Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, просить встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO] житлового будинку з відповідними господарськими спорудами та будівлями, який розташований по [ADDRESS], загальною площею 74,3 кв. м., що належав [PERSON], який помер [INFO], після якого [PERSON] фактично прийняла спадщину (житловий будинок свого чоловіка), оскільки проживала разом із ним на день його смерті та юридично його не оформила; визнати за ним право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] та визнати за ним право власності на вище вказане спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті 12.12.2014 року [PERSON], яка проживала до дня смерті по [ADDRESS] відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки. Спадкоємцем за заповітом на вищевказаний житловий будинок є він та [PERSON], який відмовився від спадщини на користь позивача заявою від 19.05.2015 року. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом, які претендують на вказане спадкове майно спадкодавця немає. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку позивач отримав, а оскільки на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] на ім'я спадкодавця не було виготовлено технічної документації та відсутнє свідоцтво про право власності на вказаний будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, проте подав до суду заяву про слухання справи без його участі та без фіксування технічними засобами, оскільки він проживає та працює в іншій місцевості, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позов визнає у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 72/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], видане виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області 15.12.2014 року, актовий запис № 13 (а.с.6). При цьому, за своє життя 21 травня 2009 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 09 (а.с.9). Відповідно до вказаного заповіту, [PERSON] все належне її майно заповіла внукам [PERSON] та [PERSON]. 19.05.2015 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Таращанської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь спадкоємця за заповітом [PERSON] (а.с.5, аркуш спадкової справи 2). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України не встановлено, оскільки відповідно до довідки № 02-16/137 від 30.06.2015 року, виданої виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.12), [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS], проживала одиноко. На підставі ст. 1269 ЦК України, 13.06.2015 року позивач звернувся до Таращанської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (аркуш спадкової справи 15). Відповідно до повідомлення № 430/02-14 від 30.06.2015 року держаного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області (а.с.20), позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] було відмовлено у зв'язку з тим, що вказаний житловий будинок належав на праві власності чоловікові спадкодавця [PERSON], який помер [INFO], дружина якого [PERSON] фактично прийняла спадщину свого чоловіка (житловий будинок), оскільки проживала разом із ним на день його смерті, але юридично не оформила його, тобто у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.05 року у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.06.2015 року (а.с.19), посвідченого державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області Овраменко Л.В., позивачем було оформлено право на частину спадщини, а саме на земельну ділянку площею 4,2438 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується відповідним свідоцтвом [NUMBER], зареєстровано в реєстрі за № 822, спадкова справа №72/2015. Власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], був чоловік спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], видане 31.01.1961 року Петрівським сільським ЗАГС Таращанського району Київської області, актовий запис № 2 (а.с.8) та свідоцтвом про смерть [NUMBER], видане виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області 19.05.2009 року, актовий запис № 06 (а.с.7). Той факт, що вказаний житловий будинок належав на праві власності чоловікові спадкодавця, після смерті якого спадщину фактично прийняла його дружина (спадкодавець) [PERSON], оскільки проживала разом із ним на день його смерті, але юридично її не оформила, підтверджується довідками № 02-16/136, № 02-16/137, № 02-16/138, № 02-16/139 від 30.06.2015 року (а.с.10-13) та витягами з погосподарських книг № 02-09/119 від 30.06.2015 року за 1996-2000 роки, № 02-09/120 від 30.06.2015 року за 2001-2005 роки, № 02-09/121 від 30.06.2015 року за 2006-2010 роки, №02-09/122 від 30.06.2015 року за 2011-2015 роки (а.с.14-17), виданими виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області. Як вбачається з технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, який виготовлено 20.07.2015 року ФОП [PERSON], будинок, господарські будівлі та споруди побудовано 1956 року. Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 року). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на вказані обставини вищевказані витяги з погосподарських книг № 02-09/119 від 30.06.2015 року за 1996-2000 роки, № 02-09/120 від 30.06.2015 року за 2001-2005 роки, № 02-09/121 від 30.06.2015 року за 2006-2010 роки, №02-09/122 від 30.06.2015 року за 2011-2015 роки (а.с.14-17), виданими виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області є доказом належності спірного домоволодіння на праві власності. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно пп. 3.14 п. З глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину за заповітом, що відкрилась 12.12.2014 року після смерті [PERSON], вважається, що він прийняв усе спадкове майно померлої, в тому числі і вказане домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, який виготовлено 20.07.2015 року ФОП [PERSON], до складу домоволодіння за вказаною вище адресою входить: житловий будинок загальною площею - 74,3 кв.м, житловою площею - 26,5 кв.м (літ."А"), погріб з шийкою (літ."Г"), прибудова (літ."а"), прибудова (літ."а1"), сарай (літ."Б"), сарай (літ."В"), сарай (літ."Д"), ворота (№1), огорожа (№2), вартістю 135606 грн. Вирішуючи спір суд також виходить з наступного. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved