Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позивних вимог зазначав, що 26 травня 2013 року о 03 годині 55 хвилин, громадянин [PERSON] керував транспортним засобом «ВАЗ 21088» д.н. «АЕ 2290 ВН» по пр. Металургів у Дзержинському районі м. Кривого Рогу, був не уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, рухаючись в напрямку вул. 22-Партзїзду на проти будинку № 23 при повороті ліворуч не переконався, що це було безпечним, та не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER], яким керував Позивач, згідно довіреності виданої 30.07.2013 року. Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія», поліс № АЕ/0167563 від 26.10.2012 року. Згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобовязує «Українська охоронно-страхова компанія» виплачувати завдану [PERSON] матеріальну шкоду. Відповідно до оцінки, проведеної «Експерт-сервіс Універсал», сума матеріальних збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу «Шевроле Епіка» д.н. «АЕ3465ВН» склала 51437гривень 36 коп. Позивач звернувся до страхової компанії, якою було прийняте рішення щодо виплати останньому страхового відшкодування в сумі 41\~065 грн. 19 коп., франшиза становить 1000 грн. Однак різниця між виплаченою сумою та сумою збитку становить 16\~829 грн. 05 коп. Після ДТП Позивачу стало зле, було назначене лікування, в ході якого останнім було витрачено коштів на суму 587 грн. 23 коп. До ДТП Позивач працював у приватному підприємстві «Мотор Таксі», що було єдиним видом заробітку, а автомобіль «Шевроле Епіка» знаходився на ремонті з 26 травня по 08 серпня 2013 року, що складає 63 робочих дня, внаслідок чого Позивач втратив заробіток, в середньому 12600,00 грн. Також Позивач звернувся з позовом до [PERSON] до суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, сплатив судовий збір у розмірі 230,00 грн., але судове засідання не відбулося, у звязку зі смертю [PERSON]. В подальшому Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про відшкодування моральної шкоди, на що йому листом від 08 вересня 2014 року було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Тому Позивач просить суд стягнути з Відповідача завдану йому шкоду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 31216 грн. 28коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання у якому просить суд розглядати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник Відповідача клопотав про призначення судового засідання в режимі відеоконференції, однак в подальшому в судове засідання не з'являвся. До суду надіслав клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Крім того, уповноваженим представником відповідача надано заперечення проти позову, згідно з яких ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" визнає позов частково, а саме в частині витрат на придбання ліків в розмірі 587,23грн., та судового збору в розмірі 230,00грн. В задоволенні решти позовних вимог, просить суд відмовити, оскільки страхова компанія свої зобов"язання виконала в повному обсязі та виплатила страхове відшкодування згідно з розрахункомзвіту № 025 про оцінку вартості матеріального збитку. Крім того, страховик не відшкодовує втрату товарної вартості транспотного засобу. В частині вимог про сплату різниці ПДВ, відповідач позов не визнає, оскільки позивачем не надано доказів сплати ПДВ. Також відповідач зазначає, що згідно з вимогами ст. 58-61 ЦПК України позивачем не доведено що він працював таксистом та не отримав дохід у розмірі 12600,00грн., а вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають (а.с. 22-23, 73, 75, 77). Оскільки про час і місце проведення судового засідання його учасники були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2013 року о 03 годині 55 хвилин, громадянин [PERSON] керував транспортним засобом «ВАЗ 21088» д.н. [NUMBER] по пр. Металургів у Дзержинському районі м. Кривого Рогу, був не уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, рухаючись в напрямку вул. 22-Партз"їзду на проти будинку № 23 при повороті ліворуч не переконався, що це було безпечним, та не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON]В, який рухався в зустрічному напрямку. Вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України, а саме п. 10.1, 2.3 (б).Дані обставині встановлені відповідно до постанови про адміністративне правопорушення від 19 червня 2013 року (а.с.25). Дана постанова сторонами в установленому законом порядку оскаржена не була. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Правовідносини власників наземних транспортних засобів та страхової компанії регулюється Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до преамбули якого цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяння життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Як визначено у п.1.3. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі це юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Тобто, страховик забезпечує саме потерпілим, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП їх життю, здоров'ю, майну. Відповідно до ст.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, який був чинний на момент укладення договору страхування) визначено, що обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова-відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем визнано ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу та транспортного засробу позивача страховим випадком, та здійснено процедуру врегулювання страхової події (а.с. 24-68). На виконання вимог законодавства щодо врегулювання трахової події та здійснення регламентованої виплати, відповідачем замовлено оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля [NUMBER]. Згідно зі звітом № 025 про оцінку вартості матеріального збитку запобіянного власнику автомобіля [NUMBER] станом на 04 червня 2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 48772,43грн.; матеріальний збиток з урахуванням втрати товарної вартості - 51 437 гривень 36 копійок (а.с.26-39). Зазначена оцінка проведена сертифікованим оцінювачем (а.с. 61-65), та сторонами у справі не оспорюється її дійсність. Згідно з страхового акту № 11224 від 22 серпня 2013 року за страховим випадком за полісом № АЕ/0167563, страхувальник [PERSON] прийнято рішення про виплату [PERSON] виплачено страхове відшкодування у розмірі 41065,19грн., виходячи з розрахунку 48772,43грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коєфіцієнту зносу згідно звіту) - 1000,00грн. (сума франшизи за договором) - 6707,24грн. (ПДВ) (а.с. 66-68) ПрАТ «Української охоронно-страхової компанії», листом № 6436 від 03.10.2013 року повідомила [PERSON] про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 41\~065 грн. 19 коп., франшиза становить 1000 грн. 00 коп. Крім того, [PERSON] роз"яснено, що відповідно до ст. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при розрахунку розміру збитку було вирахувано суму ПДВ в розмірі 6707,24грн. та в разі надання підтверджуючих документів при здійсненні ремонту він має право на його відшкодування (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, і жодною стороною не оспорюються, що Відповідач - «Українська охоронно-страхова компанія» сплатила Позивачу суму страхового відшкодування у сумі 41065 гривень 19 копійок. Згідно з п.22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як вбачається з додатку № 1 до звіту № 025 про оцінку вартості матеріального збитку запобіянного власнику автомобіля [NUMBER] станом на 04 червня 2013 року, зокрема ремонтної калькуляції, складеної за системою АУДАТЕКС, вартість робіт по відновленню транспортного засобу становить 6616,50грн., додаткові витрати - 60,00грн., вартість робіт та матеріалів з пофарбування - 6132,95грн., вартість запчастин, необхідних для відновлення транспортного засобу - 35962,98грн. (а.с. 44). На підтвердження своїх вимог щодо стягнення з відповідача різниці між виплаченою сумою страхового відшкодувння та дійсних витрат, які за розрахунком позивача становлять 16829,05грн., позивачем надано акт приймання-передання виконаних робіт № 2277, складений ФОП [PERSON] на суму 11980,00грн. Враховуючи позиції, викладені в представленому Позивачем акті виконаних робіт та калькуляції за системою АУДАТЕКС, представленою відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідачем в повному обсязі виконано свої зобов"язання щодо здійснення страхової виплати [PERSON] При цьому, після отримання заперечень страховика, сторона позивача не надала доказів понесення витрат на суму, що перевищує здійсненю регламентовану виплату, та понесення витрат з ПДВ, які страховик не відмовлявся компенсувати у разі надання відповідних належних доказів. Суд зазначає, що в силу статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, а згідно з п. 36.2 ст. 36 цього ж закону (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як вбачається з матеріалів справи позивач не надано доказів понесення витрат з ПДВ, так само як і не надано доказів того, що ним понесені витрати у більшому розмірі, ніж сума отриманої регламентованої виплати . Таким чином підстав для стягнення різниці між сумою матеріального збитку та виплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 16829,05грн. не вбачається, тому суд в цій частині відмовляє у позові. Що стосується витрат на придбання ліків, то відповідно до наданих Позивачем чеків, останній витратив на своє лікування 587,23 грн. (а.с.10-11). Відповідач визнав позовні вимоги в цій частині, що не суперечить ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Крім того, обов"язок відшкодування витрат на лікування покладається на страховика. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача на відшкодування неотриманих доходів (упущеної вигоди) суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 25 Закону № 1961-IV, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Таким чином, обовязок по відшкодуванню упущеної вигоди покладається на страховика, в якому застрахована цивільна відповідальність власника наземного транспортного засобу. Позивач у позові зазначає що він не отримав дохід у вигляді 12600грн. Однак доказів того, що він такий дохід або міг би отримати, за умови відсутності тимчасової втрати працездатності, так само як і доказів того, що він звертався з відповідним пакетом документів до страховика щодо виплати не отриманих доходів в матеріалах справи не міститься. Також судом встановлено, що позивач не зверталась до предявлення позову до ПрАТ «УОСК» з заявою про виплату не отриманих доходів на підставі ст. 25 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Таким чином, відповідач не розглядав питання про виплату [PERSON] сум не отриманих доходів на підставі ст. 25 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Суд, відповідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, з урахуванням ст. 3, 10 ЦПК України захищає порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Однак у справі, що розглядається відсутнє порушене, невизнане чи оспорюване право позивача на виплату не отриманих доходів у звязку з ДТП, оскільки такі вимоги до страховика не предявлялись, підтверджуючі документи не отриманих доходів страховику не надавались, рішення про відмову у виплаті не отриманих доходів [PERSON] страховиком не приймалось. Таким чином, заявлені вимоги є передчасними, тому на думку суду, позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, у звязку з чим суд відмовляє в задоволені позовних вимог про стягнення не отриманих доходів із страховика ПрАТ "УОСК". В частині вимог про стягнення моральної шкоди , суд приходить до висновку про часткове їх задоволення, з урахуванням наступного. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом частин 1 та 2 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. За змістом ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберіганням або утриманням якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З урахуванням викладеного, оскільки встановлено, що Позивач потрапив у дорожньо-транспортну пригоду і був пошкоджений автомобіль,\~\~яким він керував, сам позивач при цьому зазнав психологічного стресу, обєктивно обумовленого обставинами події, в звязку з чим слід визнати наявність передбачених законом підстав для відшкодування завданої моральної шкоди. Разом з тим, відповідно до\~ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Статтею 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", встановлено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Так, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров'ю під час дорожньо-транспортної пригоди має становить 587,23грн., тому моральна шкода, яка може бути відшкодована страховиком відповідачем у справі, становить лише 29,36 грн. Тому, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди частково - у розмірі 29,36грн. (587,32грн.*5%). Та обставина, що винуватець ДТП помер, не може бути підставою для покладання обов"язку щодо стягнення моральної шкоди на страховика. З аналогічних підстав не може бути стягнуто в межах розгляду справи й витрати, понесені позивачем при пред"явленні позову до Жовтневого райнного суду м. Кривого Рогу. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах\~заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частинами 1, 4\~ст. 60 ЦПК\~встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,\~установлених\~ст. 61 цього Кодексу. \~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами лише доведено позовні вимоги, у зв"язку з чим є підстави для задоволення позову частково , а саме щодо витрат на придбання ліків у зв"язку з ушкодженням здоров"я та моральної шкоди в розмірі 5% від розміру шкоди, завданої здоров"ю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial