Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Представник позивачів звернулась до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON] , її сестрою [PERSON] , як спадкоємцем другої черги за законом, про встановлення факту, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідними сестрами, про поділ спадщини між спадкоємцями після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та визнання права на земельну частку (пай) за [PERSON] у розмірі 1/2 частки та [PERSON] у розмірі 1/2 частки у землі, яка перебувала в колективній власності колишньої асоціації селянських кооперативних господарств с.Головківка на території Головківської сільської ради, розміром 6,54 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР № 014697 від 19 грудня 1996 року в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO] померла їх тітка - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колишньої асоціації селянських кооперативних господарств с.Головківка на території Головківської сільської ради, розміром 6,54 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР № 014697 від 19 грудня 1996 року. На час відкриття спадщини [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] на час її смерті проживав співмешканець останньої [PERSON] , який помер в 2005 році. Дітей у [PERSON] та [PERSON] не було, в зареєстрованому шлюбу [PERSON] ніколи не перебувала. [PERSON] мала рідну сестру - [PERSON] , яка є їх, позивачів, матір`ю. [PERSON] та [PERSON] проживали практично поряд, постійно спілкувались та допомагали одна одній. [PERSON] прийняла спадщину після смерті сестри, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, утримувала будинок та присадибну ділянку, де проживала померла, як за життя останньої так і після її смерті, провела її похованні, розпорядилась її особистим майном та речами домашнього вжитку, тривалий час користувалась городом біля присадибної ділянки та деякий час навіть отримувала кошти від оренди земельної частки(паю). [INFO] [PERSON] померла. Про те, що її сестра [PERSON] за життя володіла земельною часткою(паєм) мати позивачам ніколи не говорила. Про вказаний факт їм стало відомо недавно зі слів адміністратора ТОВ «УкрАгроКом», яка здійснює облік незапитаних паїв по господарству. Дізнавшись про існування зазначеного майна вони, позивачі, відразу ж звернулись до Олександрійської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак їм було відмовлено та роз`яснено, що нотаріальна контора не вправі видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на право на земельну частку(пай), посвідчене сертифікатом, яке належало її сестрі [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки [PERSON] не подавала до Олександрійської районної державної нотаріальної контори на протязі 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця заяви про прийняття спадщини, тобто пропустила встановлений законом строк, зі спадкодавцем на момент смерті останньої зареєстрована не була. Крім того, нотаріусом їх було повідомлено про необхідність надати правовстановлюючий документ, який підтверджує факт належності майна спадкодавцю, а саме, сертифікат на право на земельну частку (пай), та про відсутність в належній кількості документів, які б підтвердили факт родинних стосунків між їх матір`ю [PERSON] та сестрою останньої - [PERSON] . Надати документальні докази родинних відносин між їх матір`ю та сестрою останньої вони змоги не мають, оскільки відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян за результатами перевірки поновлених актових записів про народження, актовий запис за такими параметрами пошуку не виявлено. Крім того, в вказаному витязі ім`я їх тітки зазначено не « [PERSON] », а « [PERSON] ». Відповідно до довідки відділу в Олександрійському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.09.2020 року [PERSON] є власником земельної частки (паю) у землі, яка перебувала в колективній власності колишньої асоціації селянських кооперативних господарств с.Головківка на території Головківської сільської ради, посвідченого сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) серія КР №0147697. від 19.12.1996 року. Сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, в зв`язку з чим 15.11.2020 року до Олександрійської районної газети «Сільський вісник» було подано оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0147697. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, спадщина ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини вони не подавали, в інший спосіб, крім як звернутись до суду з вказаним позовом, у них немає. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду від 07.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.01.2021 року замінено відповідача Приютівську селищну раду Олександрійського району Кіровоградської області на Олександрійську міську раду Кіровоградської області, оскільки с.Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, відповідно до розпорядження КМУ від 12.06.2020 року №716-р, входить до складу території Олександрійської територіальної громади. Ухвалою суду від 12.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 61) . Заслухавши пояснення представника позивачів, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння ( користування, розпорядження) спадковим майном. Згідно ч.2 ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом чи за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня її відкриття. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм Цивільного Кодексу 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року (з відповідними змінами, які діяли на час виникнення даних правовідносин), заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 66), після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності колишньої асоціації селянських кооперативних господарств с.Головківка на території Головківської сільської ради, розміром 6,54 в умовних кадастрових гектарах. Згідно книги реєстрації сертифікатів н право на земельну частку (пай) членів Головківської асоціації селянських кооперативних господарств на території Головківської сільської ради Олександрійського району зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 014697 від 19 грудня 1996 року на ім`я [PERSON] (а.с.17). Відповідно до довідки №466 від 03.09.2019 року, виданої виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї сперті за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на момент смерті проживав та був зареєстрований чоловік - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.15). При цьому, жодних доказів того, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу немає, а позивачі стверджують, що вказані особи разом співмешкали без реєстрації шлюбу. Як свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, зроблений 30.08.2019 року, № [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). 24.12.1977 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.22). Абзацами 1, 2 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Пункт 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» документами, що підтверджують родинні відносинами між фізичними особами можуть бути: паспорт, свідоцтва про шлюб, про народження, про розірвання шлюбу, про встановлення батьківства, переміну прізвища, імені. Позивачі зазначають, що їх мати немала змоги в установлений законом шестимісячний строк після смерті сестри звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки практично весь цей час хворіла та перебувала на лікуванні в медичному закладі, однак вважають, що після смерті [PERSON] у 2000 році їх мати [PERSON] на протязі шести місяців після смерті [PERSON] вступила у володіння та користування усім майном, яке належало останній. Як свідчить виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, видана КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Олександрії», [PERSON] , якій було встановлено діагноз: цироз печінки аліментарно-токсичний, змішаного ґенезу, ГЦП ІІ-ІІІ ст.; хронічний панкреатит, ст. загострення, з вираженим больовим синдромом, в період з квітня по вересень 2000 року знаходилась на амбулаторному та стаціонарному лікуванні(а.с.24). При цьому, судом встановлено, що [PERSON] в період з 01.08.2000 року по 02.08.2000 року, з 20.11.2000 року по 23.11.2000 року та 09.09.2001 року, тобто після смерті [PERSON] , отримувала від ТОВ «УкрАгроКом» грошові кошти, які товариство повинно було сплатити [PERSON] за оренду земельної ділянки(а.с.31-33). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони знали і [PERSON] і [PERSON] , які, як їм відомо, були рідними сестрами. Також вказані свідки підтвердили, що [PERSON] після смерті [PERSON] утримувала будинок та присадибну ділянку, де проживала померла, провела її поховання, розпорядилась її особистим майном та речами домашнього вжитку. [PERSON] дітей не мала. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та вчасно і відкрито своїми фактичними діями прийняла спадщину після смерті своєї сестри, у відповідності до діючого на той час Цивільного Кодексу УРСР, тому, суд вважає за необхідне вимоги про встановлення факту родинних відносин та факту прийняття спадщини задовольнити. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.11). Як свідчить довідка виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району від 19.08.2019 року, № 435, [PERSON] до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] на час її смерті були зареєстровані та проживали: син - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Факт того, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] також підтверджується свідоцтвами про народження останніх(а.с.18-19). Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на право на земельну частку(пай), посвідчене сертифікатом, яке належало її сестрі [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки [PERSON] не подавала до Олександрійської районної державної нотаріальної контори на протязі 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця заяви про прийняття спадщини, тобто пропустила встановлений законом строк, зі спадкодавцем на момент смерті останньої зареєстрована не була. Крім того, нотаріусом їх було повідомлено про необхідність надати правовстановлюючий документ, який підтверджує факт належності майна спадкодавцю, а саме, сертифікату на право на земельну частку (пай) та про відсутність в належній кількості документів, які б підтвердили факт належності спадкодавцю родинних стосунків між їх матір`ю [PERSON] та сестрою останньої - [PERSON] (а.с.14). Сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, в зв`язку з чим 15.11.2020 року до Олександрійської районної газети «Сільський вісник» було подано оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0147697(а.с.29). Згідно інформації, наданої завідувачем Олександрійської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] у вказаній нотаріальній конторі відсутня. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачі просять суд поділити між ними спадщину, яка відкрилась після смерті їх матері [PERSON] та визнати за кожним право власності на 1/2 частину земельної частки(паю), яка перебувала в колективній власності колишньої асоціації селянських кооперативних господарств с.Головківка на території Головківської сільської ради, посвідченого сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) серія КР №0147697. від 19.12.1996 року. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними. За п. 230 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 р. N 20/5 передбачено, що поділ спадкового майна проводиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. У разі недосягнення згоди поділ провадиться у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. У відповідності до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розподілі спадщини між спадкоємцями застосовуються норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. За таких обставин позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом також підлягають задоволенню. Враховуючи, що судовий спір виник не з вини відповідача, судові витрати, суд вважає за необхідне, залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved