Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури. Посилається на те, що вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11.06.2008 року був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та засуджений до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік та на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін на один рік. Апеляційним судом Київської області було скасовано вирок, справу направлено на новий розгляд. 17 січня 2015 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області було винесено вирок, відповідно до якого винним визнано в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], о позивача [PERSON] було виправдано. Апеляційним судом Київської області 16 травня 2012 року вирок по вище згаданій справі було залишено без змін. Ухвалою від 13.11.2014 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30.01.2014 року залишено без змін. Таким чином позивач заначає у свої позовні заяві, що йому спричинена як матеріальна та моральна шкода через те що у період з 26 липня 2007 року по 16 травня 2012 року, незаконно знаходився під кримінальним переслідуванням, внаслідок незаконного необґрунтованого та безпідставного пред"явлення позивачу обвинувачення в скоєнні тяжкого злочину, що призвели до смерті людини. Позивач заначає що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та тривалого перебування під слідством позивачу, на його твердження, було завдано значних душевних страждань, які виразилися, зокрема, в руйнуванні життєвих планів, негативному впливі на честь, гідність та ділову репутацію, що змушувало позивача докладати багато зусиль для організації свого життя. У зв"язку із чим позивач з урахуванням зменшення позовних вимог, просить суд стягнути з державного бюджету на його користь спричинену йому незаконним засудженням моральну шкоду в сумі 87 696 грн. та витрати пов"язаних з отриманням юридичної допомоги в сумі 6 500 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди в сумі 87 696 грн., а від вимоги про стягнення витрат пов"язаних із отриманням юридичної допомоги в сумі 6 500 грн. Також пояснив суду, що в зв'язку із незаконним засудженням позивача йому спричинена як матеріальна, так і моральна шкода Дав пояснення, які викладені в позовній заяві, заначивши що позов обгрунтований відповідно до ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури суду". Представник прокуратури Переяслав-Хмельницької міжрайонної прокуратури Київської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на пояснення які долучені до матеріалів справи в ході судового розгляду. Представник Прокуратури Київської області в судовому засідання позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, так як позивач змінював покази. Представник Переяслав-Хмельницької МРВ ГУ МВС України в Київської області позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, як неогрунтоваий. Представник Державної казначейської служби України позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити надавши свої заперечення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, та вбачається з матеріалів кримінальної справи № 1-2/12, вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2008 року [PERSON] було визнано винним і засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобами на один рік. Ухвалою апеляційного суду Київської області даний вирок було скасовано, а справу направлено на новій розгляд. 17 січня 2012 року вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області в рамках кримінальної справи № 1-2/12 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України, [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, [PERSON] виправдано у зв"язку із відсутністю в його діях складу злочину, та скасовано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, та скасовано постанову про накладення арешту на майно. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи № 1-2/12, позивач [PERSON] перебував під слідством, було застосовано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, згодом було пред"явлено обвинувачення та притягнено до кримінальної відповідальності. Згідно ч.ч.1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Підстави, порядок і розмір вищевказаної шкоди визначений Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної Прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року (із змінами та доповненнями внесеними наказом № 14/5/6/52 від 03.04.1998 року). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у разі постановлення виправдувального вироку суду. Пунктами 3 і 5 ч.1 ст.3 цього ж Закону та п.7 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" передбачено відшкодування шкоди у вигляді судових витрат та у вигляді моральної шкоди. Частиною 1 ст.4 вказаного Закону передбачено порядок відшкодування шкоди, визначеної п.п.3, 5 ст.3 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету. Згідно ч.ч.5, 6 ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" та абз.1, 2 п.17 Положення, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Абзацами 5-7 п.17 Положення передбачено, що розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з ч. 3 ст.13 вищевказаного Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Абзацом 2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Суд вважає доведеним те, що позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, при цьому, моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, слідства, прокуратури, суду, оскільки мається виправдувальний вирок суду відносно позивача, незаконність його перебування під слідством та судом встановлено цим вироком. Проте, щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з часу незаконного перебування під слідством та судом позивача [PERSON], а саме з 26.07.2007 року ( пред"явлення обвинувачення) по 13.11.2014 року ( винесення судом касаційної інстанції про його виправдання ), та враховує при визначенні розміру моральної шкоди позбавлення позивача можливостей у повному обсязі реалізувати ним свої звички і бажання, оскільки відносно нього був обраний запобіжний захід, який обмежував його пересування, право виїзду за межі міста, країни, не виконання ним своїх батьківських та подружніх обов'язків, втрата заробітку. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки сторони звільненні від сплати судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial