Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк» безпідставно списані з банківського рахунку кошти в сумі 5361,75 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.06.2018 з неї стягнуто 8643,09 грн за кредитним договором від 26.06.2008. Згідно постанови ДВС від 10.02.2020 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/740/746/18 від 09.07.2018, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, закінчено у зв`язку з повним виконанням рішення, сплати боргу, стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження. Незважаючи на повне погашення заборгованості за кредитним договором, з її банківського рахунку відповідач без її дозволу безпідставно списує кошти в рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитним договором. Так, в період з липня 2019 року по теперішній час з її рахунку списано 5361,75 грн. На її звернення до банку вона отримала відповідь про те, що списання вказаних коштів передбачено договором і у поверненні коштів їй відмовлено. Посилаючись на Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", вказує, що розпорядження на списання грошей не надавала. Отже, банк повинен повернути незаконно списану суму. У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що 26 червня 2008 року між позивачкою та банком укладено договір про надання банківських послуг, який складається із Анкети-заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів банку, відповідно до яких позивачка отримала банківські послуги у виді кредитного ліміту за платіжною карткою "Универсальная, 30 дней льготного периода». Позивачка, як позичальник, погодилася, що вищезазначені Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи банку складають договір про надання банківських послуг, остання відповідно до умов даного договору зобов"язана повернути кредит, сплатити проценти, які є платою за користування чужими грошима, штрафи, які є засобом забезпечення виконання зобов"язань, пеню та комісії. З вищезазначеними умовами відповідач ознайомилася та погодилася, про що свідчить її підпис у вищезазначеній Заяві. Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.526, 599, 629, 1054 ЦК України. Згідно ч.4 ст.83 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2008 року в сумі 8643 грн 09 коп. Отже, вказаним судовим рішенням встановлено факт укладення між позивачкою та банком договору від 26 червня 2018 року. Враховуючи, що заборгованість станом на січень 2018 року була сплачена позивачкою лише в лютому 2020 року, а дія договору на даний час не припинена, то банк правомірно у відповідності до умов договору та вимог закону нараховував відсотки у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України. Щодо списання коштів з карткового рахунку позивачки на погашення існуючої заборгованості за кредитом, то відповідно до умов укладеного між сторонами договору, а саме п.1.1.3.1.6 та п.2.1.1.3.5 Умов та Правил, банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта на погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб по кредитах, по яким клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта у вигляді невиконаних зобов`язань перед банком. Оскільки позивачка самостійно грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом не вносила, то банк правомірно здійснював договірне списання коштів в межах існуючої заборгованості за кредитом. У відповіді на відзив позивачка зазначила, що посилання банку на ч.2 ст.625 ЦК України, як на правову вимогу щодо нарахування процентів на суму боргу за весь час прострочення, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач скористався своїм правом на звернення із позовом до суду і з того часу припинено нарахування процентів за договором, тому з 2018 року відповідач безпідставно списував кошти з її рахунку,

Outcome: dismissed