Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «ОТП Банк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання зобов'язання припиненим. Позовні вимоги мотивовано тим, що 28 грудня 2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № СМ-В00/011/2005 із додатковими угодами до нього, згідно з умов якого, відповідач надав позивачу кредит на купівлю нерухомого майна та споживчі цілі у загальному розмірі 548 000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № РСМ-В00/011/2005 посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. від 28 грудня 2005 року за реєстровим номером 4874. Предметом іпотеки являється 79/1000 частини цегляного адміністративного будинку під літ «А» загальною площею 404,3 кв.м., розташованого в [ADDRESS], який належить позивачу на праві власності. 21 травня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № СМ-SMEB00/118/2007, згідно до умов якого, відповідач надав позивачу кредит на споживчі цілі у загальному розмірі 550 000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладений договір іпотеки № PM-SMEB00/118/2007, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н. В., 21 травня 2007 року за реєстровим № 766, предметом якого було нерухоме майно, а саме: 447/5000 частин нежитлової будівлі, загальною площею 1170,0 кв.м., та розташоване в [ADDRESS] та належить на праві власності позивачу. ПАТ «ОТП Банк» посилаючись на невиконання позивачем своїх зобов'язань по кредитних договорах звернувся з відповідним позовом до суду. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 13 грудня 2010 року, позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість в сумі 6 030 714, 26 грн. Позивач зазначає, що за заявою відповідача, на підставі виконаного листа №2-3408/10, виданого 25 січня 2011 року підрозділом примусового виконання Вінницького обласного управління юстиції відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання зазначеного рішення суду за №24392595. В процесі здійснення виконавчого провадження відповідач, як стягувач, 03 лютого 2011 року звернувся до державного виконавця із завою, в якій посилаючись на наявність договору забезпечення, просив при здійсненні примусового виконання рішення суду звернути стягнення на майно, що складає предмет іпотеки. Державним виконавцем було звернуто стягнення на нерухоме майно боржника [PERSON], а саме 447/5000 частин нежитлової будівлі, які являють собою приміщення з №157 по №182, загальною площею 1170,00 кв., розташованих на [ADDRESS]. В ході здійснення виконавчих дій, державним виконавцем було призначено незалежного експерта для визначення ринкової вартості нерухомого майна. Згідно звіту ТОВ «Експертно-консалтинговий центр» від 26 квітня 2017 року, вартість 447/5000 частин нежитлової будівлі, загальною площею 1170,00 кв. [ADDRESS] становить 7 254 000 ,00 гривень. Для здійснення подальшої реалізації нерухомого майна належного позивачу, а саме: 447/5000 частин нежитлової будівлі, загальною площею 1170,00 кв., розташованих в [ADDRESS], державним виконавцем передано встановлений законом пакет документів до ДП «СЕТАМ» для організації та проведення відкритих електронних торгів з реалізації арештованого майна . Як зазначено в протоколах ДП «СЕТАМ», які містяться в матеріалах виконавчого провадження, зазначене майно не було реалізоване з урахуванням першої та повторної уцінки, у зв'язку із відсутністю купівельного попиту. Листом від 15 січня 2018 року, державним виконавцем запропоновано стягувачу ПАТ «ОТП Банк», вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна за оцінкою третіх торгів 5 077 800,00 грн., яка зазначається в протоколі ДП «СЕТАМ» 286210, та повідомити про таке рішення протягом 10-ти днів з дня отримання повідомлення. Однак відповідачем відповіді на зазначений лист не надано. Позивач зазначає, що таким чином, процедура виконавчого провадження щодо примусової реалізації 447/5000 частин нежитлової будівлі, які являють собою приміщення з №157 по №182, загальною площею 1170,00 кв. розташованих на 3-му поверсі в [ADDRESS] належних на праві власності [PERSON] була проведена державним виконавцем з дотриманням вимог чинного законодавства, однак ПАТ «ОТП Банк» як іпотекодержатель - стягувач, не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, чим фактично відмовився від належного виконання рішення суду в частині погашення заборгованості за кредитним договором № CM-SMEB00/118/207 в розмірі 5 077 800,00 грн. Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, без врахування відмови стягувача від пропозиції виконавця прийняти на баланс іпотечне майно, викладеної в листі №284/02.1-25/8 від 15 січня 2018 року, продовжує стягнення за виконавчим листом №2-3404/2010 виданим 25 січня 2011 року, що змусило позивача звернутись до суду із даним позовом та просити суд припинити іпотеку нерухомого майна № РМ-SMEB00/118/2007, посвідчений 21 травня 2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В., за реєстровим № 766, предметом якого було нерухоме майно, а саме: 447/5000 частин нежитлової будівлі, загальною площею 1170,0 кв.м., та розташоване в будинку [ADDRESS] та визнати виконавчий лист № 2-3408/10, виданий 25 січня 2001 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з позивача 5 077 800, 00 грн. 13 вересня 2018 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив, позовну вимогу щодо визнання виконавчого листа №2-3408/2010 виданого 25 січня 2018 року таким що не підлягає виконанню в частині стягнення з позивача 5 077 800 00 грн. залишити без розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просив суд їх задоволити. Представник Відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог посилаючись на його безпідставність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Судом встановлено, що 28 грудня 2005 року між [PERSON] та АКБ "Райфайзенбанк України» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № СМ-В00/011/2005, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 548 000,00 доларів США для купівлі нерухомого майна, а саме: 79/1000 цегляного адміністративного будинку [ADDRESS] (а.с.7-10). В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № РСМ-В00/011/2005 посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. від 28 грудня 2005 року за реєстровим номером 4874. Предметом іпотеки являється 79/1000 частини цегляного адміністративного будинку під літ «А» загальною площею 404,3 кв.м., розташованого в [ADDRESS], який належить позивачу на праві власності (а.с.72-76). 21 травня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № СМ-SMEB00/118/2007, згідно до умов якого, відповідач надав позивачу кредит на споживчі цілі у загальному розмірі 550 000,00 доларів США (а.с.77-80). Для забезпечення його виконання 21 травня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №PM-SMEB00/118/2007, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. від 21 травня 2007 року за реєстровим № 766, предметом якого було нерухоме майно, а саме: 447/5000 частини нежитлової будівлі, загальною площею 1170,0 кв. м., та розташоване в [ADDRESS] (а.с.11-13,81-83). Згідно ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Згідно ст. 3 Закону "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст.33 Закону України "Про іпотеку"у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 37 вказаного Закону визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем в суді. Як встановлено судом, відповідно до рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 грудня 2010 року в зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання позивачем [PERSON], позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість в сумі 603 0741,26 грн. На підставі вказаного судового рішення, видано 25 січня 2011 року виконавчий лист №2-3408/10, підрозділом примусового виконання Вінницького обласного управління юстиції відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду за №24392595 (а.с.14). Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Постановою від 01 лютого 2018 року, державним виконавцем було призначено незалежного експерта для визначення ринкової вартості нерухомого майна (а.с.20-21). Відповідно до протоколу №286210 про проведення електронних торгів від 20 вересня 2017 року, на продаж яких ставилося 447/5000 частини нежитлової будівлі, загальною площею 1170,0 кв.м. за адресою [ADDRESS], стартова ціна якого складала 5 077 800,00 грн., не відбулися у зв'язку з відсутністю учасників торгів (а.с.15). Протоколами ДП «СЕТАМ», які містяться в матеріалах виконавчого провадження, зазначене майно не було реалізоване із врахуванням першої та повторної уцінки у зв'язку із відсутністю купівельного попиту. Частиною шостою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі не реалізації майна на третіх електронних торгах, виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Згідно листа від 15 січня 2018 року державним виконавцем було запропоновано стягувачу ПАТ «ОТП Банк» вирішити питання про залишення за собою нереалізоване майно за оцінкою третіх торгів 5 077 800,00 грн., яка зазначається в протоколі ДП «СЕТАМ» 286210, та повідомити про таке рішення протягом 10-ти днів з дня отримання повідомлення. (а.с.16-19). Однак, як було з'ясовано в ході розгляду справи, проти чого не заперечив і представник відповідача, відповідачем не було надано ні згоди на придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна ні відмови від придбання предмету іпотеки. Частиною сьомою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі, якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою не реалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. Згідно ст. 49 Закону України "Про іпотеку" протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. При цьому, остання частина ст. 49 ЗУ "Про іпотеку" із положенням про треті прилюдні торги була змінена ЗУ"Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" від 22 вересня 2011 року № 3795-VI. За змістом вказаних норм Закону, відмова іпотекодержателя від залишення за собою предмета іпотеки в рахунок погашення боргу після того, як прилюдні торги не відбулися, не є підставою для обов'язкового припинення іпотеки. Враховуючи те, що як було встановлено в судовому засіданні процедура виконавчого провадження щодо примусової реалізації 447/5000 частин нежитлової будівлі, які являють собою приміщення з № 157 по №182, загальною площею 1170,00 кв.м., розташованих на 3-му поверсі будинку [ADDRESS] належних на праві власності [PERSON] була проведена державним виконавцем з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та особливостей, передбачених Законом України «Про іпотеку», однак враховуючи ту обставину, що ПАТ «ОТП Банк» як іпотеко держатель - стягувач, не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, а також не заявив про відмову від залишення за собою зазначеного нереалізованого майна, він фактично відмовився від належного виконання рішення суду в частині погашення заборгованості за кредитним договором. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» як стягувач, звернувся до державного виконавця із заявою від 03 лютого 2011 року, проти якої не заперечував позивач, в якій посилаючись на явність договорів забезпечення (іпотеки), просив при здійснені примусового виконання рішення суду в першу чергу звернути стягнення на майно, яке складає предмет іпотеки. Суд зауважує, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гуренка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про припинення іпотеки нерухомого майна, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Що ж стосується позовних вимог в частині визнання виконавчого листа №2-3408/10 виданого 25 січня 2011 року таким, що не підлягає до виконання в частині стягнення з позивача 5 077 800,00 грн., то як було встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до суду із заявою про залишення його позовних вимог в цій частині без розгляду. Пунктом п'ятим частини першої статті 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого листа №2-3408/10 виданого 25 січня 2011 року таким, що не підлягає до виконання в частині стягнення з позивача 5 077 800,00 грн., підлягають залишенню без розгляду. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 762,00 гривень судового збору. На підставі ст.ст. 526, 546, 598, 599 ЦК України, Закону України "Про іпотеку", Закону України «Про виконавче провадження», та

Outcome: approved