Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач в позові зазначає, що являється депутатом Калинівської районної ради Вінницької області 6 скликання та є членом постійної комісії Калинівської районної ради з питань агропромислового розвитку, регулювання земельних ресурсів та реформування земельних відносин. В силу цього він бере активну участь у вирішенні питань розвитку Калинівського району та захисту прав громадян, що проживають на його території. Зокрема, в 2013 року він отримав звернення від жительки с. Малий Чернятин Калинівського району з приводу незаконного користування відповідачем водоймою, розташованою на території сільської ради та порушення в результаті цього прав заявника та інших сільських жителів. В зв'язку з цим позивач звернувся з депутатськими зверненнями до відповідних державних установ з метою перевірки обставин, зазначених в заяві заявника, та вжиття відповідних дій у разі підтвердження наявності порушень. З метою помсти відповідач 4 березня 2014 року написав заяву, в якій умисно виклав недостовірну інформацію про позивача. В подальшому вказану заяву відповідач надіслав в Вінницьку обласну раду, Вінницьку обласну державну адміністрацію, Управління МВС України у Вінницькій області, прокуратуру Вінницької області. Зокрема, у вказаній заяві відповідач зазначив наступну недостовірну інформацію про позивача: «Прошу Вашого захисту від свавілля депутата Калинівсьої районної ради 6 скликання [PERSON] Ним проводиться рейдерське захоплення об'єкту водного господарства - земельної ділянки водного фонду, площею 0,8 га., що розташована на території Чернятинської сільської ради, Калинівського району Вінницької області. ... Тим більше, депутат неодноразово звертався до мене з наполегливою порадою відмовитись від даного об'єкту водного фонду (останній телефонний дзвінок мав місце позавчора - 2 березня 2014 року), що само по собі наводить на думку про рейдерське захоплення. ...Я боюся звертатись до місцевих правоохоронних органів, оскільки депутат неодноразово зазначав, що його зв'язки та можливості у районі фактично безмежні. Кожен його дзвінок завдає мені моральних страждань, у мене погіршується самопочуття, піднімається тиск. ...» . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що поширена відповідачем інформація по суті вказує на злочинні дії, є наклепницькою, образливою, принизливою та такою, що не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, тому він вимушений звертатись до суду з даним позовом за для спростування вищевказаної інформації та відновлення ділової репутації. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просив суд зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію відносно нього та стягнути на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи тим, що відповідач сприйняв дії позивача як спробу рейдерського захоплення ставку, а тому вимушений був звернутися із відповідною заявою до органів державної влади та правоохоронних органів. Суд, вислухавши учасників процесу, свідка по справі, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є депутатом Калинівської районної ради Вінницької області 6 скликання та є членом постійної комісії Калинівської районної ради з питань агропромислового розвитку, регулювання земельних ресурсів та реформування земельних відноси. В силу цього він бере активну участь у вирішенні питань розвитку Калинівського району та захисту прав громадян, що проживають на його території. Зокрема, в 2013 року він отримав звернення від жительки с. Малий Чернятин, Калинівського району [PERSON] з приводу незаконного користування відповідачем водоймою розташованою на території сільської ради та порушення в результаті цього прав заявника та інших сільських жителів. Даний факт підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] самоправно використовує водойму в с. Малий Чернятин Калинівського району, яка межує з її домогосподарством, та не допускає до водойми жителів села, однак сам не має відповідних дозвільних документів на вказану водойму. Тому вона вимушена була звернутися із відповідною заявою до депутата Калинівської райради [PERSON] В зв'язку з цим, [PERSON] звернувся з депутатськими зверненнями до відповідних державних установ з метою перевірки обставин зазначених в заяві заявника та вжиття відповідних дій у разі підтвердження наявності порушень. В зв'язку з цим дії позивача викликали обурення у відповідача, який 4 березня 2014 року звернувся із заявою до органів державної влади та правоохоронних органів та виклав недостовірну інформацію про позивача (а.с.8-9). В подальшому вказану заяву відповідач надіслав в Вінницьку обласну раду, Вінницьку обласну державну адміністрацію, Управління МВС України у Вінницькій області, прокуратуру Вінницької області. Заперечення відповідача, що він реалізовував своє право на звернення до відповідних органів державної влади та місцевого самоврядування з метою захисту своїх прав, а це згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10.04.2003 року № 8-рп/2003 по справі № 1-9/2003 та постановою Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» не може бути підставою для спростування недостовірної інформації та притягнення його до цивільної відповідальності, суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Так, відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, - «Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.» Таким чином, особа не несе відповідальності за звернення до відповідних органів державної влади чи органів місцевого самоврядування за захистом своїх прав чи інтересів. Проте з цього загального правила є винятки. Так, особа несе цивільну відповідальність, якщо в поданій нею заяві містяться завідомо неправдиві відомості, або звертатись до відповідних органів не було жодних підстав, або заява була подана не з наміром захистити свої права чи інтереси. В той же час, дії відповідача попадають під вказані винятки, оскільки: по-перше - в своїх заявах відповідач вказав завідомо неправдиві відомості про позивача. Так як позивач жодного разу не звертався до відповідача ні особисто, ні по телефону з будь-якими порадами чи вимогами з приводу водного об'єкту, яким користується відповідач, також ніколи не повідомляв відповідачу про те, що у нього безмежні можливості у районі, він і не міг такого робити, оскільки в нього не має таких можливостей і повноважень. По-друге - у відповідача не було жодних підстав звертатись з вказаних в його заяві питань до Вінницької обласної ради та Вінницької обласної державної адміністрації, оскільки вказані органи у відповідності до ст.ст. 43, 44 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст.ст. 16-28 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" не наділені повноваженнями щодо перевірки діяльності депутата районних рад. По-третє - відповідач розіслав вказану заяву не з метою виконати свій громадський обов'язок чи захистити свої права, а з метою перешкодити законній діяльності позивача як депутата районної ради. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Статтею 68 Конституції встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 297 ЦК України закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї, недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо. Слід також зазначити, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових та професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до статті 302 ЦК України особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Жодних доказів того, що відповідач переконався у достовірності поширеної ним інформації щодо позивача в судове засідання не надано. Сам відповідач [PERSON] на неодноразові виклики до судового засідання не з'являвся, надаючи суду письмові заяви про розгляд справи за його відсутності, будь-яких пояснень в обгрунтування подання ним зверенння до органів державної влади та правоохоронних органів не наддав, що свідчить про небажання останнього з'являтися до суду та надавати пояснення з приводу викладених у заяві обставин. Натомість, як пояснили в судовому засіданні представники відповідача, дії позивача він оцінив як спробу рейдерського захоплення ставу, однак, в цей час він керувався власними роздумами та переконаннями. Однак, такі доводи представників відповідача не знайшли свого відображення в судовому засіданні та не підтверджуються жодними фактами та доказами. Отже, на підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідачем було поширено завідомо недостовірні та неправдиві відомості у вигляді фактичних даних щодо вчинення позивачем діянь, які порушують особисті немайнові права позивача, зокрема, право на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації. Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, як вона була поширена. А тому вимоги позивача щодо спростування недостовірної інформації підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] також просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., яка полягає у душевних та моральних стражданнях. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує те, що позивач є публічною особою, оскільки він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, чим було порушено звичайний для нього спосіб життя та зазнав негативних емоційних хвилювань, тривалість цих хвилювань, та

Outcome: partial