Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у квітні 2020 року звернувся до суду із указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що 19 лютого 2020 року між [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] у магазині « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] було укладено договір купівлі-продажу мобільного телефону Samsung SM-A107F. Телефон було придбано шляхом отримання споживчого кредиту на підставі укладеного 19.02.2020 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитного договору. [PERSON] 25 лютого 2020 року звернулась до магазину «Vodafone», оскільки придбаний нею телефон виявився неналежної якості, зокрема: у телефоні зникала мережа, яка з`являлася лише після перезавантаження апарата; акумуляторна батарея тримала заряд 3-5 годин в режимі очікування; зависали додатки та програмне забезпечення телефону. Працівник магазину повідомив про необхідність надання телефону у повній комплектації разом з документами. Позивач 28 лютого 2020 року вдруге звернулась до магазину уже з телефоном у повній комплектації з вимогою заміни телефону або анулювання кредитного договору. Після чого телефон було направлено до авторизованого сервісного центру «Самсунг», що знаходиться за адресою: пров. Соляніковський, 12 у м. Харків з метою його діагностики та перевірки технічного стану пристрою. Після проведення робіт сервісний центр повернув даний телефон відповідачу та надав довідку № XG-04015 від 10.03.2020 щодо технічного стану мобільного телефону «Samsung A107F». У вказаній довідці працівниками сервісного центру було зазначено, що було замінено програмне забезпечення, заявлений дефект в умовах сервісного центру не підтвердився, а апарат протестований та виданий в технічно справному стані. Звернувшись до магазину через два тижні, коли товар повернувся з сервісного центру позивачем було виявлено на телефоні зовнішні дефекти у вигляді подряпини на екрані. У зв`язку з цим [PERSON] заявила про те, що вона відмовляється забирати телефон, який має механічні пошкодження, що з`явилися вже після його прийняття працівниками магазину для відправки в сервісний центр. Жодних зауважень до зовнішнього стану телефона чи щодо пошкодження екрану, ані працівниками відповідача при прийнятті товару для відправки до сервісного центру, ані працівниками сервісного центру «Самсунг» при складанні вказаної вище довідки № XG-04015 від 10.03.2020, заявлено не було. Натомість, на відмову позивача від товару, працівники відповідача безпідставно відреагували звинуваченнями в бік [PERSON] в тому, що, нібито, телефон було здано їм 28.02.2020 уже в такому вигляді. На адвокатський запит адвоката Сумцова Є.С. щодо надання результатів діагностики телефону, у тому числі щодо наявності зовнішніх дефектів і механічних ушкоджень, а також надання документів, сервісним центром «Самсунг» надано відповідь з доданими результатами діагностики та копією акта прийому-передачі виробу. Зі змісту даної відповіді вбачається, що у примітці акту прийому-передачі значиться згадка про подряпини на LCD та скидання до заводських налаштувань. Про подряпину на LCD телефона відповідач та сервісний почали згадувати лише після того, як про це заявила позивач під час огляду телефону після його повернення з діагностики. Довідка № XG-04015 від 10.03.2020 про технічний стан телефону жодних відомостей про зовнішні пошкодження LCD не має. [PERSON] 17 квітня 2020 року звернулася до магазину «Vodafone» з метою вирішення ситуації, як про це було зазначено в листі відповідача від 27.03.2020, однак працівники наполягали на тому, що телефон вони повертають позивачу як, нібито, технічно справний, зауваження позивача з приводу наявної подряпини на екрані телефону були проігноровані. Екран (дисплей) мобільного смартфону має важливе значення, оскільки відображає всю необхідну його користувачеві інформацію. Позивач вважає, що позбавлена можливості повноцінно використовувати придбаний мобільний телефон у зв`язку з виявленим у ньому недоліків - глибокої подряпини на екрані, який на її думку є істотним, а відповідач фактично відмовився від його усунення. З огляду на викладене, представник позивача вважає, що указаний істотний недолік є підставою для розірвання договору купівлі-продажу. Крім того, представник позивача вважає, що [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди за понесені страждання, яку оцінено у розмірі 3000 грн. Посилаючись на указані обставини, збільшивши позовні вимоги, представник позивача просить суд: 1) розірвати договір купівлі-продажу мобільного телефону «Samsung SM-А107F» (іmеі [NUMBER] ), укладений 19 лютого 2020 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] ; 2) стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн.; 3) визнати припиненим кредитний договір №6814555333 від 19.02.2020 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та відсутність будь-яких грошових зобов`язань [PERSON] за таким договором у зв`язку з