Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

05 лютого 2020року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Свої вимоги мотивує тим, що він народився [INFO] . У 1987 році він проживав в с. Сухий Сланець Новоодеського району Миколаївської області разом з сім`єю. 1989 року він виїхав на роботу до м. Лисичанськ Луганської області де працював по 1995рік. Після 1991 року заявник так і не змінив паспорт громадянина СРСР на паспорт громадянина України. Заявник вказує, що за весь час свого життя він не виїжджав за територію України. У 1998 році він переїхав з Донецької області до села Сухий Сланець Новоодеського району Миколаївської області, де і проживає на даний час. 01.10.2019 року заявник звернувся до заінтересованої особи для того щоб поміняти паспорт громадянина України, однак йому було відмовлено, оскільки він не може надати докази його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отримати документи про місце реєстрації та проживання станом на 24 серпня 1991 року заявник не може. Заявник зазначив, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України йому необхідне для оформлення належності до громадянства України. \~ \~ \~ \~ [PERSON] вказує, що факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, підтверджується його свідоцтвом про народження, трудовою книжкою, довідкою з сільської ради, також це можуть підтвердити свідки. Посилаючись на вищевикладене заявник просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Заявник у судове засідання не з`явився. Представник заявника адвокат Павловський В.І. у судовому засіданні заяву [PERSON] підтримав та просив встановити відповідний факт посилаючись на доводи викладені в заяві. Представник Новоодеського РС УДМС України в Миколаївській області Долганюк Ю.Ю. у судовому засідання пояснила, що заінтересована особа проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує, оскільки факт проживання заявника на території України підтверджується наданими ним доказами. \~ \~ \~ \~Вислухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України,\~в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 3 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого прядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення та якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.\~Аналіз зазначених норм свідчить, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 р. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, заявник народився [INFO] в с. Бузьке Новодеського району Миколаївської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області (а. с. 5). З матеріалів справи видно, що у 1989 року він виїхав на роботу до м. Лисичанськ Луганської (на той час Ворошиловградської) області, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці [PERSON] . Згідно вказаних записів (а.с.7) 29.11.1989року [PERSON] був прийнятий на роботу в Ордена Леніна Лисичанський содовий завод і.м. В.І.Леніна в м. Лисичанськ Луганської області (на той час Ворошиловградської області). Як видно із трудової книжки заявника (а.с.6-8), наказом №398 від 25.10.1993року Ордена Леніна Лисичанський содовий завод і.м. В.І.Леніна було перейменовано в Лисичанський державний содовий завод, наказом №169 від 25.05.1994року Лисичанський державний содовий завод було перейменовано в ВАТ «Лисичанська сода». 02.05.1995року [PERSON] за власним бажанням був звільнений із ВАТ «Лисичанська сода». З наведеного видно, що [PERSON] з 29.11.1989року по 02.05.1995року, а отже станом на 24.08.1991року постійно проживав на території України. Із матеріалів справи видно, що бажаючи набути громадянство України та отримати паспорт у відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про громадянство України", 01.10.2019 року заявник звернувся із відповідною заявою до Новоодеського РС УДМС в Миколаївській області. Проте йому було відмовлено у прийнятті рішення стосовно вказаного питання, і роз`яснено необхідність встановити факт його проживання на території України станом на 24.08.1991року або за станом на 13.11.1991року. \~ \~ \~ \~Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано\~Законом України "Про громадянство України",Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001"Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства Указом Президента України покладено на Державну міграційну службу України та її територіальні органи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Аналіз наявних письмових доказів в їх сукупності та пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи у системному зв`язку з положеннями діючого законодавства України, дають підстави для висновку про доведеність факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved