Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. Позовну заяву мотивує тим, що займає посаду генерального директора ДП «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації». 26 лютого 2014 року в ефірі ТРК «Аверс» було оприлюднено відеосюжет, присвячений окремим питанням діяльності очолюваного позивачем підприємства, зокрема, вказувалось на проведення зборів трудового колективу підприємства. Сюжет вийшов під назвою «Директора Волиньстандартметрологія» підлеглі звинуватили в корупції». В сюжеті було продемонстровано виступ начальника метрологічного центру ДП «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» [PERSON] (відповідач), який публічно заявив: «…гендиректор за сертифікацію автомобілів клав гроші собі у кишеню. Так от, якщо брали раніше 2 тисячі за автомобіль, потім 2,5 - сьогодні вже, кажуть, беруть 500 доларів, коли в касу підприємства поступає всього на всього 92 гривні.» Також на сайті ТРК «Аверс» вийшла стаття із назвою «Директора «Волиньстандартметрологія» підлеглі звинуватили у корупції», у якій було дослівно відтворено зміст відеосюжету. Окрім цього, наступного дня дана інформація була поширена в інтернет-виданнях «Під прицілом» та «Волинські новини». Поширена відповідачем інформація викликала значний суспільний резонанс. Інформацію було доведено до відома більш як 500 тисяч громадян, виступ транслювався в ефірі ТРК «Аверс» (а також кілька разів в повторі), відеосюжет доступний до постійного перегляду невизначеній аудиторії глядачів (завантажений у мережу You Tube). Поширена [PERSON] інформація є недостовірною, а сама інформація ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію. Поширена інформація ставить під сумнів його професійні здібності, вказує на зловживання професійними правами та довірою, звинувачує у кримінально-караних діяннях, а тому негативно впливає на особисті немайнові права. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію поширену 26 та 27 лютого 2014 року [PERSON], а саме: «…гендиректор за сертифікацію автомобілів клав гроші собі у кишеню. Так от, якщо брали раніше 2 тисячі за автомобіль, потім 2,5 - сьогодні вже, кажуть, беруть 500 доларів, коли в касу підприємства поступає всього на всього 92 гривні.», - зазначив пан [PERSON].», зобов'язати відповідача спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом зобов'язання [PERSON] за власний рахунок опублікувати у найближчому випуску чи виданні текст спростування наступного змісту: « СПРОСТУВАННЯ. 26 та 27 лютого 2014 року [PERSON] було поширено недостовірну інформацію стосовно генерального директора ДП «Волиньстандартметрологія» [PERSON]. Зокрема такою, що не відповідає дійсності є інформація «…гендиректор за сертифікацію автомобілів клав гроші собі у кишеню. Так от, якщо брали раніше 2 тисячі за автомобіль, потім 2,5 - сьогодні вже, кажуть, беруть 500 доларів, коли в касу підприємства поступає всього на всього 92 гривні.» Зазначена інформація є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] на повагу до її гідності та честі, недоторканість її ділової репутації, що підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області.», стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою суду від 16 квітня 2014 року в даній справі в якості співвідповідачів залучено публічне акціонерне товариство «Корпорація «Аверс», дочірнє підприємство «Телерадіокомпанія «Аверс» відкритого акціонерного товариства «Корпорація «Аверс» та [PERSON]. В ході судового розгляду представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію поширену 26 та 27 лютого 2014 року [PERSON], а саме: «…гендиректор за сертифікацію автомобілів клав гроші собі у кишеню. Так от, якщо брали раніше 2 тисячі за автомобіль, потім 2,5 - сьогодні вже, кажуть, беруть 500 доларів, коли в касу підприємства поступає всього на всього 92 гривні.», - зазначив пан [PERSON].», зобов'язати відповідачів спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом зобов'язання відповідачів за власний рахунок опублікувати у найближчому випуску телепрограми «На часі», що виходить в ефірі на Телеканалі «Аверс», а також опублікувати на сайті mediaavers.com у тій самій рубриці, тим самим шрифтом що й стаття «Директора «Волиньстандартметрологія» підлеглі звинуватили у корупції» спростування наступного змісту: « СПРОСТУВАННЯ. 26 та 27 лютого 2014 року [PERSON], телерадіокомпанією «Аверс», ПАТ «Корпорацією «Аверс», [PERSON] було поширено недостовірну інформацію стосовно генерального директора ДП «Волиньстандартметрологія» [PERSON]. Зокрема такою, що не відповідає дійсності є інформація «…гендиректор за сертифікацію автомобілів клав гроші собі у кишеню. Так от, якщо брали раніше 2 тисячі за автомобіль, потім 2,5 - сьогодні вже, кажуть, беруть 500 доларів, коли в касу підприємства поступає всього на всього 92 гривні.» Зазначена інформація є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] на повагу до її гідності та честі, недоторканість її ділової репутації, що підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області.», стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача уточненні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні, кожен окремо, позов не визнали, пояснили, що прізвища позивача [PERSON] в даному інтерв'ю [PERSON] не вказував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що в даному інтерв'ю [PERSON] будь-яких прізвищ не називав, а висловлювався в загальному про керівництво. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав за безпідставністю, у зв'язку з відсутністю в даний час вказаного відеосюжету на сервері ПАТ «Корпорація «Аверс». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 26 лютого 2014 року в ефірі ТРК «Аверс» було оприлюднено відеосюжет під назвою «Директора Волиньстандартметрологія» підлеглі звинуватили в корупції». В сюжеті було продемонстровано виступ начальника метрологічного центру ДП «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» [PERSON], який публічно заявив: «…гендиректор за сертифікацію автомобілів клав гроші собі у кишеню. Так от, якщо брали раніше 2 тисячі за автомобіль, потім 2,5 - сьогодні вже, кажуть, беруть 500 доларів, коли в касу підприємства поступає всього на всього 92 гривні.». Також на сайті ТРК «Аверс» вийшла стаття із назвою «Директора «Волиньстандартметрологія» підлеглі звинуватили у корупції», у якій було дослівно відтворено зміст відеосюжету. Окрім цього, наступного дня дана інформація була поширена в інтернет-виданнях «Під прицілом» та «Волинські новини». Факт розміщення вказаної інформації, місце її розміщення (поширення) та авторство, сторонами не оспорювалось та визнано в судовому засіданні. Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати, передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. У відповідності до ч.2 статті 30 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Вирішуючи вказане питання, суд приходить до висновку, що інформація, спростування якої вимагає позивач, є дійсно оціночними судженнями автора статті, оскільки не містить фактичних даних. В свою чергу, висловлена думка автора статті не носить брутального, принизливого чи непристойного характеру, що принижує гідність, честь позивача або інших осіб. Також суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Аналізуючи поданий позов та саму інформацію, спростування якої вимагає позивач, суд не вбачає підстав для визнання поширеної інформації такою, що порушує особисті немайнові права позивача у справі, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, оскільки його прізвище ніде не вказувалось. В позовній заяві не вказано та не подано жодного доказу на підтвердження зазначення вказаних обставин, натомість представник позивача у доведенні цього обмежився лише твердженням про те, що поширення такої інформації порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] За таких обставин, суд вважає відсутнім в даному випадку юридичний склад правопорушення, а отже і, відповідно, відсутність такої підстави для задоволення позову. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. п. 6, 15, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року №1, Закону України "Про інформацію", ст. ст. 16, 23, 269 ч. 1та 3, 277 ч. 1 та 6 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 11, ЦПК України,

Outcome: dismissed