Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 21 154,51 грн. за кредитним договором №б/н від 06.11.2011 року, стягнення судових витрат в розмірі 1 378,00 грн., посилаючись на те, що відповідачка отримала в позивача кредит в розмірі 8 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов'язалася виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачкою наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями, яку банк просить суд стягнути з останньої. 26.06.2017 року відповідачка [PERSON] подала до суду заперечення на позову заяву, відповідно до якого просила задоволити позовні вимоги частково, зменшивши розмір пені за прострочене зобов"язання з 8 812,51 грн. до 500 грн., посилаючись на те, що справді отримала кредит та допустила заборгованість по його сплаті. Однак, перебувала у скрутному матеріальному становищі, так як багато хворіла та їй не вистачало коштів на лікування. Зокрема, з 28.04.2014 року по 05.08.2014 року знаходилась на лікуванні в Івано-Франківській міській поліклініці №1, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого від 05.11.2015 року, діагноз: закрита травма ГПВХ. Консолідований компресійний перелом тіла хребця. Крім цього, протягом 2012-2017 років 13 раз перебувала на лікарняних, отримує заробітну плату в мінімальному розмірі, про що свідчить довідка від 23.06.2017 року №29.1-2873 видана ДВНЗ Івано-Франківським державним медичним університетом. Таким чином, пеня в розмірі 8 812,51 грн. є надто великою в порівнянні з основною сумою заборгованості. У відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають значення для справи (а.с.71, 72). 10.07.2017 року представник позивача подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідачка належним чином не виконала зобов"язання за кредитним договором, здійснювала повернення частин суми кредиту з порушенням термінів повернення,що підтверджується розрахунокм заборгованості за договором. При укладенні договору строни досягли згоди щодо його умов відповідно до ст. 638 УК України. Таким чином, розумною вважається сума неустойки (штрафу та пені), яку сторони визначили та погодили при укладенні договору. Відповідачка не надала суду доказів істотних обставин , що можуть слугувати підставою для зменшення розміру пені. У зв"язку з вищенаведеним, вважає, що позовні вимоги банку підлягають до повного задоволення (а.с.80-84). Представник позивача в судове засідання не з'явився, в прохальній частині позовної заяви просив в разі неявки в судове засідання відповідача проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечив проти заочного розгляду справи (а.с. 4 зворот). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені заперечує, з підстав наведених у письмових заперечннях на позовну заяву (а.с. 106). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 06.11.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] було підписано заяву № б/н, згідно якої остання отримала кредит у розмірі 8 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків на користування кредитними коштами в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 11-46). Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, визначено, що Заява разом з Пам'яткою Клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг. За вимог ч.1 та 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. За змістом п.п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов"язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на коремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Позивачем станом на 30.10.2016 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.11.2011 року, відповідно до якого заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитними зобов'язаннями становить 21 154 грн. 51 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5 731,37 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3 827,08 грн.; пеня за прострочене зобов"язання - 8 812,51 грн.; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1 300,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф(процентна складова) - 983,55 грн.(а.с. 6-9). З розрахунку заборгованості позивача вбачається, що за неналежне виконання умов кредитного договору до відповідачки застосовано штрафні санкції у вигляді пені за прострочене зобов"язання - 8 812,51 грн.; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1 300,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 983,55 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, відповідачку чотири рази притягнуто до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що не відповідає вимогам чинного законодавства. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такого ж висновку приходить і Верховний Суд України у своїй постанові від 21.10.2015 року по справі № 6-2003 цс 15, від 11.10.2017 року по справі 6-1374цс17 та викладеній у цих же справах правовій позиції. Крім того, за положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п. 27 Постанови Плунуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Позивачем не подано жодних доказів про те, що йому завдано якихось збитків, у зв'язку із частковим невиконанням боржником взятих на себе зобов'язань. Відповідно до п.2.1.12.2.2. Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов"язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Як вбачається із копії довідки про умови кредитування з використанням кредитки "універсальна", 55 днів пільгового періоду", визначено що пеня=пеня (1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова процентна ставка за договором)/30-нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше (а.с.12). Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1 300,00 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 983,55 грн. до задоволення не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як роз'яснив пленум Вищого Спеціалізованого Суду України в пункті 27 постанови від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як вбачається з матеріалів справи, розмір пені за прострочене зобов"язання та часткове зменшення його судом, відповідає принципу співмірності з огляду на розмір основного боргу, що в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України є підставою для зменшення розміру неустойки. Крім цього, суд бере до уваги надані відповідачкою довідку №23.06.2017 року №29.1-2873, відповідно до якої середньомісячний заробіток [PERSON] становить 2 502,40 грн. та в період з 28.09.2012 року по 23.06.2017 року вона тринадцять раків перебувала на лікарняних (а.с.73). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Суми неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченння виконання є не чим іншим як пенею. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. За правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 03.09.2014 р. у справі N6-100цс14 зазначено, що за ч. 3 ст. 551 ЦКУ «розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦКУ з урахуванням положень ст. 3 ЦКУ щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПКУ щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків». Верховним Судом України в постанові від 14.09.2016 р. у справі N6-473цс16 зазначено, що «за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. Таким чином, у справі, що переглядається, касаційний суд помилково погодився з висновком апеляційного суду про зменшення пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами до розміру суми основного боргу за кредитом, тобто неправильно застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦКУ». Як вбачається з матеріалів справи, розмір тіла кредиту по якому виникла заборгованість становить 5 731,37 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 3 827,08 грн., а розмір пені за прострочене зобов'язання становить 8 812,51 грн., щоне перевищує розмір збитків. Тому вимога АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення пені розміром 8 812,51 грн. підлягає до повного задоволення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення в розмірі 18 370,96 грн., в тому числі: заборгованості за кредитом - 5 731,37 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3 827,08 грн.; пеня за прострочене зобов"язання - 8 812,51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позовної заяви було сплачено 1 378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ІНВ94В1DZ9 від 14.11.2016 року (а.с.1), а тому, з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 1 600,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 207, 253, 257, 258, 261, 267, 526, 527, 549-551, 612, 262, 628, 638, 639, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: approved