Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) у лютому 2016 року звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія«Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу і повернення коштів. В обгрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 25.12.2015 року між [PERSON] та відповідачем було укладено Договір фінансового лізингу №003413 з додатками до договору. Позивач вказував, що на виконання вимог вказаного договору ним було сплачено на користь відповідача суму у розмірі 15700,00 грн.. Позивач вказує, що вважає що відповідачем було порушено його права пердбачені п.4 ч.1 ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів", а договір є недійсним. Позивач з посиланням на вимоги ст. 799,806 ЦК України вказує, що спірний договір не посвідчений нотаріально, що згідно умов договору, а саме п.1.1 предметом лізінгу є автомобіль Рено Логан, без зазначення жодних характеристик предмету лізінгу не вказано ні в спірному договорі ні в додатках до нього, що суперечить вимогам ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" ч.1 ст.807 ЦК України та ст.184 ЦК України, а тому вважає що вказані вимоги законодавства в у спірному договорі не виконані, у зв"язку із чим дає можливість лізингодавцю право визначати відповідальність наданої продукції або право по своєму тлумачити умови договору. З посиланням на вимоги п.14 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач вказував, що не визначення в оспорюваному договорі індивідуальних ознак предмета лізингу свідчить про несправедливість умов договру, що передбачено п.14 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Також позивач вказував, що у супереч вимог ст.808ЦК України, згідно п.п.2,4 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідач поклав усю відповідальність на позивача, що в цьому випадку свідчить про несправедливість умов Договору, а саме: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового не виконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобо"язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов"язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); надання можливості продавцю(виконанвцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв"язку з розірванням або невиконанням ним договру. Позивач вказував, що п.1.4. Договору передбачено право лізингоодержувача обирати продавця транспортного засобу, однак це не дає підстави робити висновок про відсутність такого права у лізингодавця, у зв"язку з чим дане положення договору не спростовує і не виправдовує покладення усих ризиків на лізингоодержувача і включення такої для лізингодавця. Позивач з посиланням на ст.ст.1,6,16 Закону України "Про фінансовий лізинг" ст.ст. 524,533,632,806ЦК України вказуав, що у п. 5.4. Договору зазначено, що у разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати авансового платежу лізингоодержувачем, останній повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмету лізингу лізингодавцем з метою відповідальності відсоткового розміру авансового платежу визначеного у Додатку №1 до цього Договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмету лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверенню не підлягає. Позивач з посиланням на пункти 8.3,8.8,8.12 Договору вказував, що відповідно до ст.524, ст. 533 ЦК України визначає, що зобов"язання виражене у гршовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначти грошовий еквівалент зобов"язання в іноземній валюті. Грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно спірного Договору лізигові платежі визначені у національній валюті України, еквівалент у іноземній валюті не визначався, а тому прив"язка до зміни курсу долара США чи евро по відношенню до української гривні не грунтується на вимогах закону. Позивач також вказував, що положення Договору свідчать про несправедливість умов, що визначені у п.п.4,5,11,13,ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прв споживачів" а саме нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмету лізингу, порядку перерахунку з одночаснм правом змінювати в односторонньому порядку ці умови надають право лише одному учаснику відносин прво на збільшеня платежів, вартості у формально правильній поведінці і призводить до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови. Також вказувв, що виконання зобов"язань забезпечено лише відповідальністю лізінгоодержувача (п.п.8.13,12.1,12.2,12.3,12.7,12.8,12.11-12.13) при цьому захисту прав лізингоодержувача від неналежного виконання договірних зобов"язань лізингодвцем умовами договору не передбачено взагалі, що підтверджує несправедливі умови визначені у п.п.4 і 5. ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прв споживачів". З посиланням на вимоги ч.6 ст.762 ЦК України позивач вказував, що положеннями п.8.7 Договору пердбачено, що лізингові платежі та/або інші платежі відповідно до цього Договру не зменшують та не припиняються під час технічного обслуговування, ремонту, модифікаціії предмета лізингу, або в іншому випадку. коли лізингоодержувач не може використовувати предмет лізингу за призначенням з будь-якої причини, які є несправедливими також у відповідності до п.16 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прв споживачів". Позивач вказував, що згідно п.2 ч.6 ст.18 Закону України "Про захист прв споживачів", у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаний недйсним у цілому. А тому просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, з посиланням на докази подані до справи та просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, надав письмові заперчення проти позову (а.с.42-56). Вказував, 25 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" (далі також - Відповідач) та [PERSON] (далі також - Позивач) було укладено Договір фінансового лізингу № 003413 (далі - Договір).На виконання Договору фінансового лізингу № 003413, Позивач 25 грудня 2015 року, згідно з Додатком № 1 до зазначеного Договору, що є його невід'ємною частиною, сплатив 15 700,00 грн. Комісії за організацію, згідно п. 8.2.1а ст. 8 Договору.Згідно ч.ч. З, 4 ст. 203 Цивільного кодексу України, - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі встановленій законом.Договір фінансового лізингу № 003413 вчинений у письмовій формі відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг", підписаний [PERSON] добровільно на кожному аркуші зазначеного Договору, в якому передбачені усі істотні умови, а тому не може бути визнаний судом недійсним, оскільки відсутні підстави недійсності правочину передбачені ст. 215 Цивільного кодексу України.Крім того 25 грудня 2015 року, Позивач також написав заяву про те, що він уважно прочитав та зрозумів умови Договору, а також позивач [PERSON] 25 грудня 2015 р. підписав заяву (для фізичної особи) на отримання фінансового лізингу, в якій вказано про марку, модель, та вартість Предмета Лізингу, котрий він самостійно обрав. Комісія за організацію в сумі 15 700,00 грн., що сплачена Позивачем відповідно до умов Договору відноситься до інших витрат, що безпосередньо пов'язані з виконанням Договору лізингу. Такі витрати передбачено ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг".Лізингоодержувач погодився з усіма умовами Договору під час його підписання і здійснив оплату Комісії за організацію саме за послугу з організації і оформлення Договору при його укладанні, та супроводження Договору протягом всього строку його дії, що визначено умовами Договору.Одночасно звертаємо увагу суду на те, що Позивач за вх. № 1897 від 30.12.2015 р. на адресу Відповідача надіслав заяву про розірвання Договору фінансового лізингу № 003413 від 25 грудня 2015 року, на підставі якої даний Договір є розірваним з 30.12.2015 р., що підтверджується листом за вих. № 102 від 19.01.2016 р. А відповідно до п. 12.12 ст. 12 Договору - у випадку розірвання даного Договору Лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі Предмета Лізингу, Лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми Авансового платежу. В такому випадку Комісія за організацію даного Договору Лізингоодержувачу не повертається. Відповідач вказує, що Цивільний кодекс України (ЦК України) у п. З ч. 1 ст. З прямо проголошує свободу договору однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Згідно статті 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, не передбачений цивільним законом, урегулювати у передбаченому законом договорі свої відносини, не врегульовані ним, а також відступити від положень закону і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України, - до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та Законом. Відповідач вказує,що Договір фінансового лізингу повинен відповідати вимогам статей ЦК України:параграфу 6 «Лізинг» глави 58 «Найм (оренда)»;параграфу 1 «Загальні положення про найм (оренду)» глави 58 «Найм (оренда)» Цивільного кодексу України та Закону України «Про фінансовий лізинг».Параграф 1 «Загальні положення про найм (оренду)» глави 58 «Найм (оренда)» містить 28 статей, де відсутнє жодне посилання на нотаріальне посвідчення договору лізингу. Відповідач вказував, що Глава 58 «Найм (оренда)» містить 6 параграфів, де зазначені похідні від оренди відносини, але вони є самостійними, не перетинаються при вчиненні та мають окреме регулювання. Відповідач вказує, що посилання, на норми ст. 799 Цивільного кодексу України, що міститься у параграфі 5 Цивільного кодексу України «Найм (оренда) транспортного засобу» глави 58 «Найм (оренда)», який не регулює відносини фінансового лізингу - є помилковим, оскільки об'єднання вже розмежованих Законом відносин у сукупне регулювання суперечить ст. 628 ЦК України та самій природі такого розмежування.Дана стаття регулює відносини, що виникають із найму (оренди) транспортного засобу, але, не зважаючи на схожість відносин найму (оренди) транспортного засобу та відносин фінансового лізингу - законодавством вони розділені, як такі, що мають окреме регулювання, крім того, у цих відносинах є спеціальний закон - Закон України «Про фінансовий лізинг».Тобто, спірні правовідносини врегульовані як загальними (Цивільний кодекс України), так і спеціальними нормами (Закон України «Про фінансовий лізинг»), які підлягають застосуванню у системному зв'язку. При цьому, спеціальні норми мають пріоритет у застосуванні над нормами загальної дії.Форму договору фінансового лізингу визначено окремою частиною статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», де однозначно вказано, що Договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Відповідач вказує, що виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права, законодавцем встановлено переважну дію спеціальної норми права при укладенні договору як фінансового лізингу, так і договорів лізингу, передбачених ст. 806 ЦК України, якою безпосередньо і врегульовано правові підстави та вимоги при укладенні договору фінансового лізингу. Проте оскільки такий договір містить елементи договорів найму, купівлі-продажу, поставки, то законодавець визначив, що правовідносини в сфері лізингу регулюються також з врахуванням загальних положень про оренду майна, купівлю-продаж, поставку, а не з врахуванням інших спеціальних норм, якими врегульовано питання укладення інших видів договорів одного типу договору (глава 58 Розділу III книги п'ятої ЦК України). Так, договір лізингу і договір найму транспортного засобу з фізичною особою є різними видами одного типу договору - договору найму, а тому до договору найму транспортного засобу не можуть бути застосовані положення про лізинг, як і до договору лізингу не можуть бути застосовані положення про договір найму транспортного засобу, хоча до кожного із зазначених договорів підлягають застосуванню загальні положення про найм, параграф 1 глави 58 ЦК України. З врахуванням викладеного, відповідач вказує, що до правовідносин фінансового лізингу не можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 628 ЦК України, які підлягають застосуванню при укладенні сторонами договорів, укладення яких не передбачено окремою нормою матеріального права, а сторони формують зміст договору з врахуванням елементів різних договорів, укладення яких передбачено різними нормами права. Отже, враховуючи, що відносини, пов'язані з лізингом, врегульовано спеціальними нормами права, які в силу закону підлягають застосуванню з врахуванням лише загальних положень за типами договорів купівлі-продажу, найму (оренди) та прокату, якими не передбачено обов'язкової нотаріальної форми, не підлягають врахуванню інші спеціальні положення за різновидами договорів одного типу договору, зокрема - договору найму транспортного засобу за участю фізичної особи. Відповідач вказує, що такої ж позиції притримується й Міністерство юстиції України, яка викладена у листі за вих. № 7865/4279-0-33-16/8 від 10.03.2016 р. (копія листа додається). З врахуванням викладеного, застосування судом при вирішенні спору до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 628 ЦК України щодо необхідності нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу транспортного засобу є безпідставним. (ухвали/рішення Апеляційній, судів м. Києва від 14.01.2016 р., Вінницької обл. від 08.01.2015 р., Львівської обл. від 20.01.2015 р., Рівненської обл. від 13.02.2015 р., Чернівецької від 28.01.2015р. та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2015р 11.03.2015р„ 12.03.2015р. та 24.12.2015р.) Щодо тверджень Позивача про те, що у Договорі не вказано індивідуальні ознаки Предмета Лізингу.Позивач стверджує, що Договір не містить чіткого визначення Предмета Лізингу, так як Предмет Договору Лізингу, а саме - транспортний засіб: автомобіль «Кепаиїї Ьодап» - єріччю, яка не визначена індивідуальними ознаками. Таке твердження Позивача не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне: Відповідач вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг", Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди.Вищевказані істотні умови Договору, що визначені спеціальним законом, містяться в самому Договорі та Додатках до нього. Так, Предмет Лізингу визначений - в п. 3.1 Договору, в Додатках № 1, № 2 та № 3 до Договору, а також Предмет Лізингу Позивачем був визначений та погоджений з менеджером компанії.Частиною 1 статті 3 Закону України «Про фінансовий лізин» встановлено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Відповідач вказує, що Додатком № 3 від 25 грудня 2015 р. до Договору (Специфікація) зазначена марка та модель Предмету Лізингу.Згідно Договору - замовлення Предмета Лізингу відбувається з моменту підписання Лізингоодержувачем Специфікації (Додаток № 3) та сплати Лізингоодержувачем на рахунок ь Лізингодавця Комісії за організацію і Авансового платежу у повному обсязі (п. 1.3 Договору). Після того як Лізингоодержувач виконає свої зобов'язання по Додатку № 1 до Договору, Лізингодавець зобов'язується придбати Предмет Лізингу та згідно з п. 5.1. Договору, після сплати Лізингодавцем Комісії за організацію. Авансового платежу. Комісії за Передачу Предмета Лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого Авансового платежу та Комісії за організацію на умовах викладених уп. 5.4 цього Договору, а також відшкодування платежів за реєстрацію та страхування Предмета Лізингу, передати у користування Предмет Лізингу Лізингоодержувачу. Відповідно до п. 5.6 Договору, - Лізингоодержувач зобов'язаний оглянути Предмет Лізингу в місці поставки протягом 3 (трьох) днів з моменту повідомлення його про адресу місця поставки. За результатами огляду в вищезазначений термін Лізингоодержувач та Лізингодавець підписують Акт приймання-передачі. Підписаний Акт приймання-передачі має засвідчувати повне прийняття Предмету Лізингу Лізингоодержувачем.У Акті приймання-передачі зазначаються усі індивідуальні ознаки Предмета Лізингу, а саме: найменування, тип, марка, модель, заводський номер, номер двигуна, колір і т.ін. Зазначене свідчить, що п. 3.1 Договору - «Предмет Лізингу» не порушує чинного законодавства України та не суперечить нормам Закону України «Про фінансовий лізинг». А транспортний засіб: автомобіль «Кепаиіі Ьо§ап» - є річчю яка визначена індивідуальними ознаками тому може бути Предметом Договору Лізингу. У зв'язку з вищенаведеними фактами Договір № 003413 містить усі істотні умови передбачені чинним законодавством України.Крім вищевказаних істотних умов Договір містить й інші умови, що не суперечать вимогам чинного законодавства України, а тому відсутні правові підстави для визнання Договору № 003055 недійсним, у зв'язку з відсутністю у ньому істотних умов, зокрема - індивідуальних ознак Предмета Лізингу (ухвала Апеляційного суду Запорізької обл. від 23.04.2015р. та ухвали ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.05.2015р.).. Щодо тверджень Позивача про те, що оскільки вибір продавця Предмета Лізингу за договором здійснює. Відповідач, то пункт 3.5 Договору суперечить ст. 808 ЦК України щодо солідарної відповідальності продавця і лізингодавця відносно якості, комплектності, справності Предмета Лізингу.Такі твердження вважаємо безпідставними, оскільки ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» укладає Договори фінансового лізингу і надає послуги непрямого лізингу у відповідності до ст. 806 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» та відповідно купує Предмет Лізингу до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов, що підтверджується укладеним Додатком № 3 до Договору (Специфікація).Доказом того, що укладений між сторонами Договір за видом є договором непрямого лізингу є заява на отримання фінансового лізингу, в якій визначено Предмет Лізингу за попереднім погодженням з Позивачем, а також підписаний Додаток № 3 до Договору (Специфікація) в якому також вказаний Предмет Лізингу визначений Позивачем. Відповідач вказує, що висновки Позивача про те, що вибір продавця Предмета Лізингу за договором здійснює Відповідач не відповідають дійсності, оскільки пунктом 1.4 Договору прямо вказано про те, що Лізингоодержувач має право самостійно обирати ТЗ (транспортний засіб) та продавця (постачальника) ТЗ і несе пов'язані з цим ризики. В такому випадку Лізингоодержувач подає Лізингодавцю письмову заяву із зазначенням назви продавця (постачальника). Враховуючи відсутність такої заяви Лізингоодержувача у додатках до Договору вбачається, що Позивач не скористався наданим правом обрати продавця (постачальника) Предмету Лізингу, а тому його твердження про визнання п. 3.5 Договору несправедливим є безпідставними. Щодо відповідальності відносно якості, комплектності, справності Предмета Лізингу, то згідно: п. 2.1 Договору - Продавець є відповідальним за гарантійними зобов'язаннями стосовно Предмету Лізингу; найменування, адреса та реквізити Продавця зазначаються в Акті приймання-передачі Предмета Лізингу; п. 5.6 Договору - Лізингоодержувач зобов'язаний оглянути Предмет Лізингу в місці поставки протягом 3 (трьох) днів з моменту повідомлення його про адресу місця поставки. За результатами огляду в вищезазначений термін Лізингоодержувач та Лізингодавець підписують Акт приймання-передачі. Підписаний Акт приймання-передачі має засвідчувати повне прийняття Предмету Лізингу Лізингоодержувачем; п. 5.8 Договору - У випадку наявності дефектів Предмета Лізингу, які роблять неможливою нормальну експлуатацію Предмета Лізингу, Лізингоодержувач та Лізингодавець мають право відмовитися від підписання Акту приймання-передачі, і Лізингодавець повинен замінити такий Предмет Лізингу. Відповідач вказував, що з вищенаведених положень Договору, Позивач під час прийняття Предмету Лізингу на протязі 3-ох днів зобов'язаний його оглянути, та у разі наявності дефектів може відмовитися від підписання Акту приймання-передачі, а Відповідач у такому випадку повинен замінити такий Предмет Лізингу. Тобто п. 5.8 Договору чітко визначено відповідальність. Відповідача перед Позивачем відносно якості, комплектності, справності Предмета Лізингу, а саме у вигляді заміни Предмета Лізингу.А тому висновки Позивача щодо невідповідності пункту 3.5 Договору вимогам ст. 808 ЦК України є безпідставними, (рішення Апеляційного суду Тернопільської обл. від 05.03.2015 р.). Щодо тверджень Позивача про те, що умови Договору суперечать п. 4 та п. 13 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому є несправедливим та підлягає визнанню недійсним.Однак, такі твердження Позивача є помилковими та не відповідають дійсності, оскільки відповідно до п. 4 та п. 13 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про:надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору;визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Відповідач вказував, що як вбачається з аналізу вищевикладених пунктів Закону, підставою для визнання умови договору несправедливою - є не встановлення у договорі умови про право Позивача на одержання відповідної компенсації V зв'язку з розірванням або невиконанням ним Договору, та не встановлення у договорі умови про право Позивача на розірвання договору у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.Таке право Позивача умовами договору передбачено п. 12.12 ст. 12 Договору, відповідно до якого - у випадку розірвання даного Договору Лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі Предмета Лізингу, Лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми Авансового платежу.Як вбачається зі змісту вказаного пункту Договору Позивач має право не лише розірвати договір зі своєї ініціативи, а й отримати компенсацію у зв'язку з його розірванням, а саме - Відповідач повертає сплачені Позивачем кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми Авансового платежу, (ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2015 р. та 19.02.2015 р.).Крім того, право Позивача розірвати Договір фінансового лізингу передбачено п. З ч. 1 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", відповідно до якого Лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках. Відповідач вважає, що право Позивача на розірвання Договору, та отримання компенсації у зв'язку з таким розірванням, передбачено як спеціальним законом, так і самим Договором, а тому вищезазначені твердження Позивача про недійсність умов Договору є безпідставними.. Щодо тверджень Позивача про те, що п. 8.12 Договору - індексація розміру лізингових платежів, в залежності від конвертації гривні в іноземну валюту та зміні ситуації на грошовому ринку, суперечить правовій природі Договору. Відповідач вважає, що такі твердження вважаємо безпідставними, оскільки ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» укладає Договори фінансового лізингу і надає послуги непрямого лізингу у відповідності до ст. 806 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» та відповідно купує Предмет Лізингу до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов, що підтверджується укладеним Додатком № 3 до Договору (Специфікація).За Договорами, що укладаються ТОВ «Лізингова компанія «Еталон», Предметом Лізингу є транспортні засоби (ТЗ): автомобілі, сільськогосподарська техніка, навісне обладнання, механізми тощо, які купуються останнім у офіційних дилерів таких транспортних засобів в Україні. Враховуючи те, що більшість транспортних засобів купуються та завозяться офіційними дилерами на територію України з за кордону, то відповідно в разі зміни курсу валюти, за яку їх було придбано, змінюється й вартість ТЗ у гривнях на території України, що відповідно відображається й на ціні Предмету Лізингу. Відповідач вказував, що згідно Додатку № 1 до Договору «Графік сплати Першого Лізингового Платежу» - сплата Авансового платежу (50 % вартості Предмета Лізингу) розраховується на 12 місяців, а замовлення (п. 1.3) та передача (п. 5.1) Лізингодавцем Предмета Лізингу відбувається після сплати Лізингоодержувачем Авансового платежу, який може бути сплачений як одноразово, так і рівними частинами щомісяця на протязі одного року, а тому положення про індексацію лізингових платежів було включено у Договір для того, щоб Лізингоодержувач мав на увазі, що вартість Предмету Лізингу до моменту придбання його Лізингодавцем може бути змінена з незалежних від ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» поважних причин. Вищевказане також підтверджується й наявністю в положеннях Договору пункту 5.4, що передбачає зміну вартості Предмета Лізингу, а тому вищевказані твердження Позивача є безпідставними, так як ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» ніяким чином не може впливати на збільшення чи зменшення валютного курсу на ринку України, та Відповідач вказував, що підставою для визнання умови договору несправедливою - є не встановлення у договорі умови про у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.Таке право Позивача умовами договору передбачено п. 12.12 ст. 12 Договору, відповідно до якого - у випадку розірвання даного Договору Лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі Предмета Лізингу, Лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми Авансового платежу. Як вбачається зі змісту вказаного пункту Договору Позивач має право не лише розірвати договір зі своєї ініціативи, а й отримати компенсацію у зв'язку з його розірванням, а саме - Відповідач повертає сплачені Позивачем кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми Авансового платежу, (ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2015 р. та 19.02.2015 р.). Відповідач зазначав, що право Позивача розірвати Договір фінансового лізингу передбачено п. З ч. 1 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", відповідно до якого Лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках. Враховуючи вищевикладене вбачається, що право Позивача на розірвання Договору, та отримання компенсації у зв'язку з таким розірванням, передбачено як спеціальним законом, так і самим Договором, а тому вищезазначені твердження Позивача про недійсність умов Договору є безпідставними. Відповідач вказує, що твердження Позивача про те, що п. 8.12 Договору - індексація розміру лізингових платежів, в залежності від конвертації гривні в іноземну валюту та зміні ситуації на грошовому ринку, суперечить правовій природі Договору. Відповідач твердження позтивача вважає безпідставними, оскільки ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» укладає Договори фінансового лізингу і надає послуги непрямого лізингу у відповідності до ст. 806 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» та відповідно купує Предмет Лізингу до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов, що підтверджується укладеним Додатком № 3 до Договору (Специфікація). Відповідач вказував, що за Договорами, що укладаються ТОВ «Лізингова компанія «Еталон», Предметом Лізингу є транспортні засоби (ТЗ): автомобілі, сільськогосподарська техніка, навісне обладнання, механізми тощо, які купуються останнім у офіційних дилерів таких транспортних засобів в Україні. Враховуючи те, що більшість транспортних засобів купуються та завозяться офіційними дилерами на територію України з за кордону, то відповідно в разі зміни курсу валюти, за яку їх було придбано, змінюється й вартість ТЗ у гривнях на території України, що відповідно відображається й на ціні Предмету Лізингу.Враховуючи те, що згідно Додатку № 1 до Договору «Графік сплати Першого Лізингового Платежу» - сплата Авансового платежу (50 % вартості Предмета Лізингу) розраховується на 12 місяців, а замовлення (п. 1.3) та передача (п. 5.1) Лізингодавцем Предмета Лізингу відбувається після сплати Лізингоодержувачем Авансового платежу, який може бути сплачений як одноразово, так і рівними частинами щомісяця на протязі одного року, а тому положення про індексацію лізингових платежів було включено у Договір для того, щоб Лізингоодержувач мав на увазі, що вартість Предмету Лізингу до моменту придбання його Лізингодавцем може бути змінена з незалежних від ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» поважних причин. Вищевказане також підтверджується й наявністю в положеннях Договору пункту 5.4, що передбачає зміну вартості Предмета Лізингу, а тому вищевказані твердження Позивача є безпідставними, так як ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» ніяким чином не може впливати на збільшення чи зменшення валютного курсу на ринку України, та «У разі зміни розмірів Лізингових платежів Лізингодавець та Лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного Договору, а також на вимогу Лізингодавця підписують акт коригування вартості Предмета Лізингу. У разі відмови Лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості Предмета лізингу Лізингодавець має право розірвати даний Договір, після чого Лізингоодержувач зобов'язаний повернути Лізингодавцю Предмет Лізингу протягом 5 (п'яти) діб з моменту отримання від Лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають.Частиною 2 статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що Лізингові платежі можуть включати:а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;в) компенсацію відсотків за кредитом;г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.Відносини, що виникають за договором фінансового лізингу, згідно ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей встановлених цим Законом. Відповідач вказував, що за своєю правовою природою, договір фінансового лізингу є похідним від договору оренди. Проте, є і відмінності, які виокремили дані відносини у окремий шостий параграф глави 58 Цивільного кодексу України, зокрема, включення до лізингових платежів суми, яка відшкодовує частину вартості Предмета Лізингу (п. а, ч. 2, ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг»).Тобто, кінцевою стадією відносин Лізингу - є передача Предмета Лізингу у власність Лізингоодержувачу.Отже, Договір фінансового Лізингу містить складові як відносин купівлі-продажу (сума, яка відшкодовує частину вартості Предмета Лізингу), так і відносин оренди (винагорода Лізингодавцю за отримане у Лізинг майно).При розірванні Договору фінансового лізингу та поверненні Предмета Лізингу - сума, яка відшкодовує частину вартості Предмета Лізингу, тобто складова відносин купівлі- продажу повинна бути повернута.Таким чином, Лізингодавець, при настанні умов, передбачених п. 8.13 та при поверненні Предмета Лізингу Лізингоодержувачем, повинен повернути грошові кошти, які частково відшкодовували вартість Предмета Лізингу з урахуванням стану повернутого Предмету Лізингу та фізичного зносу, що визначається шляхом здійснення амортизаційних відрахувань. Решта лізингових платежів поверненню не підлягає. Відповідач вказує, що говорити про несправедливість п. 8.15 - неможливо, оскільки він відповідає як Закону України «Про захист прав споживачів» так і іншим нормативно-правовим актам України. Потрібно зазначити, що:Викладена позиція - є офіційною позицією ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» щодо тлумачення п.п. 8.3-8.13 ДоговоруПозивач до Відповідача з приводу роз'яснення застосування п.п. 8.3-8.13 Договору не звертався, що говорить про те, що він шукає привід не виконувати зобов'язання по Договору.Настання обставин, передбачених п.п. 8.3-8.13 Договору нічим не зумовлено та, наразі, відсутні об'єктивні причини для їх настання.Дія п.п. 8.3-8.13 Договору може відбуватися тільки у разі:Отримання Лізингоодержувачем Предмета Лізингу;Виключних випадках. 5. Позивач зобов'язання по Договору не виконав. Відповідач вказує, що припущеннями та вільним трактуванням умов Договору на свій розсуд - Позивач намагається виправдати невиконання взятих на себе зобов'язань по Договору. Відповідач вказує, щодо тверджень Позивача про те, що умовами Договору не передбачена відповідальність Лізингодавця за невиконання його умов.Такі твердження Позивача є безпідставними та такими, що вводять суд в оману, оскільки умовами договору передбачено не лише відповідальність Лізингоодержувача, а й Лізингодавця за невиконання його умов.Так, відповідно до п. 12.1 Договору, у випадку не надання Лізингодавцем Лізингоодержувачу Предмета Лізингу, визначеного в Специфікації (Додаток 3 до цього Договору) у термін, що перевищує 30 календарних днів, від строку, вказаного в п. 5.1 цього Договору, Лізингоодержувач має право відмовитись від даного Договору в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це Лізингодавця. В такому випадку Лізингоодержувачу повертаються всі перераховані ним кошти та додатково сплачується штраф у розмірі 10% від вартості Предмету Лізингу. Виходячи з положень даного пункту Договору вбачається, що права Позивач у разі невиконання умов Договору Відповідачем захищені відповідальністю останнього, а саме поверненням всіх сплачених Позивачем за Договором коштів, а також сплатою штрафу у розмірі 10% від вартості Предмету Лізингу.Не відповідають дійсності твердження Позивача про те, що умови пункту 8.7 Договору суперечать вимогам ч. 6 ст. 762 ЦК України Відповідач вказує, що згідно заявлених позовних вимог Позивач стверджує, що пункт 8.7 Договору суперечать ч. 6 ст. 762 ЦК України, та зазначеними умовами спірного договору порушується його право на звільнення від сплати лізингових платежів у випадку неможливості використання Предмету Лізингу, яке закріплене в ч. 6 ст. 762 ЦК України, є безпідставними, оскільки зазначені умови договору визначені з урахуванням ст. 6 ЦК України, а також містять в собі перелік умов за наявності яких виконання договірних зобов'язань в частині сплати платежів залишаються чинними (ухвала Апеляційного суду Херсонської обл. від 02.02.2015р.). Відповідач вважає, що умови пункту 8.7 Договору регулюють правовідносини сторін, які складаються між ними після виконання Відповідачем обов'язку щодо придбання та передачі у користування Предмета Лізингу Позивачу. Неможливість сплати щомісячних лізингових платежів Позивачем, після отримання ним у користування Предмета Лізингу, призводить лише де невиконання Позивачем умов Договору та порушення прав Відповідача на отримання лізингових платежів за користування Предметом Лізингу. А відшкодовувати або зменшувати суми лізингових платежів у зв'язку з можливою перервою в експлуатації Предмета Лізингу, після передачі його у користування Позивачу, є неможливим, так як після здійснення такої передачі відповідальність за стан Предмету Лізингу та можливість його експлуатації лежить лише на Лізингоодержувачу - тобто Позивачу. Відповідач вважає, що умови пункту 8.7 Договору не суперечать ч. 6 ст. 762 ЦК України, так як регулюють зобов'язання Позивача, після того коли Відповідач взяті на себе зобов'язання за Договором вже виконав. Щодо тверджень Позивача про те, що умови Договору є несправедливими та такими, що суперечать принципу добросовісності і створюють істотний дисбаланс прав та обов'язків.Так, в укладеному між Сторонами Договорі фінансового лізингу № 003413 від 25 грудня 2015 року не містяться несправедливі умови, а тому твердження Позивача про наявність таких умов у Договорі є необгрунтованим та такими, що не відповідають дійсності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", - Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідач вказує, що якщо проаналізувати умови Договору то вбачається, що у даному випадку не відбулося дисбалансу договірних прав між Сторонами чи порушення принципу добросовісності і створюють істотний дисбаланс прав та обов'язків, оскільки у Договорі немає обов'язків Лізингоодержувача, які спричиняють чи могли спричинити шкоду останньому. Умови Договору є прозорими і відповідають чинному Законодавству України. Договір, укладений між Сторонами не містить несправедливих умов, тому не може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України, - Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, - Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідач вказував, що відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, - Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Також, 25 грудня 2015 року, Позивач також написав заяву про те, що він уважно прочитав та зрозумів умови Договору, а також [PERSON] 25 грудня 2015 р. підписав заяву (для фізичної особи) на отримання фінансового лізингу, в якій вказано про марку, модель, та вартість Предмета Лізингу, котрий він самостійно обрав.Враховуючи те, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. б ч. 1 ст. З, ч. З ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов 'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві, - однак Позивачем не доведено про одночасну наявність таких ознак, а тому Відповідач вважає, що підстави для визнання Договору фінансового лізингу недійсним - відсутні (ухвала Апеляційного суду Херсонської обл. від 02.02.2015 р., ухвали Апеляційних судів Хмельницької, Чернівецької, Рівненської областей, м. Києва та ВСС України).Щодо відсутності у Договорі істотного дисбалансу прав та обов'язків - зазначені у Договорі права та обов'язки сторін, їх кількість не суперечить положенням ст.ст. 10, 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», де визначено загальні права та обов'язки лізингодавця і лізингоодержувача. Крім того, у ч. З ст. 10 та у ч. 4 ст. 11 зазначеного Закону вказано, що лізингодавець, лізингоодержувач можуть мати інші права та обов'язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів (ухвала Апеляційного суду Хмельницької обл. від 27.01.2015р.). Відповідач вказував, що Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ЕТАЛОН" та [PERSON] було досягнуто згоди щодо Предмета Договору, додержано усіх істотних умов визначених Законом.Посилання на те, що положення договору є несправедливими і завдають шкоди Позивачу не відповідає дійсності і не підтверджується викладеними у позові поясненнями, а тим більше доказами. Позов спрямований на наведення необ'єктивних тлумачень, що суперечать чинному законодавству України.А тому вважає, що Договір фінансового лізингу укладений з [PERSON] вчинений з дотриманням норм Цивільного кодексу України, Закону України "Про фінансовий лізинг", Закону України «Про захист прав споживачів», містить основні істотні умови, встановлені законом, вчинений у письмовій формі, а тому не може бути визнаний судом недійсними у встановленому законом порядку. та вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на які він посилається як на підставу своїх доводів і заперечень, та які доводять обґрунтованість його позовних вимог і можуть бути враховані судом. Відповіднодо ст 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, крім випадів встановених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 6 ч. ст. 119 ЦПК України передбачає, що позовна заява має містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Дослідивши письмові докази подані сторонами у справі, пояснень сторін у справі суд дійшов висновку про задовлення позову, оскільки доводи на які посилався позивач у судовому зсіданні знайшли свої підтвердження в ході розгляду справи, оскільки для визначення умов договору несправедливим необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов"язків і завдають шкоди споживачеві, а тому суд погоджується із твердженнями позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved