Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 листопада 2013 року в Глибоківській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. Дітей подружжя не має. На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюбні відносини та обов`язки в сім`ї, ведення спільного господарства. Фактично на даний час сім`я як така перестала існувати. З огляду на викладене, просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу бажає відновити прізвище " [PERSON] ". В підготовче засідання сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивачка 11 липня 2019 року подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, примирення з відповідачем вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Відповідач до початку підготовчого засідання подав до канцелярії суду заяву про визнання позову. Зазначив, що примирення з позивачкою неможливе, щодо розірвання шлюбу не заперечує, справу просив розглянути без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задоволити. Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 листопада 2013 року в Глибоківській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище на " [PERSON] " (а.с. 2). Дітей подружжя не має. З огляду на взаємини, які склались та існують між подружжям, враховуючи те, що сім`я фактично розпалась, існує виключно формально, жодна зі сторін не бажає примирення та збереження шлюбу, суд приходить до переконання, що його слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин [PERSON] після розірвання шлюбу слід відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, то, в силу вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, з останнього слід стягнути в дохід держави 50 % судового збору, який підлягає сплаті за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, що становить 384 грн. 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved