Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 4508,23 дол.США. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] неналежним чином виконує умови кредитного договору №ZRL0AN51400075 від 15.11.2007р., в зв"язку з чим у неї виникла заборгованість в сумі 4508,23 дол. США (еквівалентно 36020,76 грн.). Представник позивача в судове засідання не з'явився, в заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, судова повістка, направлена на її адресу, зазначену в довідці адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України, повернена відділенням поштового зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд повно та всебічно, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №ZRL0AN51400075, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти на строк з 15.11.2007р. по 14.11.2014р. включно, у вигляді непоповнювальної лінії у розмірі 14615,68 дол.США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,08% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк і відповідачка 15.11.2007р. уклали договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач передав в заставу банку автомобіль Daewoo Nexia 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належить їй на праві власності. Згідно пункту 23 договору застави, якщо банк у випадку порушення заставодавцем умов Кредитного договору набуває права звернення стягнення на предмет застави, він може використати таке право у випадку затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць. У зв"язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов"язань за кредитним договором, у нього виникла заборгованість в сумі 4508,23 дол.США, яка складається з наступного: - 3908,02 дол.США - заборгованість за кредитом; - 348,34 дол.США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 132,66 дол.США - заборгованість з комісії; - 119,21 дол.США - пеня. 15.08.2013р. позивач надіслав відповідачці повідомлення про сплату заборгованості у сумі 1614,87 дол. США, яка залишена без відповіді та виконання. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №42241152, 21.10.2013року зареєстровано відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі договору застави від 15.11.2007р. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як передбачено частиною 1 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Заборгованість відповідача перед банком, що складається із 3908,02дол.США заборгованості за кредитом, 348,34 дол.США заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та 132,66 дол.США заборгованості з комісії, підтверджується матеріалами справи. Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, що включає у себе його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.4.1 кредитного договору у разі порушенні позичальником будь-яких зобов"язань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 цього договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов"язується сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. Нарахування пені у розмірі 119,21 дол.США проведено позивачем згідно вимог чинного законодавства. Частиною 1 ст.548 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Крім того, за змістом ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначеного закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах. Статтею ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Оскільки позичальник зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування не виконав, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості в сумі 4508,23 дол.США підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та,

Outcome: approved