Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Відділ державної виконавчої служби Теребовлянського районного управління юстиції звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження [PERSON] у виїзді за межі України, мотивуючи його тим, що це необхідно для виконання постанови Тернопільської митниці Міндоходів № 0073/40300/13 від 14.06.2013 року про стягнення із [PERSON] штрафу в розмірі 8500 грн. Розглянувши подання відділу державної виконавчої служби Теребовлянського районного управління юстиції про тимчасове обмеження [PERSON] у виїзді за межі України, вивчивши матеріали, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно із ст. 377-1Цивільного процесуального Кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником державної виконавчої служби. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно із п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Із матеріалів справи вбачається, що підставами для звернення старшого державного виконавця ДВС до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України [PERSON] були: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено боржнику для виконання та стягувану для відома; неодноразові попередження державного виконавця сплатити борг, з"явитися до ДВС та пред"явити документи, що підтверджують сплату боргу боржником. Однак, дані обставини не свідчать про ухилення боржника від виконання покладених на нього постановою Тернопільської митниці Міндоходів № 0073/40300/13 від 14.06.2013 року обов'язків у виконавчому провадженні. Крім того, із доданих до подання матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що відбувся і є об'єктивно наявним факт ухилення боржника [PERSON] від виконання зобов'язань, які покладені на нього вищезазначеною постановою. Верховний суд України у своєму листі роз"яснив питання судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження громадян у праві виїзду за межі України. Як зазначено в листі вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе лише в порядку визначеному ст.377-1 ЦПК України і за поданням державного виконавця на підставі п.18 ч. 3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження " у зв'язку з ухиленням боржника від виконання рішення або рішення іншого органу, що знаходиться на виконанні п. 5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України ". Верховний суд України зазначив, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження в праві виїзду, не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Ухилення від виконання зобов'язань покладених на боржника слід розуміти як будь-які свідомі рішення (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов"язку у виконавчому провадженні, коли для виконання цього обов"язку у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів,тощо) і цьому не заважають незалежні від нього об"єктивні обставини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у поданні відділу державної виконавчої служби Теребовлянського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України [PERSON], слід відмовити.

Outcome: dismissed