Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство « «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. На обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» змінено на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк». Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк». Відповідно до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621 від 13 березня 2008 року та додаткової угоди №№BL2621/BL2621-КL+ до генерального договору ВАТ «Універсал Банк» встановило ліміт за кредитною лінією [PERSON] в сумі 142000 швейцарських франків. Ліміт договору був наданий на умовах: сплати базової процентної ставки в розмірі 9,50% річних за користування кредитним коштами, які з 26 серпня 2008 року були змінені на 13,5% річних, а також сплати позичальником банку винагороди за відкриття кредитної лінії в розмірі 1% суми ліміту кредитної лінії, згідно п.5.3 Індивідуальної угоди - кредитної лінії плюс. Відповідно до додаткової угоди №1 до генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621 від 8 червня 2010 року встановлено, що станом на 8 червня 2010 року фактична заборгованість позичальника за індивідуальною угодою становить 141916,69 швейцарських франків та домовилися, що дана сума фіксується як кредит. Кредит було надано на умовах: з терміном поверненості в повному обсязі не пізніше 01 червня 2025 року, зі сплатою базової процентної ставки за користування кредитним коштами з 01 червня 2010 року в розмірі 9,5% річних. Пунктом 1.3.2.2 додаткової угоди №1 передбачено в разі користування кредитними коштами понад встановлений строк та/або термінів сплати процентів та/або винагороди нараховується підвищена процентна ставка в розмірі 19% річних. В зв'язку із внесенням змін до генерального договору, сторони також внесли зміни і до договору поруки з [PERSON] та до договорів іпотеки з [PERSON] та [PERSON]. З метою забезпечення вимог банку по кредитному договору ВАТ «Універсал Банк» уклав договір поруки №BL2621 та додаткову угоду №1 до нього від 08 червня 2010 року з [PERSON], яка зобов'язалася перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] усіх зобов'язань перед банком, що виникли з кредитного договору та додатковими угодами до нього, укладеними між банком та позичальником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, відповідальність боржника і поручителя є солідарною. Також з метою забезпечення вимог банку по генеральному договору 13 березня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки (нерухомого майна-квартири) зі змінами та додатками до нього. Також з метою забезпечення вимог банку по генеральному договору 13 березня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки зі змінами та додатками до нього, за п. 1.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку ВАТ «Універсал Банк» наступне майно: земельну ділянку, загальною площею 0,27 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Олешинською сільською радою 05.03.2001 року, на підставі рішення Олешинської сільської ради №7 від 20.02.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], кадастровий номер - [NUMBER]. Відповідно до ст. 589 ЦК України - у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. ПАТ «Універсал Банк» звернувся до відповідачів 16 жовтня 2014 року з вимогою: « у разі невиконання прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, на тридцять перший день сплатити всю суму кредиту достроково, проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції передбачені кредитним договором». Станом на 04 грудня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором №BL2621/№BL2621-КL+ від 14 березня 2008 року складає 130827,04 швейцарських франків, еквівалент на день розрахунку 2050947,38 грн, в тому числі: заборгованість по кредиту - 120879,82 швейцарських франків, що еквівалентно національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 1895006,95 грн.; в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 5157,57 швейцарських франків, що еквівалентно національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 80854,12 грн.; відсотки 9566,70 швейцарських франків, що еквівалентно національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 149975,10 грн.; підвищені відсотки - 380,52 швейцарських франків, що еквівалентно національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 5965,33 грн. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним збільшення процентної ставки, здійснення перерахунку заборгованості, визнання недійсною додаткову угоду №1 та просить суд визнати недійсним збільшення публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» з 26 серпня 2008 року в односторонньому порядку процентної ставки з 9,5% до 13,5% річних швейцарських франків за додатковою угодою №BL2621/№BL2621-КL+ до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621, укладена 14 березня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» і [PERSON]; зобов'язати ПАТ «Універсал Банк» здійснити перерахунок заборгованості у відповідності до умов додаткової угоди №BL2621/№BL2621-КL+ до генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621, що укладена 14 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» і [PERSON]; визнати недійсною додаткову угоду №1 до генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621 від 13.03.2008 року, що укладена 08 червня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» і [PERSON] На обґрунтування своїх вимог він зазначив, що 13 березня 2008 року між ним та ПАТ «Універсал Банк» було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL2621 на суму 142000 швейцарських франків. 14 березня 2008 року на виконання генерального договору було укладено додаткову угоду №BL2621/№BL2621-КL+ (індивідуальна угода-кредитна лінія плюс), відповідно до умов якої встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 142000 швейцарських франків, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами 9,5% річних, а також строк остаточного погашення грошових зобов'язань 01 березня 2028 рік. ПАТ «Універсал Банк» у січні 2015 року подано позовну заяву до нього про стягнення заборгованості. Відповідач в односторонньому порядку застосував до позичальника підвищену проценту ставку з 26 серпня 2008 року по 08 червня 2010 року в розмірі 13,5% за додатковою угодою №BL2621/№BL2621-КL+, оскільки відповідного рекомендованого листа на адресу позичальника не надходило. Однак ПАТ «Універсал Банк» не дивлячись на даний факт 08 червня 2010 року запропонувало йому укласти додаткову угоду №1 до генерального договору про надання кредитних послуг. В п.1.2 даної Додаткової угоди №1 банк зазначив, що станом на 08 червня 2010 року фактична сума заборгованості позичальника в рамках кредитної лінії, вказаної в п.1.1 цієї додаткової угоди, становить 141916,69 швецарських франків. З урахуванням неправомірного підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами, про яке не було відомо [PERSON], як наслідок невірного відображення відповідачем сум по обліку виконаних зобов'язань, що призвело до збільшення заборгованості по тілу кредиту ПАТ «Універсал Банк» умисно ввело в оману [PERSON] про реальний стан заборгованості по генеральному договорі. Частиною 1 статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, таки правочин визнається судом недійсним. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору припиненим та визнання недійсною додаткову угоду. На обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що 14 березня 2008 року між нею та ПАТ «Універсал Банк» було укладено договір поруки №BL2621. Згідно п.1.1 даного договору вона як поручитель зобов'язувалася перед ВАТ «Універсал Банк» відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань, що виникли з додаткової угоди №BL2621/№BL2621-КL+ від 14 березня 2008 року до генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621 від 13 березня 2008 року. 13 березня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL2621 на суму 142000 швейцарських франків. Пунктом 1.1.1 генерального договору сторони визначили, що умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору оформляється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід'ємною частиною цього договору. 14 березня 2008 року на виконання генерального договору було укладено додаткову угоду №BL2621/№BL2621-КL+ (індивідуальна угода-кредитна лінія плюс), відповідно до умов якої встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 142000 швейцарських франків, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами 9,5% річних, а також строк остаточного погашення грошових зобов'язань 01 березня 2028 рік. У відповідності до п.2.1 договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Як стало відомо їй з розрахунку заборгованості, що доданий до позовної заяви ПАТ «Універсал Банк» в період з 26.08.2008 року по 07.06.2010 року самовільно збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 9,5% до 13,5% річних. Дане підняття ставки відбулося без її згоди та її повідомлення. У зв'язку із тим, що ПАТ «Універсал Банк» без її згоди змінив зобов'язання боржника по сплаті відсотків, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, надана 14 березня 2008 року порука про солідарне виконання зобов'язань [PERSON], що виникла з додаткової угоди №BL2621/№BL2621-КL+ від 14 березня 2008 року до генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621 від 13 березня 2008 року припинилася з 26.08.2008 року. 08 червня 2010 року між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» була укладена додаткова угода №1 до договору поруки №BL2621 від 14.03.2008 року. За умовами додаткової угоди №1 до договору поруки №BL2621 від 14.03.2003 року сторони погодили, що порукою за договір поруки №BL2621 від 14.03.2008 року в доповнення до того, що було обумовлено в такому договорі раніше, забезпечується в повному обсязі зобов'язання [PERSON] за генеральним договором про надання кредитних послуг №BL2621 від 13.03.2008 року. У відповідності до ч. 3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його змін. На момент укладення додаткової угоди від 08.06.2010 року зобов'язання по договору поруки від 14.03.2008 року було припиненим, а отже не могло бути ні зміненим, ні припиненим повторно. Представник ПАТ «Універсал Банк» в судовому засіданні позовні вимоги уточнив в частині визначення вартості предмету іпотеки та просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку, загальною площею 0,27 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер [NUMBER], на якій розташований двоповерховий будинок та господарські споруди, що знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту серії [NUMBER], виданого Олешинською сільською радою 05.03.2001 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною 574400 гривень для задоволення грошових вимог ПАТ «Універсал Банк» в розмірі 130827,04 швейцарських франків, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечує, заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Представник [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав, проти задоволення позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки заперечував також вказав, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, проти задоволення позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки заперечував та вказав, що позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Представник [PERSON] в судовому засіданні вказав, що вважає позов ПАТ «Універсал Банк» таким, що не підлягає частковому задоволенню, при вирішенні питання по зустрічних позовних заявах покладається на думку суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила заяву про слухання справи у її відсутність. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає частковому задоволенню; позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним збільшення процентної ставки, здійснення перерахунку заборгованості, визнання недійсною додаткову угоду №1 задоволенню не підлягає та позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору припиненим та визнання недійсною додаткову угоду підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» змінено на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк». Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк». Відповідно до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621 від 13 березня 2008 року та додаткової угоди №№BL2621/BL2621-КL+ до генерального договору ВАТ «Універсал Банк» встановило ліміт за кредитною лінією [PERSON] в сумі 142000 швейцарських франків. Ліміт договору був наданий на умовах: сплати базової процентної ставки в розмірі 9,50% річних за користування кредитним коштами, які з 26 серпня 2008 року були змінені на 13,5% річних, а також сплати позичальником банку винагороди за відкриття кредитної лінії в розмірі 1% суми ліміту кредитної лінії, згідно п.5.3 Індивідуальної угоди - кредитної лінії плюс. Відповідно до додаткової угоди №1 до генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621 від 8 червня 2010 року встановлено, що станом на 8 червня 2010 року фактична заборгованість позичальника за індивідуальною угодою становить 141916,69 швейцарських франків та домовилися, що дана сума фіксується як кредит. Кредит було надано на умовах: з терміном поверненості в повному обсязі не пізніше 01 червня 2025 року, зі сплатою базової процентної ставки за користування кредитним коштами з 01 червня 2010 року в розмірі 9,5%річних. Пунктом 1.3.2.2 додаткової угоди №1 передбачено в разі користування кредитними коштами понад встановлений строк та/або термінів сплати процентів та/або винагороди нараховується підвищена процентна ставка в розмірі 19% річних. З метою забезпечення вимог банку по кредитному договору ВАТ «Універсал Банк» уклав договір поруки №BL2621 та додаткову угоду №1 до нього від 08 червня 2010 року з [PERSON], яка зобов'язалася перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] усіх зобов'язань перед банком, що виникли з кредитного договору та додатковими угодами до нього, укладеними між банком та позичальником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, відповідальність боржника і поручителя є солідарною. 13 березня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки зі змінами та додатками до нього, за п. 1.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку ВАТ «Універсал Банк» наступне майно: земельну ділянку, загальною площею 0,27 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Олешинською сільською радою 05.03.2001 року, на підставі рішення Олешинської сільської ради №7 від 20.02.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], кадастровий номер - [NUMBER]. Станом на 04 грудня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором №BL2621/№BL2621-КL+ від 14 березня 2008 року складає 130827,04 швейцарських франків, еквівалент на день ухвалення рішення 3499334 гривні 45 копійок, в тому числі: заборгованість по кредиту - 120879,82 швейцарських франків; прострочена заборгованість по кредиту 5157,57 швейцарських франків; відсотки 9566,70 швейцарських франків; підвищені відсотки - 380,52 швейцарських франків. 16 жовтня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до відповідачів з вимогою: « у разі невиконання прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, на тридцять перший день сплатити всю суму кредиту достроково, проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції передбачені кредитним договором». Однак зобов'язання не виконано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно вимог ст.. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 589 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених в зв»язку з пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12 - відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Враховуючи, що з 26.08.2008 року банком було збільшено зобов'язання по кредитному договорі, згоди поручителя не було отримано то суд вважає, що слід визнати припиненими зобов'язання по договору поруки № BL2621 від 14.03.2008 року, що укладений між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] та відповідно слід визнати недійсною додаткову угоду №1 від 08.06.2010 року до договору поруки № BL2621 від 14.03.2008 року, що укладений між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON], оскільки у відповідності до ч. 3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його змін. За таких обставин суд вважає, що вимоги публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають частковому задоволенню та підлягає стягненню з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 130827,04 швейцарських франків, що еквівалентно курсу встановленому Національним банком України на день ухвалення рішення 3499334 гривень 45 копійок, з яких: заборгованість по кредиту - 120879,82 швейцарських франків; прострочена заборгованість по кредиту 5157,57 швейцарських франків; відсотки 9566,70 швейцарських франків; підвищені відсотки - 380,52 швейцарських франків. При цьому суд враховує, що відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з проведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Також суд вважає, що слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку, загальною площею 0,27 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер [NUMBER], на якій розташований двоповерховий будинок та господарські споруди, що знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту серії [NUMBER], виданого Олешинською сільською радою 05.03.2001 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною 574400 гривень для задоволення грошових вимог ПАТ «Універсал Банк» в розмірі 130827,04 швейцарських франків. При цьому суд враховує, що відповідно до договору іпотеки, який був укладений з [PERSON] предметом іпотеки є земельна ділянка, загальною площею 0,27 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту серії [NUMBER], виданого Олешинською сільською радою 05.03.2001 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Відповідно до п.1.5 договору іпотеки - іпотека розповсюджується на всі приналежності предмету іпотеки та на всі невід'ємні від майна поліпшення, складові частини, внутрішні системи ведення, що існують на момент укладення договору та виникнуть в майбутньому. Всі зроблені іпотекодавцем в період дії цього договору всілякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробки тощо автоматично стають предметом договору - предметом іпотеки, і не потребують внесення змін до договору. Посилання представника [PERSON] на те, що адреса місця знаходження земельної ділянки є [ADDRESS], а в договорі іпотеки адреса місця знаходження земельної ділянки зазначена як [ADDRESS], а тому звернення стягнення на предмет іпотеки є неможливим не заслуговує на увагу, оскільки судом встановлено, що кадастровий номер земельної ділянки, що розміщена за адресою [ADDRESS] є [NUMBER], що є ідентичним з кадастровим номером земельної ділянки, що розміщена в [ADDRESS] Крім того відповідно до рішення №3 від 26 травня 2005 року Олешинської сільської ради надано дозвіл на будівництво житлового будинку та хліва в [ADDRESS] [PERSON]. Державний акт на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку, яка розміщена в [ADDRESS], серії [NUMBER], що виданий Олешинською сільською радою 05.03.2001 року не скасовувався. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним збільшення з 26 серпня 2008 року в односторонньому порядку процентної ставки з 9,5% до 13,5% річних швейцарських франків за додатковою угодою процентної ставки, здійснення перерахунку заборгованості, визнання недійсною додаткову угоду №1№BL2621/№BL2621-КL+ до генерального договору про надання кредитних послуг. Яка укладена 14 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» і [PERSON]; зобов'язання ПАТ «Універсал Банк» здійснити перерахунок заборгованості у відповідності до умов додаткової угоди №BL2621/№BL2621-КL+ до генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621 , що укладена 14 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» і [PERSON]; визнання недійсним додаткової угоди №1 до генерального договору про надання кредитних послуг №BL2621 від 13.03.2008 року, укладену 08 червня 2008 року між «Універсал Банк» і [PERSON], суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 230 ЦК України, на яку на підставу позову посилається позивач, - якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Частиною 1 статті 229 ЦК України перпедбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Позивачем не надано до суду доказу тому, що договір який був укладений між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ«Універсал Банк» суперечить вимогам та нормам діючого законодавства та вводить споживача в оману. Крім того з наданих до суду доказів судом встановлено, що відповідно до п.п.5.1, 5.2 Генерального договору про надання кредитних послуг сторони погодили, що при настанні обставин, передбачених п.5.1 банк може збільшити розміри процентних ставок в наступному порядку: про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру позичальник повідомляється шляхом направлення йому банком поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 8 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси; така нова процентна ставка починає діяти через 45 календарних днів з дати відправлення банком позичальнику повідомлення, при цьому, банк застосовує таку процентну ставку без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до договору. У разі незгоди із таким новим розміром процентної ставки позичальник має право протягом 45 календарних днів з дати відправлення йому банком повідомлення достроково повернути банку всю суму заборгованості за договором, сплатити йому в повному обсязі плату за кредит, розмір яких визначається відповідною діючою ставкою за цим договором, а також здійснити інші платежі за договором, при цьому позичальник не звільняється від обов'язків щодо сплати можливих комісій банку за дострокове повернення кредитних послуг. 11.07.2008 року банк направив [PERSON] рекомендованим листом повідомлення щодо зміни відсоткової ставки починаючи з 26 серпня 2008 року в розмірі 13,5%, вказане повідомлення отримано [PERSON] 18.07.2008 року. Доказів тому, що [PERSON] направлялися до банку заяви про незгоду із новим розміром процентної ставки, до суду не надано, а тому позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved