення, поновлення на роботі стягнення середньої заробітної плати на час вимушеного прогулу відмовлено повністю; - заяви студентів гр. МБ-12-1ц та ТУЗ-12-1ц ДДТУ /а.с. 206-208/, згідно яких підтверджується звернення студентів до ректора ДДТУ щодо того, що викладач [PERSON] пропонувала здати студентам по 600 гривень за захист контрольних робіт та безпроблемної здачі іспиту в 2012 році, що останні і зробили; Судом продемонстрований в судовому засіданні відеозапис програми телеканалу «Інтер» від [INFO] року /а.с 59/, згідно якого підтверджується, що відповідач [PERSON] [INFO] року в своєму інтерв'ю телеканалу «Інтер» заявив, що «Были выявлены факты незаконного принятия экзамена. Тут же посыпались жалобы студентов: как же так, с нас взяли деньги». В судовому засіданні встановлено: Позивач [PERSON] з 09 листопада 1988 року, працювала в Дніпродзержинському державному технічному університеті, в тому числі: на посаді асистента кафедри «Прикладна математика та обчислювальна техніка» - з 01 вересня 1990 року, на посаді старшого викладача кафедри «Вища математика» - з 12 червня 2003 року. Наказом № 733 від 26 листопада 2012 року ректора ДДТУ [PERSON] її дії, як старшого викладача кафедри вищої математики, стосовно прийняття екзамену з дисципліни «Вища математика» у групах ТУЗ-12-1у та МБ-12-1у були визнані незаконними, і за порушення своїх трудових обов'язків, які виявилися в незаконних діях з самовільного прийому іспитів у групах ТУЗ-12-1у та у МБ-12-1 без будь-яких правових підстав та перевищенні нею службових повноважень, їй оголошена догана, контроль за виконанням наказу [PERSON] залишив за собою. 09 вересня 2013 року з 09.00 годині до 13.10 години позивач [PERSON] перебувала біля входу в університет по вул. Дніпробудівській, 2, проводила голодування з метою як вона зазначила розкриття нею масштабних системних корупційних схем в ДДТУ. [INFO] року в газеті «Событие» («Подія») [NUMBER] ([NUMBER]) засновником якої є ТОВ «Видавничий будинок «Подія» була надрукована стаття під назвою «[INFO]» автором якої є кореспондент [PERSON], в якій висвітлено обставини голодування позивача [PERSON] біля входу в Дніпродзержинський державний технічний університет та було надруковано текст наступного змісту «Первый проректор [PERSON] рассказал журналистам, что на [PERSON] от студентов и препадовательского состава поступило множество жалоб. Студенты обвиняли свого преподавателя во взяточничяестве. По его словам выйдя на голодовку, она пытается уйти от ответственности за проступки на работе. По словам преподавателей, с которыми удалось пообщаться журналистам газеты «Событие», [PERSON] была поймана на взятке, против неё возбудили уголовное дело, которое направлено в суд. Но благодаря хорошому адвокату суд решил дело в её пользу. Дабы предотвратить дальнейшие поборы, руководство вуза перевело [PERSON] на 0,75 ставки и лишило права принимать у студентов зачеты. Тем более старший преподаватель не имеет ученой степени и потому имеет право проводить только практические занятия (семинары и лабораторные работы). Однако [PERSON] угрожает руководству университета копроматом и требует вернуть ее на полную ставку». Крім того під рубрикою «Мнение» в вищезазначеній статті було викладено висловлення як вказано в газеті проректора ДДТУ [PERSON] «Против [PERSON] в милиции рассматривают уголовное дело - она незаконно проставила экзаменационные оценки по предмету, который она не преподавала, и получила за это выговор, который сейчас обжалует. За прошедший год она не выполнила учебный план, а зарплату получила. Вот и строит из себя великомученицу.». Крім того на веб-сайті газети «Событие» («Подія») sobitie.com.ua [INFO] року було розміщено повідомлення під назвою «[INFO]» в якому надруковано текст «Как стало известно газете «Событие» от неофициальных источников из профкома ДГТУ голодающему преподавателю [PERSON] оказывает поддержку скандальноизвестный экс-председатель Елизаветовского сельсовета [PERSON]. Подтверждают этот факт и преподаватели Днепродзержинского ВУЗа, по словам которых [PERSON] на своїм автомобиле ежедневно утром привозит голодающую вместе со стулом, а по вечерам забирает». Крім того на веб-сайті газети «Вісті» www.vesti.ua [INFO] року в статті «[INFO]» було розміщено висловлювання відповідача [PERSON]: «Против [PERSON] в милиции рассматривают уголовное дело. Она незаконно проставила экзаменационные оценки по предмету, который она не преподавала. За это получила выговор, который обжалует, но это у неё не получается. За прошедший год она не выполнила учебный план - не написала статьи, тезисы, рабочую программу не составила, а зарплату получила. За это ей грозит второй выговор и увольнение. Вот и строит из себя великомученицу.». Крім того відповідач [PERSON] [INFO] року в своєму інтерв'ю телеканалу «Інтер» заявив, що «Были выявлены факты незаконного принятия экзамена. Тут же посыпались жалобы студентов: как же так, с нас взяли деньги». Наказом до ДДТУ № 173-04/1 ПВС від 20 вересня 2013 року «Про застосування дисциплінарного стягнення та розірвання строкового трудового договору» [PERSON], старший викладач кафедри вищої математики, 23 вересня 2013 року була звільнена з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. В мотивувальній частині наказу було зазначено, що в зв'язку з систематичним невиконанням та порушенням старшим викладачем кафедри вищої математики [PERSON] без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, що є порушенням трудової дисципліни, які виявилися в наступному: 1. Невиконання індивідуального плану за 2012-2013 навчальний рік (наказ до ДТУ № 156-04/1пвс від 06 вересня 2013 року). 2. Невиконання своїх трудових обов'язків 09 вересня 2013 року (наказ по ДДТУ № 171-04/1пвс від 20 вересня 2013 року). 3. Порушення своїх посадових обов'язків (не проведення занять 19 вересня 2013 року). Рішеннями Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року по цивільним справам №209/428/13-ц, №209/5601/13-ц за позовом [PERSON] до ДДТУ про визнання незаконними та скасування дисциплінарних стягнень, наказу про звільнення, поновлення на роботі стягнення середньої заробітної плати на час вимушеного прогулу, які набрали законної сили встановлено законність винесення догани за незаконний прийом іспитів студентам ДДТУ, та законність її звільнення. Статтями ст. ст. 32, 34 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснитись незалежно від вини особи, яка її поширила. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях цього суду у справах " Лінгенс проти Австрії" від 8 липня 1986 року та "Українська прес-група" проти України" від 29 березня 2005 року. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" (1986 р.) суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. Відповідно до ст. 47-1 Закону України "Про інформацію", - ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно ст. 25 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" в якій зазначено, що журналіст є творчим працівником, який професійно збирає, одержує, створює та займається підготовкою інформації для друку, а тому має право вільно користуватися та обирати у своїх публікаціях різномовні звороти, вживати гіперболи, алегорію, сатиру. Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів... Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 61 ЦПК України , обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 61 ЦПК України , обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Проаналізувавши об'єктивні дані, що вищевикладені в судовому рішенні, засновані на представлених сторонами й досліджених судом доказах, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Стосовно позовних вимог відносно відповідача [PERSON], суд вважає за необхідне зазначити слідуюче. Як вбачається із довідки наданої редактором газети «Событие» («Подія») /а.с. 85/, [PERSON] жодних інтерв'ю газеті стосовно голодування позивачу не давав. Таким чином відповідач [PERSON] надав належний доказ того, що ним ніяка інформація в цьому друкованому та інтернет ЗМІ не розповсюджувалася, тому позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про розповсюдження відповідачем [PERSON] інформації на телеканалі «Інтер», а саме що останній заявив в інтерв'ю «Были выявлены факты незаконного принятия экзамена. Тут же посыпались жалобы студентов: как же так, с нас взяли деньги». Суд зазначає наступне, факт незаконного прийняття екзамену позивачем, доведений рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року по цивільній справі №209/428/13-ц за позовом [PERSON] до ДДТУ про визнання незаконним і скасування наказу про дисциплінарне стягнення, яке набрало законної сили, згідно якого встановлено «що позивачу правомірно, із законних підстав, з дотриманням вимог КЗпП України, з урахуванням попередньої роботи [PERSON], було оголошено догану за порушення нею своїх посадових обов'язків, які полягають у самовільному прийомі іспитів в групах ТУЗ-12-1у та МБ-12-1у 17 листопада та 19 листопада 2012 року, без будь-яких правових підстав та перевищенні службових повноважень, оскільки позивач дійсно порушила встановлений навчальний режим та внутрішній розпорядок, графік роботи, розклад заліково-екзаменаційної сесії, Положення про організацію навчального процесу в ДДТУ, Положення про заочну форму навчання в ДДТУ, Правила внутрішнього трудового розпорядку в ДДТУ, Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах» /а.с. 171, останній абзац/, дана обставина згідно вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Наявність скарг студентів щодо надання ними грошей позивачу, також підтверджена доказами наданими відповідачем по справі [PERSON], зокрема, заявами студентів /а.с. 206-208/. Тому вищезазначена інформація викладена відповідачем [PERSON] в інтерв'ю телеканалу «Інтер» не є недостовірною оскільки доведена належними доказами по справі. Суд не приймає посилання позивача, на те, що незаконність прийняття екзамену не доведено, оскільки відносно неї закрито кримінальне провадження, яке було порушено за заявою ректора ДДТУ за відсутністю складу кримінального правопорушення, та відносно службових осіб відкрито кримінальне провадження щодо незаконності її притягнення до дисциплінарної відповідальності за прийняття іспиту, оскільки це свідчить тільки про те, що в її діях відсутня кримінальна складова, але незаконність прийняття іспиту може полягати в адміністративній відповідальності, до якої і було притягнуто позивача службовими особами ДДТУ, наявність кримінального провадження щодо незаконності притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача не є доказом законності прийняття іспиту позивачем. Стосовно позовних вимог про розповсюдження відповідачем [PERSON] інформації на веб-сайті газети «Вісті» www.vesti.ua [INFO] року в статті «[INFO]», суд також вважає вимоги позивача безпідставними, в зв'язку з тим, що висловлювання в частині того, що: «Против [PERSON] в милиции рассматривают уголовное дело.», не є недостовірною інформацією, оскільки на момент виходу статті відносно позивача дійсно існувало кримінальне провадження №12013040160000108 /а.с. 158/, згідно якого підтверджується внесення 13 березня 2013 року відомостей про кримінальне правопорушення за ст.. 190 ч.1 КК України за заявою ректора ДДТУ [PERSON] щодо факту незаконного прийняття іспитів позивачем. В частині вислову в статті «Она незаконно проставила экзаменационные оценки по предмету, который она не преподавала. За это получила выговор, который обжалует, но это у неё не получается. За прошедший год она не выполнила учебный план - не написала статьи, тезисы, рабочую программу не составила, а зарплату получила. За это ей грозит второй выговор и увольнение.», вищезазначені обставини доведені як зазначалося вище рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року по цивільній справі №209/428/13-ц за позовом [PERSON] до ДДТУ про визнання незаконним і скасування наказу про дисциплінарне стягнення, яке набрало законної сили та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2014 року по цивільній справі №209/5601/13-ц за позовом [PERSON] до ДДТУ про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, дисциплінарних стягнень, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, яке також набрало законної сили. Стосовно вислову в статті «Вот и строит из себя великомученицу.», останнє є оціночним судженням у формі алегорії тобто iносказання, обpазу, в якому все зобpаження має пеpеносне значення (художнє порівняння) та вираженням суб'єктивної думки осіб, та їх критичною оцінкою певних фактів що не може бути визнано недостовірною та неправдивою інформацією та не підлягає спростованню в судовому порядку. В зв'язку з вищенаведеним вимоги позивача до відповідача [PERSON] є безпідставними, та незаконними, такими, що не ґрунтуються на законі. Як зазначено вище, судом встановлено, що інформація викладена в тексті статті під назвою «[INFO]» в газеті «Событие» («Подія») [NUMBER] ([NUMBER]) [INFO] року а саме, «что на [PERSON] от студентов и препадовательского состава поступило множество жалоб. Студенты обвиняли свого преподавателя во взяточничяестве. - підтверджена доказами наданими відповідачем по справі [PERSON], зокрема, заявами студентів /а.с. 206-208/. Тому вищезазначена інформація не є недостовірною оскільки доведена доказами по справі. Стосовно вислову в тексті, що [PERSON] «выйдя на голодовку, она пытается уйти от ответственности за проступки на работе» є оціночним судженням та вираженням суб'єктивної думки осіб, та їх критичною оцінкою певних фактів що не може бути визнано недостовірною та неправдивою інформацією та спростованню в судовому порядку не підлягає. Стосовно вислову в тексті статті, під рубрикою «Мнение» в вищезазначеній статті яким нібито було викладено висловлення [PERSON] «Против [PERSON] в милиции рассматривают уголовное дело - она незаконно проставила экзаменационные оценки по предмету, который она не преподавала, и получила за это выговор, который сейчас обжалует. За прошедший год она не выполнила учебный план, а зарплату получила. Вот и строит из себя великомученицу.». Суд вважає вимоги безпідставними з тих же мотивів, що і в частині позовних вимог в частині розповсюдження відповідачем [PERSON] інформації на веб-сайті газети «Вісті» www.vesti.ua [INFO] року в статті «[INFO]», оскільки тексти статей є практично ідентичними. Як вже зазначено судом вище, відповідач [PERSON] зазначеної інформації газеті не надавав. Крім того викладена інформація є правдивою, що доведено доказами наданими суду відповідачем [PERSON]. Мотиви безпідставності вимог та правдивості інформації викладені судом вище. Стосовно вислову в тексті, що «По словам преподавателей, с которыми удалось пообщаться журналистам газеты «Событие», [PERSON] была поймана на взятке, против неё возбудили уголовное дело, которое направлено в суд. Но благодаря хорошому адвокату суд решил дело в её пользу. Дабы предотвратить дальнейшие поборы, руководство вуза перевело [PERSON] на 0,75 ставки и лишило права принимать у студентов зачеты. Тем более старший преподаватель не имеет ученой степени и потому имеет право проводить только практические занятия (семинары и лабораторные работы). Однако [PERSON] угрожает руководству университета копроматом и требует вернуть ее на полную ставку», суд приходить до наступного. Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»: «Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до вищевикладеного вищезазначена інформація є недостовірною та не правдивою оскільки не доведено жодними доказами що вона є правдивою, на підтвердження правдивості цієї інформації суду доказів не надано, таким чином газетою та її засновником не доведено протилежного тобто не дотримано норм ст. 277 ЦК України (презумпція добропорядності). Події які викладені в цьому відрізку тексту не відповідають дійсності та не існували взагалі. Зазначена інформація є негативною для відповідача оскільки в ній стверджується про порушення закону позивачем, а саме нібито остання була спіймана на хабарі, та проти неї порушено кримінальну справу за хабарництво, яка направлена в суд. Оскільки інформація є недостовірною та негативною позивач має право вимагати визнання в судовому порядку її недостовірною та вимагати її спростування тим же шляхом яким вона була розповсюджена, оскільки це передбачено чинним законодавством. Згідно ст. 2 Закону України «Про інформацію», одним з основних принципів є достовірність і повнота інформації. В даному випадку суду не доведено відповідачем, що інформація є достовірною. Дана інформація не є оціночними судженнями оскільки в ній викладені конкретні факти відносно позивача які не відповідають дійсності. Визначаючи належного відповідача в цій частині позовних вимог, суд зазначає, що оскільки згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» оскільки суду надано докази того, що редакція газети не є юридичною особою, відомості про автора статті суду ані засновником газети ані редакцією не надані, посилань на кокретних осбі які надали цю інформацію ані в сатті ані суду не надано, тому суд виходячи з вимог закону та рекомендацій ВСУ вважає, що належним відповідачем повинен бути визнаний засновник газети - юридична особа ТОВ «Видавничий будинок «Подія», який залучений судом за клопотанням позивача у якості співвідповідача по справі ухвалою суду від 12.09.2014 року відображеною в журналі судового засідання. Саме цей відповідач є належним відповідачем і повинен спростувати вищезазначену недостовірну інформацію шляхом яким вона була розповсюджена та відшкодувати моральну шкоду спричинену позивачу. Останні неодноразово повідомлялися про можливість взяти участь у розгляді справи у якості співвідповідача, але своїм правом не скористалися. Суд не приймає заперечення представника відповідача надані ними у якості третьої особи в частині, що засновник не впливав на редакцію в частині публікації матеріалу, оскільки саме засновник повинен нести відповідальність у даному випадку, наявність або відсутність впливу на редакцію в даному випадку не є юридично значущим фактом. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди „ розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди„ суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином враховуючи, те, що позивач дійсно зазнала певних моральних страждань внаслідок розповсюдження в ЗМІ негативної інформації стосовно неї щодо того, що вона вчинила тяжке кримінальне правопорушення у вигляді отримання хабара, суд враховуючи тираж газети який становить більше 20000 екземплярів, кількість населення міста Дніпродзержинськ, яка становить близько 250000 чоловік, тобто м. Дніпродзержинськ є досить невеликим населеним пунктом і враховуючи тираж газети інформація було розповсюджена в місті достатньо широко. Суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає вимоги позивача завищеними та вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень, що на думку суду буде достатньою компенсацією моральних страждань позивача. Стосовно позовних вимог в частині розповсюдження інформації на веб-сайті газети «Событие» («Подія») sobitie.com.ua [INFO] року щодо розміщення повідомлення під назвою «[INFO]» в якому надруковано текст «Как стало известно газете «Событие» от неофициальных источников из профкома ДГТУ голодающему преподавателю [PERSON] оказывает поддержку скандальноизвестный экс-председатель Елизаветовского сельсовета [PERSON]. Подтверждают этот факт и преподаватели Днепродзержинского ВУЗа, по словам которых [PERSON] на своїм автомобиле ежедневно утром привозит голодающую вместе со стулом, а по вечерам забирает». суд вважає вищезазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки, позивач не зазначила в чому саме дана інформація є негативною, чим вона принижує її честь та гідність, оскільки як зазначала як позивач так і допитаний у якості свідка [PERSON], вони дійсно знайомі, останній надає певну допомогу позивачу у вигляді порад, тому сам факт наявності їх знайомства, спілкування та певної допомоги не є негативною інформацією. Стосовно вислову «привозит голодающую вместе со стулом, а по вечерам забирает», яка саме згідно пояснень позивача і найбільш образило її, є оціночним судженням у формі гіперболи, тобто стилистичної фігури явного та навмисного перебільшення та вираженням суб'єктивної думки осіб, та їх критичною оцінкою певних фактів, що не може бути визнано недостовірною та неправдивою інформацією та не підлягає спростованню в судовому порядку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Видавничий будинок «Подія» згідно вимог ст. 88 ЦПК України в частині задоволених позовних вимог. На підставі ст. 16, 23, 277 ЦК України,

Outcome: partial