Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] та області, зокрема, за [PERSON] право власності на 3/4 частини домоволодіння, в тому числі на 1/2 частину, як за членом колишнього колгоспного двору та на 1/4 частину, як за спадкодавцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] та за [PERSON] на 1/4 частину домоволодіння, як за спадкоємцем за законом першої черги після померлої [INFO] [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що будинок належав [PERSON], як голові колгоспного двору. Членом колгоспного двору був позивач [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину домоволодіння, спадкоємцями за законом якої є позивачі. Окрім того, позивач [PERSON] має право на відповідну частку житлового будинку, як члени колгоспного двору. Через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину в нотаріальній конторі. В судове засідання позивачі не з"явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач - Черниська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника, подали заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа - Державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Кравченко ТВ. В судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був колгоспним двором, головою якого була [PERSON], що володіла будинком. Членом колгоспного двору був [PERSON], оскільки станом на 01.07.1990 року проживав та був зареєстрований в даному будинку, що підтверджується довідкою Черниської сільської ради Чернігівського району та області (а.с.8). Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 " Про порядок державного обліку житлового фонду" і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність", кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Таким чином, всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/2 частині. [INFO] померла [PERSON], про що виконкомом Черниської сільської ради Чернігівського району зроблено відповідний актовий запис за номером 01. Спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом є її діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.), які у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.03.2016 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. У відповідності до довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації Чернігівської районної ради Чернігівської області (а.с.7), право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] не зареєстроване. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Згідно технічної документації на житловий будинок, загальна площа будинку складає 43,1 кв.м., житлова - 14,9 кв.м. Отже, виходячи з наведеного, оскільки свідоцтво про право власності спадкодавець не отримувала, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивачів шляхом задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved