Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 15.02.2003 року у Відділі цивільної метрикації Каунаського району Литовської Республіки, зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №28. В шлюбі народилось двоє дітей: дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що на протязі останнього року сімейне життя між сторонами погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, в кожного різні погляди на шлюб та сім"ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи в сім"ї постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають діти. На даний момент сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують більше шести місяців. Стосунки які на даний час існують між ними виключають можливість її збереження. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з мотивів наведених в позовній заяві. Просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.60 Закону України "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Згідно ст.63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.02. 2003 року (а.с.5) сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2003 року у Відділі цивільної метрикації Каунаського району Литовської Республіки, про що зроблено відповідний актовий запис за № 28. В шлюбі народилось двоє дітей: дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.9) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.8) Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально. Збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.60,63 Закону України "Про міжнародне приватне право",

Outcome: approved