розірванням договору купівлі-продажу мобільного телефону «Samsung SM-А107F» (іmеі [NUMBER] ); 4) зобов`язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" повернути [PERSON] грошові кошти у сумі 1485,00 грн, сплачені в рахунок виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором № 6814555333 від 19.02.2020. Стислий виклад заперечень відповідачів Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] заперечив проти позову у повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що виконав всі визначені законом обов`язки як продавець для перевірки і усунення претензій позивача щодо недоліків телефону. Зокрема, відповідач вказав, що для вирішення питання заміни телефону або повернення коштів покупцю уповноважений сервісний центр повинен підтвердити наявність відповідних недоліків, щоб у подальшому продавець мав можливість звернутись за компенсацією до виробника. Оскільки позивач відмовилась самостійно звертатись до сервісного центру «Самсунг» у м.Харкові, відповідач як продавець взяв на себе витрати стосовно доставки телефону до м.Харкова через доставку «Новою поштою». Відповідач відповідно до гарантійних зобов`язань не має обов`язку щодо діагностики, тестування, виявлення несправностей. Ці функції здійснюють виключно авторизовані сервісні центри «Samsung». Перед відправкою до сервісного центру телефону працівник магазину, належного [PERSON] зафіксувала зміст претензій позивача. Інші недоліки, про які не вказує покупець не фіксуються, оскільки для цього треба спеціальні знання, всі недоліки фіксуються у сервісному центрі. У день передання позивачем телефону в магазин він був доставлений до відділення «Нової пошти» м.Тростянець, працівник якого при прийомі телефону також його оглядав. Недоліки, які були заявлені позивачем сервісний центр не підтвердив, після перевірки позивач не забрала телефон. Щоб переконатись, що дійсно немає заявлених недоліків у роботі телефона ним треба користуватись, лише таким чином можна перевірити наявність несправностей, оскільки таке буває, що недоліки проявляються в роботі неодноразово і не з першого разу можуть бути виявлені у сервісному центрі. Незначна подряпина на телефоні збоку, не є істотним недоліком, її майже не видно, її наявність не впливає на роботу телефона, до її утворення відповідач не має відношення, телефон доставлявся в упаковці виробника, у спеціальній плівці, і під час доставки не міг бути пошкоджений, оскільки сама коробка не містить ніяких пошкоджень, які б могли відобразитись таким чином на телефоні. Відповідно до поданих відзивів на позов відповідач [PERSON] також зазначив, що вважає, що незначна подряпина виникла в результаті неналежної експлуатації телефону позивачем, який нею був зданий на ремонт уже в такому вигляді, що підтверджується Актом, складеним 02.03.2020 у сервісному центрі. [PERSON] через особисті причини безпідставно бажає розірвати договір купівлі-продажу, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання за договором кредитування. Заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. виходячи із принципів розумності, справедливості та співмірності є безпідставними та надуманими (а.с.32-34, 56-58). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» Голубченко І.В. не погоджується з вимогами про визнання кредитного договору №6814555333 від 19.02.2020 року припиненим та зобов`язання кредитодавця повернути грошові кошти, сплачені у рахунок виконання кредитних зобов`язань позичальником. Під час укладення кредитного договору позивач визнала його умови прийнятими для себе та заперечень щодо змісту такого договору не мала. За дорученням позичальника кошти у відповідному розмірі були перераховані на рахунок фізичної особи-підприємця [PERSON] [PERSON] на виконання укладеного кредитного договору сплатила 1485 грн., що додатково свідчить про визнання позичальником умов кредитного зобов`язання, а тому поверненню ця сума не підлягає, оскільки кредитний договір відповідає волевиявленню позичальника [PERSON] . Кредитодавець не може нести відповідальність за дії продавця мобільного телефону та якість товару. Навіть у разі розірвання договору купівлі-продажу, кредитний договір не може бути визнаний припиненим, оскільки його укладено з дотриманням всіх норм законодавства (а.с.68-78). Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді від 28.04.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 01.06.2020 року за клопотанням представника позивача замінено процесуальний статус Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на співвідповідача у справі, задоволено клопотання про виклик свідка та відкладено судовий розгляд з метою надання залученому співвідповідачу можливості подати відзив на позов. Представником позивача 01.06.2020 року подано заяву про збільшення позовних вимог, клопотання про виклик свідка, 01.07.2020 року подано заяву про розподіл судових витрат. Відповідач [PERSON] 26.05.2020 та 23.06.2020 року подав письмові відзиви. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» Голубченко І.В. 26.06.2020 надіслав відзив на позов. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Сторонами визнано, що 19 лютого 2020 року між [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] у магазині «Vodafone» було укладено договір купівлі-продажу мобільного телефону Samsung SM-A107F. Крім того, в цей же день 19.02.2020 року позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» уклали кредитний договір № 6814555333, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 4291 грн. 28 коп. строком на 12 місяців та зобов`язалась виплачувати проценти за користуванням кредиту, здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених у Паспорті кредиту № 4555333, який є невід`ємною частиною Договору. Підписавши Кредитний договір [PERSON] доручила кредитодавцю сплатити за рахунок отриманого кредиту, у тому числі, фізичній особі-підприємцю [PERSON] 3604 грн. як оплата рахунку - фактури № 348 від 19.02.2020 року (а.с.6, 7-8). Позивач 28.02.2020 року підписала заяву, в якій просила магазин « [INFO] », розташований за адресою: [ADDRESS] в особі фізичної особи-підприємця [PERSON] прийняти та направити Samsung SM-A107F, ім. [NUMBER] до Авторизованого сервісного центру для усунення недоліків: «пропадает сеть, слабая АКБ, зависает». За змістом указаної заяви [PERSON] підтвердила, що їй роз`яснено, що відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] не несе відповідальність за виконання робіт з перевірки та усунення недоліків, а також те, що строк перевірки можуть бути більше 14 днів (а.с.9). Відповідно до Акту прийому-передачі виробу № XG-04015, який складений 02.03.2020 про те, що Сервісний центр «SAMSUNG» прийняв на діагностику для визначення можливості ремонту виробу GSM «Samsung A107F» R9AMC0BLZ2J, 353418/11/197582/4, проданий 19.02.2020 року. Крім опису заявлених дефектів у примітці указаного Акту зафіксовано - «царапины на ЛСД» (а.с.19). На підставі довідки № XG-04015 «Про технічний стан виробу» від 10.03.2020, листа директора Сервісного центру від 03.04.2020 року та Результатів діагностики установлено, що 02.03.2020 року Сервісний центр «SAMSUNG» (пров.Соляниківський, 12 у м.Харків) прийняв аппарат «Samsung A107F» R9AMC0BLZ2J, 353418/11/197582/4 із заявленою клієнтом несправністю: «Пропадает сеть, появляется после перезагрузки, акб держит 3-5 часов в режиме ожидания, зависают приложения». Ремонту був присвоєний номер XG-04015. Було замінено програмне забезпечення для забезпечення коректної роботи апарата, телефон був продіагностований, недолік не виявлений. Телефон 10.03.2020 за товарно-транспортною накладною [NUMBER] направлений до м.Тростянець (а.с.10, 16-18). Сторони визнали, що позивач відмовилась забрати у магазині «Vodafone» мобільний телефон Samsung SM-A107F, заявивши про виявлене нею після повернення телефону з сервісного центру пошкодження екрану, яке у позовній заяві визначена як «глибока подряпина», а у заяві від 13.03.2020 до міського голови м.Тростянець [PERSON] , як «тріщина на екрані». [PERSON] приводу указаного недоліку зверталась заявою від 13.03.2020 року до Тростянецької міської ради Сумської області для захисту своїх порушених прав як споживача та та 18.03.2020 року з повідомленням про кримінальне правопорушення до Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу ГУНП в Сумській області, указана заява була зареєстрована за №755 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (а.с.12). Листом Тростянецької міської ради від 01.04.2020 року позивачу, з урахуванням викладених фізичною особою-підприємцем [PERSON] доводів, рекомендовано звернутись до суду (а.с.14, 15). Також [PERSON] 26.05.2020 у рахунок погашення споживчого кредиту, отриманого з метою придбання мобільного телефону, відповідно до кредитного договору № 6814555333 сплатила Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 1485 грн. (а.с.43). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Звернувшись до суду з цим позовом позивач обрала спосіб захисту прав шляхом розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплачених коштів за товар. Згідно з вимогами частин першої та другої статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі - Закон № 1023) споживачі під час замовлення або використання продукції мають право на належну якість продукції та обслуговування. Продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили (стаття 679 ЦК України). Згідно частини першої статті 8 Закону №1023 у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк, або відшкодування витрат на усунення недоліків. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. У частині 14 статті 8 Закону № 1023 визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Виходячи з приписів пункту 12 статті 1 Закону № 1023 істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Під час судового розгляду позивач та її представник вказали, що істотним недоліком придбаного 19.02.2020 мобільного телефону Samsung SM-A107F вважають не недоліки, які зумовили направлення його для діагностики до сервісного центру, а пошкодження на екрані, виявлене [PERSON] після повернення товару з сервісного центру. На підтвердження відсутності пошкодження екрану позивач та її представник посилались на те, що його не було зафіксовано при його прийнятті 28.02.2020 продавцем магазину « [INFO] », розташований за адресою: [ADDRESS] для відправки у сервісний центр. Зокрема, за версією сторони позивача, оскільки продавець магазину не вказала [PERSON] на наявність подряпин екрану при прийнятті товару на гарантійний ремонт, то такого пошкодження не було. Позивач та її представник вказували, що їм невідомо коли саме було заподіяно пошкодження екрану (при доставці до сервісного центру, у сервісному центрі чи під час повернення телефону до магазину). [PERSON] не заперечила під час розгляду, що телефон для відправки до сервісного центру передала в упаковці виробника - у захисній плівці та спеціальній коробці. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що працює продавцем магазину « [INFO] », розташований за адресою: [ADDRESS] і приймала у [PERSON] для відправки до сервісного центру «SAMSUNG» у м.Харків придбаний нею мобільний телефон у зв`язку зі скаргами на недоліки в роботі. Телефон у присутності позивача був запакований у коробку, у супровідному листі до сервісного центру фіксувались лише недоліки, на які вказала [PERSON] . На інші дефекти [PERSON] не звертала уваги, як продавець вона не має спеціальних знань для їх виявлення, всі зовнішні дефекти виявляються у сервісному центрі спеціалістами при прийнятті виробів на діагностику. Через 20 хв. після прийому телефону, він був доставлений у відділення Нової пошти для відправки до сервісного центру. Після повернення телефону з сервісного центру, [PERSON] було повідомлено про можливість його забрати, але остання відмовилась пославшись на виявлене нею пошкодження екрану. [PERSON] вказала, що ураховуючи її досвід роботи продавцем, після придбання телефонів майже одразу при експлуатації виникають незначні подряпини. Свідок зазначила, що вважає, що [PERSON] надала для гарантійного ремонту телефон уже з наявною на ньому незначною подряпиною на екрані. В судовому засіданні був оглянутий мобільний телефон Samsung SM-A107F, придбаний 19.02.2020 [PERSON] . Під час огляду установлено, що телефон перебуває у захисному чохлі з плівки, коробці виробника. В судовому засіданні у присутності учасників справи не було установлено глибоких подряпин та тріщин на екрані, про що зазначала [PERSON] у свої скаргах на відповідача та у позовній заяві. На увімкненому екрані подряпини взагалі не можна візуально виявити, на вимкненому екрані при візуальному обстеженні під кутом можна спостерігати подряпину невеликого розміру збоку. Позивачу судом було роз`яснено обов`язок доказування належності недоліку придбаного товару до істотних, роз`яснено право ініціювати проведення судової експертизи, але [PERSON] відповідного клопотання під час судового розгляду не подала. Відповідно до вимог частини 1, 5-7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Пояснення свідка [PERSON] , акт прийому-передачі виробу № XG-04015, який складений 02.03.2020 і підтверджує факт наявності подряпини на екрані на момент надходження телефону до сервісного центру, на переконання суду спростовують твердження позивача стосовно утворення пошкодження екрану у виді подряпини саме після передання 28.02.2020 позивачем товару на гарантійний ремонт. Крім того, судом установлено, що придбаний [PERSON] мобільний телефон доставлявся до сервісного центру у захисному чохлі та коробці виробника, які також оглядались у судовому засіданні і не мають пошкоджень аналогічних за формою та місцем розміщення мікропошкодження на дисплеї телефону. Отже, позивачем не спростовано доводів фізичної особи-підприємця [PERSON] про те, що незначне пошкодження на екрані мобільного телефону Samsung SM-A107F, проданого позивачу, виникло до передання його на гарантійний ремонт під час експлуатації позивачем. Після передання [PERSON] 19.02.2020 року товару відповідно до вимог статті 668 ЦК України до неї перейшов ризик випадкового пошкодження товару. Крім того, позивачем, до суду не надано належних доказів наявності у придбаному телефоні саме істотного недоліку в розумінні пункту 12 статті 1 Закону № 1023, наявність якого в силу вимог статті 8 Закону У 1023 є підставою для звернення з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу. Представник позивача [PERSON] посилався на неналежне оформлення відповідачем [PERSON] претензії позивача щодо недоліків товару, але не конкретизував в чому саме полягало таке неналежне оформлення. Фізичною-особою підприємцем [PERSON] забезпечено фіксацію претензій позивача на неналежну роботу придбаного мобільного телефону, за власний рахунок ним забезпечено доставку телефону до авторизованого сервісного центру для підтвердження чи спростування заявлених позивачем недоліків з метою подальшого вирішення питання заміни телефону чи повернення коштів у випадку підтвердження продажу товару неналежної якості. З огляду на викладене, указані доводи представника позивача суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на установлених обставинах справи. Отже, підстави для розірвання договору купівлі-продажу від 19.02.2020 року, укладеного між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] , відсутні. Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, якщо таке відшкодування передбачено договором або законом. Статтею 711 ЦК України та пунктом 5 статті 4 Закону визначено право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Шкода, завдана внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, підлягає відшкодуванню виготовлювачем товару або іншою особою, визначеною відповідно до закону (абзац другий частини першої статті 1210 ЦК України). Таким чином, оскільки судом не встановлено, що придбаний позивачем телефон має істотний недолік (дефект) продукції, за який відповідає продавець чи виробник, і наслідком якого є завдання моральної шкоди позивачу, підстави для відшкодування фізичною особою-підприємцем [PERSON] моральної шкоди [PERSON] відсутні. Вимоги представника позивача адвоката Сумцова Є.С. про визнання кредитного договору №6814555333 від 19.02.2020 року припиненим та зобов`язання кредитодавця повернути грошові кошти, сплачені у рахунок виконання кредитних зобов`язань позичальником також є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів. Підставі і порядок достроково припинення договірних зобов`язань шляхом розірвання за рішенням суду урегульовані статтями 651, 652 ЦК України, які передбачають зміну або розірвання договору у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом або у разі істотної зміни обставин. Особливості дострокового припинення кредитних зобов`язань визначає Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування» (стаття 11 Закон України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України "Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг") до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. Представник позивача у позовній заяві не навів ні фактичного, ні правового обґрунтування підстав визнання кредитного договору №6814555333 від 19.02.2020 року припиненим та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» повернути грошові кошти в сумі 1485 грн. [PERSON] . Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання за кредитним договором №6814555333 від 19.02.2020 виконало у повному обсязі. Відповідач [PERSON] підтвердив факт отримання в повному обсязі коштів за придбаний [PERSON] мобільний телефон Samsung SM-A107F. Позивач визнала, що протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит не повідомляла Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у письмовій формі про намір відмовитися від кредитного договору №6814555333 від 19.02.2020. Отже, оскільки позивач не довела ні фактичних, ні правових підстав про визнання кредитного договору №6814555333 від 19.02.2020 року припиненим та зобов`язання кредитодавця повернути грошові кошти, указані позовні вимоги також задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов представника позивача адвоката Сумцова Є.С., поданий в інтересах [PERSON] , не підлягає задоволенню у повному обсязі. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Представник позивача подав до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просив покласти на фізичну особу-підприємця [PERSON] витрати, понесені [PERSON] на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн. До указаної заяви додано договір про надання правової допомоги від 19 березня 2020 року, Акт приймання-передачі наданих послуг від 01.07.2020 року, який містить розрахунок суми витрат, а також квитанції про перерахування коштів. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За приписами частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки, позов задоволенню не підлягає, сума витрат [PERSON] на професійну правничу допомогу покладається на позивача. Відповідач [PERSON] просив стягнути з позивача його витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1400 грн. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. [PERSON] в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав копію ордера на надання правової допомоги адвокатом Котляревським С.О. від 01.06.2020 року, свідоцтва про право [PERSON] на заняття адвокатською діяльністю, Акт виконаних робіт щодо надання юридичних послуг від 10.06.2020, квитанції до прибуткового касового ордера № 34 від 10.06.2020 року (а.с.59-62). Разом з тим, [PERSON] не надав до суду примірник договору про надання правничої допомоги, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації відповідачу. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1400 грн. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed