Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2013 року звернувся до суду з вказаним позовом та просить з урахуванням змінених позовних вимог визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та наносить шкоду діловій репутації позивача, інформацію, яка була поширена відповідачем на пленарному засіданні Верховної Ради України 08.11.2013 року інформацію наступного змісту: " зокрема, повідомляють люди про те, що за дорученням губернатора [PERSON] його заступники, начальники відділів і управлінь збирають із сільгоспвиробників гроші по 5 доларів за кожну тонну вивезеного за межі області зерна. От чим займається губернатор! Бюджетникам не платять зарплати, одне з перших місць в Україні по заборгованостях по зарплаті, а вони збирають із сільгоспвиробників гроші, які кладуть у кишеню губернатору. ...Є така приватна сільськогосподарська фірма "[INFO]", яка належить фірмі губернатора [PERSON].... Ні, губернатор [PERSON], навпаки, тисне на суд, на прокуратуру, щоб протокол відкликати і щоб корупціонер уник відповідальності...". З метою відновлення порушеного права, просить зобов'язати відповідача не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили спростувати оприлюднену інформацію шляхом здійснення оголошення з парламентської трибуни під час наступного після набрання чинності рішення суду пленарного засідання Верховної Ради України резолютивної частини рішення без будь-якого редагування та коментування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 листопада 2013 року під час ранкового засідання Верховної Ради України з парламентської трибуни відповідач [PERSON] фактично заявив про вчинення позивачем, як державним службовцем, корупційних правопорушень та інших діянь, які підпадають під ознаки злочину. Поширення вказаної інформації, принижує честь, гідність та шкодить діловій репутації позивача, який є публічною особою, що стало підставою звернення до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Обґрунтовуючи свої заперечення, посилався на ст. 10 Закону України «Про статус народного депутата України», Також зазначав, що інформація, поширена відповідачем з чужих слів. Суд, заслухавши представників сторін, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Статтями 297, 299 ЦК України закріплює право фізичної особи на повагу до її гідності та честі, недоторканість ділової репутації. Разом із цим, ст. 34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи " при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судовим розглядом з пояснень представників сторін, письмових доказів у справі (а.с 8) беззаперечно встановлено, що 08 листопада 2013 року [PERSON] на ранковому засідання Верховної Ради України оприлюднив наступну інформацію: "Зокрема, повідомляють люди про те, що за дорученням губернатора [PERSON] його заступники, начальники відділів і управлінь збирають із сільгоспвиробників гроші по 5 доларів за кожну тонну вивезеного за межі області зерна. От чим займається губернатор! Бюджетникам не платять зарплати, одне з перших місць в Україні по заборгованостях по зарплаті, а вони збирають із сільгоспвиробників гроші, які кладуть у кишеню губернатору. ...Є така приватна сільськогосподарська фірма "[INFO]", яка належить фірмі губернатора [PERSON]. ... Ні, губернатор [PERSON], навпаки, тисне на суд, на прокуратуру, щоб протокол відкликати і щоб корупціонер уник відповідальності..." Указом Президента України № 747 від 24.12.2012 року [PERSON] призначено головою Вінницької обласної державної адміністрації. Тобто вказана інформацію доведена невизначеному колу осіб і стосується позивача [PERSON] Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що у виступі відповідача викладена недостовірна інформація, в якій його, як Голову Вінницької державної адміністрації, яка у відповідності до ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою, фактично звинувачують у вчиненні дій, які суперечать ст.. 6,7 Закону України «Про засади протидії та запобігання корупції». Вирішуючи питання, про достовірність та визначаючи характер поширеної щодо позивача інформації, суд приходить до наступного. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Доказів, які б достовірно стверджували, що [PERSON] вчиняв дії, які викладені у виступі [PERSON] стороною відповідача не надано, тому вказана інформація є недостовірною та негативною, оскільки є фактично звинуваченням у вчиненні корупційних правопорушень і порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, а саме мати репутацію особи, що не вчиняла протиправних дій та перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права, які законодавчо обмежуються в зв'язку з притягненням до юридичної відповідальності. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що У відповідності до ст.10 Закону України «Про статус народного депутата України» народні депутати не несуть юридичної відповідальності за результати голосування або висловлювання у Верховній Раді України та її органах, за винятком відповідальності за образу чи наклеп, оскільки позивачем на ставляться вимоги про притягнення відповідача до юридичної відповідальності. Визнання інформації недостовірною та захист честі, гідності та ділової репутації не є такими вимогами за своєю юридичною природою. Також не заслуговують на увагу заперечення представника відповідача про те, що відповідачем у виступі передана інформація зі слів інших осіб, оскільки вказана інформація була отримана відповідачем не з офіційних джерел і він зобов'язаний був перевірити вказану інформацію як того вимагає ст. 302 ЦК України. Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка вказаним рішенням визнається недостовірною, суд враховує п. 24 Постанови, якою передбачено що, якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що способом спростування поширеної відповідачем [PERSON] інформації, який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача [PERSON] є зобов'язання відповідача на найближчій після набрання рішенням законної сили сесії Верховної Ради України повідомити про зміст ухваленого у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації рішення суду. Питання щодо судові витрат у справі суд вирішує у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial