Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивує тим, що 19 березня 2012 року померла [PERSON], після смерті смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно- цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Я. Мудрого, 125 в м. Бершадь Вінницької області, присадибну земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по вул. Я. Мудрого, 125 в м. Бершадь та земельну ділянку площею 0,12 га , для ведення садівництва . Право власності на вищезазначений житловий будинок [PERSON] набула при житті на підставі Закону України "Про Власність" (який діяв на час виникнення спірних правовідносин). Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON] і спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно , що належало [PERSON] їй було відмовлено у зв'язку з тим, що [PERSON] при житті не оформила право власності на належне їй майно. Оскільки відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно позбавляє її можливості належним чином оформитися в правах спадкоємця, вона звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом, право приватної на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], яка померла 19.03.2012 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася , надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] міської ради - [PERSON] в судове засідання не з"явилася , надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги визнала і просить слухати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено , що 19 березня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 225479 виданим 19.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] РУЮ. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно -цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Я. Мудрого, 125 в м. Бершадь Вінницької області, присадибну земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по вул. Я. Мудрого, 125 в м. Бершадь та земельну ділянку площею 0,12 га , для ведення садівництва . За життя [PERSON] зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповіла позивачці [PERSON] що підтверджується копією заповіту вчиненого [PERSON]М 24.09.2008 року, посвідченого секретарем виконкому Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 701. Інших спадкоємців ні за законом , ні за заповітом не має. Судом встановлено, що позивачка [PERSON]. спадщину прийняла, звернувшись, у визначений законом строк, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 04.05.2016 року позивачці було відмовлено у видачі на її ім"я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований в м. Бершадь вул. Я. Мудрого (колишня Леніна), 125 Вінницької області, після смерті [PERSON] яка померла 19.03.2012 року, оскільки нею не було пред'явлено належно оформлений правовстановлюючий документ на спадкове майно. Правовідносини, що виникли між сторонами є цивільно - правовими, а тому регулюються нормами Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилась після 01.01.2004 року. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Зі змісту ст.ст.1223, 1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В силу ст.ст.1268-1270 ЦК України, позивач повинен прийняти спадщину у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.г. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності . Зібрані у справі докази свідчать про те, що при житті [PERSON] володіла, користувалася та розпоряджалася житловим будинком, який має намір успадкувати позивачка, тобто, що він перебував у її власності, право власності зареєстроване за нею, згідно вимог діючого на той момент законодавства, що підтверджується довідкою [PERSON] міської ради Вінницької області № 978 від 19.05.2016 року. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачкою доведено обставини викладені нею у позовній заяві належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону та підлягають до задоволення. Крім цього, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1223, 1225, 1233, 1234, 1235, 1268 -1270, ЦК України,

Outcome: approved