Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

05 червня 2014 року заступник прокурора Чернігівської області звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 31.10.2013 року №ЧН/7425582800:04:000/00001067, яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Іванівської сільської ради Чернігівського району орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, визнати недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 05.12.2013 року №ЧН/7425582800:04:000/00001584, яким затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Іванівської сільської ради Чернігівського району, визнати недійсним свідоцтво про право власності [NUMBER], видане 20.01.2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Чернігівського району, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Чернігівського району, прийняте 20.01.2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що рішенням Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 13 квітня 2009 року вирішено провести зміни меж с.Количівка Чернігівського району та області та замовити землевпорядні роботи по розробці проекту землеустрою щодо зміни меж даного населеного пункту за рахунок введення в межі с.Количівка земельних ділянок господарського двору колишньої агрофірми «Авангард» орієнтовною площею 3 га і земель запасу, що знаходяться на території колишнього аеропорту с.Количівка, орієнтовною площею 60 га та в подальшому рішенням від 14.12.2012 року було внесено зміни до зазначеного рішення сільської ради в частині збільшення населеного пункту орієнтовно на 119 га. На підставі зазначених рішень було розроблено проект землеустрою. В подальшому рішенням сільської ради від 27 лютого 2013 року вирішено внести зміни до генерального плану с.Количівка та розробити детальний план території перспективного розвитку с.Количівка. Рішенням сільської ради від 18 листопада 2013 року було затверджено зміни до генерального плану села Количівка та детальний план території перспективного розвитку названого села на 91,162 га Іванівської сільської ради. Однак, всупереч ч.2 ст.173, ч.7 ст.118 ЗК України, в процесі тривалого розроблення змін меж с.Количівка, який розпочався фактично з 2009 року, згідно наказу Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 31.10.2013 року №ЧН/7425582800:04:000/00001067, громадянці [PERSON], яка мешкає у Київській області, було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Іванівської сільської ради Чернігівського району, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, і яка згідно генерального плану с. Количівка та детального плану території перспективного розвитку названого села відноситься до території житлової садибної та блокованої забудови і підлягає включенню в межі зазначеного населеного пункту. Потім, після розроблення [PERSON] проекту із землеустрою, було видано наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 05.12.2013 року №ЧН/7425582800:04:000/00001584, яким затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2 га ріллі, з кадастровим номером [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Іванівської сільської ради Чернігівського району. 20 січня 2014 року [PERSON] зареєструвала своє право власності у Реєстраційній службі Чернігівського районного управління юстиції. В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник Головного управління Держземагентства у Чернігівській області під час судового засідання 20 березня 2015 року позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки на час винесення оспорюваних наказів, земельна ділянка [PERSON] перебувала у державній власності і повноваження розпорядження цією землею належали Головному управлінню Держземагентства у Чернігівській області. На той час проект землеустрою щодо розширення меж с.Количівка не був затверджений Чернігівською районною радою, а тому межі села не були розширені і ця земельна ділянка знаходилася за межами села. Жодних підстав відмовляти [PERSON] у наданні їй у власність цієї земельної ділянки не було. Державна інспекція сільського господарства не мала повноважень на проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства у Головному управлінні Держземагентства у Чернігівській області, а вони як державний орган не делегували повноваження сільській раді на затвердження проекту землеустрою з надання земельної ділянки [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - адвокат Блохіна Н.В. під час судового засідання 20 березня 2015 року позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки земельна ділянка [PERSON] надана законно, а зміна меж села не тягне за собою припинення права власності на земельну ділянку, яка була надана уповноваженим органом і підстави такого припинення не передбачені вимогами земельного законодавства. Посилаючись на рішення від 24 червня 2003 року Європейського суду, зокрема у справі „Стретч проти Сполученого Королівства" та на постанову Верховного Суду України у справі № 21-8во07 від 14 березня 2007 року зазначала, що самі по собі порушення органів не можуть бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку особи. Представники третьої особи - Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, пояснивши, що питання розширення меж села Количівка вирішувалося з 2009 року, представникам Головного управління Держземагентства в Чернігівській області було відомо про проект землеустрою щодо зміни меж села Количівка, зокрема, це було зазначено у висновку управління Держземагентства у Чернігівському районі. Третя особа Чернігівське районне управління юстиції у Чернігівській області, будучи повідомленими про день та час розгляду справи не забезпечили явку свого представника в судове засідання. В судовому засідання була допитана свідок [PERSON], яка є головним спеціалістом - державним інспектором відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області та пояснила, що за зверненням прокуратури була проведена позапланова перевірка дотримання вимог земельного законодавства Головним управлінням Держземагентства в Чернігівській області при відведенні земельних ділянок у власність на території Іванівської сільської ради Чернігівського району, в тому числі земельної ділянки [PERSON]. Перевірка проводилась в межах повноважень, що передбачені Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Положення про державну інспекцію сільського господарства України. За наслідками перевірки були виявлені порушення вимог земельного законодавства при наданні земельної ділянки [PERSON], не дотримано вимог містобудівної документації, а саме генерального плану с.Количівка Іванівської сільської ради Чернігівського району та детального плану території перспективного розвитку с.Количівка. З даним актом було ознайомлено представника Головного управління Держземагентства в Чернігівській області та він ніким не оскаржений. Заслухавши представників сторін та третьої особи, свідка та дослідивши докази у справі, з урахуванням вимог зазначених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року, суд приходить до наступного висновку. Згідно з рішенням Іванівської сільської ради 22 сесії 5 скликання від 13.04.2009 року було вирішено замовити землевпорядні роботи по розробці проекту землеустрою щодо зміни межі населеного пункту с.Количівка. Дане рішення було прийняте у зв»язку з тим, що при здійсненні земельної реформи на території сільської ради великі площі земель навколо села Количівка Чернігівського району та області були надані громадянам під індивідуальну житлову забудову та для ведення особистого підсобного господарства, а отже виникла потреба територіальної громади с.Количівка у юридичному оформленні меж населеного пункту, що мало б відповідати земельному обліку та інвентаризації земель території Іванівської сільської ради. ( а.с.11). Рішенням двадцятої сесії шостого скликання від 14 грудня 2012 року Іванівської сільської ради Чернігівського району та області було вирішено внести зміни до рішення сільської ради від 13 квітня 2009 року, а саме п.2 викладено в наступній редакції: замовити землевпорядні роботи по розробці проекту землеустрою щодо встановлення ( зміни) межі населеного пункту села Количівка на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зі збільшенням площі орієнтовно на 119,0 га. ( а.с.17) Дане рішення було прийнято з метою забезпечення селян ( 402 особи) земельними ділянками для індивідуальної забудови за рахунок земель запасу ( колишнього аеродрому) та включення в межі села Количівка ділянок господарських дворів колишнього КСП «Авангард». Тобто, при винесенні рішення в даному випадку враховувались суспільні інтереси, а саме інтереси селян. Рішенням 25 сесії 6 скликання від 18 листопада 2013 року Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області затверджено зміни до генерального плану с.Количівка Іванівської сільської ради та детальний план території перспективного розвитку с.Количівка на 91,162 га Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. ( а.с.28) 27 лютого 2013 року рішенням 22 сесії 6 скликання Іванівської сільської ради Чернігівського району вирішено погодити проект землеустрою щодо встановлення ( зміни) межі села Количівка, який передбачає передачу до межі села трьох ділянок земель запасу загальною площею 118,5290 га, з них рільних земель - 81,7155 га, господарських дворів - 27,366 га, лісів - 8,7352 га та шляхів - 0,7111 га і встановлення загальної площі села Количівка в розмірі 397,5290 га зі складом угідь згідно експлікації, що додається. Просити Чернігівську районну раду погодити це рішення і підняти клопотання перед Чернігівською обласною радою про затвердження цього проекту землеустрою. ( а.с.38) Розпорядженням № 68 від 26 лютого 2014 року Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області погоджено проект землеустрою щодо встановлення ( зміни) межі села Количівка на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зі збільшенням площі на 118,5290 га. ( а.с.37) Що узгоджується з положеннями статті 46 Закону України «Про землеустрій», де зазначається, що проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж сіл, селищ, міст розробляються за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради. Проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці підлягає погодженню сільськими, селищними, міськими, районними радами, районними державними адміністраціями, за рахунок території яких планується здійснити розширення її меж. Рішення про встановлення (зміну) меж адміністративно-територіальних одиниць є одночасно рішенням про затвердження проектів землеустрою щодо їх встановлення (зміни). Як вбачається з проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) межі села Количівка на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зі збільшенням площі на 118,5290 га (а.с.18-42), в пояснювальній записці зазначається, що проект землеустрою щодо встановлення ( зміни) межі села Количівка розроблено на замовлення Іванівської сільської ради ( лист № 310 від 03.09.2010 року, згідно рішення Іванівської сільської ради від 13 квітня 2009 року ( 22 сесія 5 скликання). Зазначений проект землеустрою містить рішення Чернігівської районної ради від 30 вересня 1999 року, яким затверджено подані районним відділом земельних ресурсів матеріали про встановлення меж сільських населених пунктів району згідно з додатком. У відповідності до методичних рекомендацій з розробки проекту землеустрою щодо встановлення або зміни меж населеного пункту, затверджених наказом № 165 від 10 липня 2008 року Державного Комітету України із земельних ресурсів, що діяли на час прийняття рішення від 13 квітня 2009 року, підставою для складання проекту землеустрою щодо встановлення або зміни меж населеного пункту є рішення відповідних сільських, селищних та міських рад. Відповідні сільські, селищні, міські ради приймають рішення про доцільність встановлення або зміну меж населеного пункту та розробку проекту землеустрою щодо встановлення або зміни меж населеного пункту. Проект землеустрою щодо встановлення або зміни меж населеного пункту розробляється в такому порядку: підготовчі роботи; розробка проекту; затвердження проекту шляхом прийняття рішення щодо встановлення або зміни меж населеного пункту; розроблення технічної документації щодо встановлення або зміни меж населеного пункту; розробка технічної документації щодо складання Державного акта на межу населеного пункту. Підготовчі роботи виконуються розробником проекту за участю державних органів земельних ресурсів, органів місцевого самоврядування і включають збір, систематизацію, аналіз і вивчення вихідних даних та підбір планово-картографічних матеріалів, рекогносцировочне обстеження території. Формування території населеного пункту виконується на плані, який складається в масштабі не дрібнішому як 1:10000. На плані показуються існуючі межі населеного пункту, у необхідних випадках межі землеволодінь, землекористувань, та наносяться проектні межі. Формування території населеного пункту проводиться з урахуванням існуючої системи розселення і перспектив його розвитку, розміщення землеволодінь і землекористувань, гідрографії і рельєфу місцевості, забезпечення компактності території та функціональних зв'язків між об'єктами виробництва та об'єктами обслуговування населення. Таким чином, процес зміни меж села є достатньо тривалим, а при розробленні проекту землеустрою вже враховуються земельні ділянки, які були надані особі у власність або користування, оскільки дані земельні ділянки в подальшому включаються в межі населеного пункту. Слід зазначити, що на час винесення рішення від 13 квітня 2009 року та на час початку розроблення проекту землеустрою [PERSON] земельна ділянка надана не була. При цьому, під час розроблення проекту землеустрою, виконання процедури відповідного погодження та затвердження зміни меж села Количівка 15 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га із земель запасу на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. ( а.с.45) 31 жовтня 2013 року згідно наказу Головного управління Держземагентства у Чернігівській області №ЧН/7425582800:04:000/00001067, по заяві [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Іванівської сільської ради Чернігівського району, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства. ( а.с.49) На підставі цього наказу, за замовленням [PERSON], ТОВ «Молодіжна інвестиційна компанія» було розроблено проект землеустрою, щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства зазначеної вище земельної ділянки. (а.с.43-62) Згідно висновку №2233 Управління Держземагентства у Чернігівському районі Чернігівської області від 28.11.2013 року [PERSON] погоджено проект із землеустрою. ( а.с.50) 05.12.2013 року на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Чернігівській області №ЧН/7425582800:04:000/00001584 було затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2 га ріллі, з кадастровим номером [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Іванівської сільської ради Чернігівського району. ( а.с. 64) 20 січня 2014 року [PERSON] зареєструвала своє право власності ( а.с.65) та отримала свідоцтво про право власності [NUMBER] на земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Також, під час оформлення даної земельної ділянки листом № 870 від 22 жовтня 2013 року управління Держземагентства у Чернігівському районі повідомило Головне управління Держземагентства у Чернігівській області про розроблення змін до генерального плану забудови території населеного пункту Количівка і те, що на даній земельній ділянці проектується побудова ГРП. ( а.с.63) Рішенням 22 сесії 6 скликання від 25 квітня 2014 року Чернігівської районної ради Чернігівської області затверджено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) межі села Количівка на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зі збільшенням площі на 118,5290 га, включено в межі населеного пункту села Количівка Чернігівського району Чернігівської області земельні ділянки загальною площею 118,5290 га, з них земельна ділянка № 1 - загальною площею 91,1624 га, земельна ділянка № 2 - загальною площею 23,1903 га, земельна ділянка № 3 - загальною площею 4,1763 га. ( а.с.119) Враховуючи питання, висвітлені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року суд виходить з наступного. З дослідженого в судовому засіданні проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) межі с.Количівка на території Іванівської сільської ради та відповідно до пояснень представника Іванівської сільської ради і наданої кадастрової зйомки спірна земельна ділянка знаходиться в межах Ділянки №1 (розміром 91,1624 га), що зазначена в цьому проекті землеустрою, ближче до кута позначеного літерою Б. Вздовж відрізку Б-В Ділянки №1 проходить траса Київ-Чернігів, а вздовж відрізку А-Б проходить попередня межа села Количівка. Крім того, як вбачається з оглянутого в судовому засіданні генерального плану та детального плану територій перспективного розвитку дана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства надана саме на місці, де проектуються житлові забудови і при розробленні генерального плану та детального плану перспективного розвитку села Количівка не була врахована, оскільки як вже зазначалося раніше процес зміни меж села Количівка в метою врахування інтересів селян для надання земельних ділянок під індивідуальну житлову забудову розпочався у 2009 році. Також, слід зазначити, що рішенням Чернігівської районної ради від 30.09.1999 року фактично була затверджена площа с.Количівка 279 га, але за даними земельного обліку та інвентаризації земель території Іванівської сільської ради площа с.Количівка значно менша в порівнянні з площею, затвердженою районною радою і становить 215 га. Прийняте Іванівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області 18 листопада 2013 року рішення 25 сесії 6 скликання про затвердження змін до генерального плану с.Количівка Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, детальний план території перспективного розвитку с.Количівка на 91,162 га Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області узгоджується з положеннями п.5,10 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.42 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», де сільським радам надається право на розгляд та затвердження змін до генерального плану відповідного населеного пункту, що розглядається на сесії. Як вбачається з акту №106 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.05.2014 року ( а.с.12-16), який є чинним на час розгляду справи та ніким не оспорений, та пояснень свідка [PERSON], земельну ділянку [PERSON] було надано за рахунок земель, які згідно Генерального плану с.Количівка та детального плану території перспективного розвитку с.Количівка відносяться до території житлової садибної та блокованої забудови с.Количівка та підлягають включенню в межі населеного пункту. У відповідності до положень ст.ст.5, 6 та 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до повноважень якого належать, в тому числі, додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. В Положенні про державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 459 зазначено, що державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким чином, є безпідставними доводи представника Головного управління Держземагенства у Чернігівській області щодо відсутності повноважень у державної інспекції сільського господарства щодо перевірки дотримання вимог земельного законодавства з приводу передачі земельної ділянки у власність [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1 та ч.10 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Генеральні плани та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання. Відповідно до ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Як вбачається з викладеного, на час винесення наказу Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 31.10.2013 року про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, зміни до генерального плану с.Количівка та детальний план території перспективного розвитку с.Количівка ще не були затверджені, однак тривала відповідна процедура розроблення змін до генерального плану, про що було достовірно відомо, оскільки управління Держземагентства у Чернігівському районі листом від 22.10.2013 року повідомляло Головне управління Держземагентства у Чернігівській області про існування розроблених змін до генерального плану с.Количівка, де зазначено, що земельна ділянка що відводиться [PERSON] знаходиться в зоні житлової та громадської забудови, що мало б враховуватися при винесенні вищезазначеного наказу. На час же винесення наказу Головним управлінням Держземагентства у Чернігівській області від 05.12.2013 року, яким затверджено проект землеустрою [PERSON], рішенням Іванівської сільської ради від 18.11.2013 року були затверджені зміни до генерального плану с.Количівка та детальний план території перспективного розвитку с.Количівка. До того ж на час винесення оскаржуваних наказів Іванівською сільською радою вже було погоджено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) межі с.Количівка, який відповідно до ст.25 Закону України "Про землеустрій" також є одним із видів документації із землеустрою. І хоча на той час цей проект ще не був затверджений рішенням Чернігівської районної ради, що відповідно до ст.174 Земельного кодексу України є рішенням про зміну меж села, ці документи повинні були враховуватися Головним управлінням Держземагентства в Чернігівській області. Таким чином на час реєстрації права власності на спірну ділянку за [PERSON] 20.01.2014 року ця ділянка не входила до меж с.Количівка, але вже була включена до генерального плану села та детального плану території перспективного розвитку с.Количівка. У відповідності до ч.2 ст. 174 Земельного кодексу України рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ приймаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською чи Севастопольською міською радами за поданням районних та відповідних сільських, селищних рад. У відповідності до змін, прийнятих Законом України № 5003-УІ від 21.06.2012 року, що набрали чинності з 05.08.2012 року, рішенням про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад. За положеннями ч.2 ст. 173 Земельного кодексу України межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів. У відповідності до змін, прийнятих Законом України № 5003-УІ від 21.06.2012 року, що набрали чинності з 05.08.2012 року межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення ( зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів. У відповідності до ч.3 ст. 173 Земельного кодексу України включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, крім земельних ділянок, визначених частиною четвертою цієї статті. Однак, слід зазначити, що положення цієї статті регулює не включення земельних ділянок під час розроблення проекту землеустрою щодо зміни меж, а включення земельних ділянок до початку процедури прийняття рішення про зміну меж села та розробку проекту землеустрою, оскільки ці земельні ділянки повинні бути враховані в подальшому при зміні території та переходу відповідних земельних ділянок до територіальної громади. За положеннями ч.4 ст. 173 Земельного кодексу України землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту, переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Фактично, при розширенні меж села відбувається передача земель з державної власності до комунальної. Для цього, виходячи з вищезазначених норм, повинні існувати кілька юридичних фактів: виготовлення проекту землеустрою щодо зміни меж села та його затвердження з урахуванням генерального плану села; подання сільської ради до відповідної районної ради про зміну меж села на підставі затвердженого проекту землеустрою та рішення відповідної районної ради про зміну меж села. При відведенні земельної ділянки у власність громадянину з земель, що знаходяться за межами населених пунктів, також фактично відбувається передача земель з державної до приватної власності. Але для цього необхідні інші юридичні факти: виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, його затвердження та надання у власність земельної ділянки рішенням відповідного управління Держземагентства. Тобто, у першому випадку остаточне рішення на підставі якого певна земельна ділянка вибуває з державної власності приймається органом місцевого самоврядування - районною радою, а у другому випадку - відповідним центральним органом виконавчої влади, яким в даному випадку є територіальний орган Держземагентства - Головне управлінням Держземагентства в Чернігівській області. Тому для вирішення цієї колізії необхідно звернутися до принципів земельного законодавства закріплених у ст.5 Земельного кодексу Україні. Одними з цих принципів є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Застосовуючи ці принципи до даного спору, суд приходить до висновку про рівність прав територіальної громади та громадянина при реалізації прав на отримання земель з державної власності. [PERSON] звернулася до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області щодо відведення їй у власність земельної ділянки вже після того, як тривала процедура погодження проекту землеустрою щодо зміни меж села Количівка (і земельна ділянка, яку вона просила виділити їй у власність знаходилася на землях, що передбачалися для включення в межі села Количівка). Головному управлінню Держземагентства в Чернігівській області було відомо, що задоволення заяви [PERSON] обмежить права та законні інтереси територіальної громади с.Количівка, оскільки земельна ділянка на яку претендувала [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за генеральним планом с.Количівка знаходиться в зоні житлової та громадської забудови. Відповідно до ст.71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом. Тобто в даному випадку, Головне управління Держземагентства в Чернігівській області, будучи державним органом, фактично втрутилося в законну діяльність органів місцевого самоврядування Іванівської сільської ради та Чернігівської районної ради до виключної компетенції яких відноситься вирішення питання про зміну меж села Количівка. Оскаржувані накази Головне управління Держземагентства в Чернігівській області суперечать змінам до генерального плану с.Количівка та детальному плану території перспективного розвитку с.Количівка, які були розроблені та затверджені до цих наказів, що позбавляє Іванівську сільську раду в повному обсязі реалізувати свої права щодо отримання в комунальну власність земельної ділянки, яка була передана у власність [PERSON] Також проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] всупереч вимог ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.198 Земельного кодексу України, ст.50 Закону України "Про землеустрій" не був погоджений з Іванівською сільською радою, що також призвело до неможливості реалізувати нею свої повноваження у сфері регулювання земельних відносин. Посилання представника Головного управління Держземагентства у Чернігівській області на відсутність делегованих повноважень у сільській раді при погодженні проекту землеустрою не узгоджується з положеннями ст.ст. 33, 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Суд вважає безпідставним посилання представника відповідача [PERSON] - адвоката Блохіної Н.В. як на правову позицію на постанову Верховного Суду України у справі № 21-8во07 від 14 березня 2007 року, оскільки викладені в даній постанові питання стосувались приватизації державного майна, що було пов»язано з продажем пакету акцій та взагалі не є правовою позицію у виниклих між сторонами правовідносинах. Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Статтями 57, 59 Конституції України кожному гарантовано право знати свої права і обов'язки, а також гарантовано право на правову допомогу. Закони та інші нормативно-правові акти в сфері земельного законодавства, в тому числі якими регулюються питання безоплатного надання земель державної і комунальної власності у власність громадянам України доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Суд вважає безпідставним посилання представника відповідача - адвоката Блохіної Н.В. на рішення Європейського суду від 24 червня 2003 року у справі „Стретч проти Сполученого Королівства", зазначаючи при цьому, що самі по собі порушення органів не тягнуть припинення права власності на земельну ділянку фізичної особи, оскільки стороною відповідача не надано доказів неможливості скористатися своїм правом на отримання правової допомоги при вирішенні питання отримання у власність земельної ділянки. Згідно заяви [PERSON] від 15.10.2013 року нею до заяви додавалися графічні матеріали з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, що дає обґрунтовані підстави для висновку щодо володіння нею інформацією та про можливість отримання інформації про розроблення відповідних змін до генерального плану с.Количівка. При цьому розроблення змін до генерального плану проводилось з урахуванням інтересів селян на отримання ними в майбутньому під забудову земельних ділянок. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, аналізуючи доводи позову та докази, надані на обгрунтування заявлених позовних вимог, заперечення представників відповідачів, суд приходить до висновку, що накази Головного управління Держземагентства у Чернігівській області про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою, його затвердження, з передачею у власність земельної ділянки площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, є недійсними відповідно до п. «г» ч.3 ст.152 ЗК України, адже із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Оскільки судом визнається недійсним рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, то відповідно є недійсним і свідоцтво про її право власності на цю ділянку з скасуванням відповідного рішення про державну реєстрацію права, оскільки відповідно до ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За таких підстав суд дійшов висновку, що позов заступника прокурора Чернігівської області підлягає задоволенню. Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір" при поданні позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно з п.13 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві об»єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов»язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Так, за позовні вимоги про визнання недійсним наказу Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 31 жовтня 2013 року №ЧН/7425582800:04:000/00001067 судовий збір становить 243 грн. 60 коп. (1218 грн. х 0,2) За позовні вимоги про визнання недійсним наказу Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 05 грудня 2013 року №ЧН/7425582800:04:000/00001584 судовий збір становить 243 грн. 60 коп. (1218 грн. х 0,2) За позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності [NUMBER] та скасування рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] судовий збір становить 243 грн. 60 коп. (1218 грн. х 0,2) Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір по 365 грн 40 коп ( (243,60 + 243,60 + 243,60)/2) з кожного. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved