Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Городоцької міської ради Городоцького району Хмельницької області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, що залишилось після смерті брата [PERSON], який помер 24.10.1997 р. До складу даного майна входить: право на земельну частку (пай) розміром 1.96 умовних кадастрових га, розташована на землях бувшого КСП "Росія", с. Підлісний Олексинець Городоцького району Хмельницької області. Позивач зазначив, що він є спадкоємцем після смерті брата за законом і відповідним чином прийняв спадщину. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки сертифікат про право на земельну частку (пай) відсутній. В судовому засіданні представник позивача просить позов задовольнити, визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 1.96 умовних кадастрових га, розташована на землях бувшого КСП "Росія", с. Підлісний Олексинець Городоцького району Хмельницької області. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за його відсутності. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача. В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З врахуванням того, що представник відповідача подав письмову заяву, у якій вказав про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оголосивши заяву представника відповідача, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. При вирішені даного спору, суд приходить до висновку, що до застосування підлягають норми законодавства, що діяло на момент відкриття та прийняття спадщини спадкоємцем, а саме Цивільний Кодекс України 1963 р., ЗУ "Про власність" 1991 р., Указ Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Судом обєктивно встановлено, що померлий [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 1.96 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, оскільки був включений до списку членів-громадян КСП "Росія", що доданий до Державного акту на право колективної власності на землю. Земельна частка (пай) розташована на землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства "Росія" (с. Підлісний Олексинець, Городоцького району, Хмельницької області). Дана обставина підтверджується копією списку, що доданий до Державного акту на право колективної власності на змелю серії ХМ 0012 від 14.09.1995 р. КСП "Росія", де вказаний також і [PERSON] (а.с. 7-12). В судовому засіданні було встановлено, що позивач належним чином прийняв спадщину після померлого [PERSON], про що свідчить копія спадкової справи, витребувана з Хмельницького обласного державного нотаріального архіву на запит суду. Інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно не встановлено (а.с.41-48). В підтвердження вартості та розміру земельної частки (паю) до матеріалів справи долучено довідку Городоцького районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.03.2018 р. (а.с. 28). Позивач у встановленому порядку не може оформити право на дану земельну частку (пай), оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на неї, а сертифікат про право на земельну частку не видавався і виготовлення його на даний час неможливе. Підтвердженням неможливості оформлення спадкових прав позивача є постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.10.2017 р., що міститься в матеріалах справи (а.с.5). Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 2 Закону України „Про порядок виділення в натурі \~(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай)... Згідно ч.2 ст.12 ЗУ "Про власність": Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов"язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини) то спадкуванню підлягають і права та обов"язки щодо об"єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов"язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати майнове право чи об"єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved