Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Шлях» про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання незаконними свідоцтва, визнання недійсним договору та звільнення земельної ділянки. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2021 року у задоволенні Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа: Обслуговуючий кооператив «Шлях» про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання незаконними свідоцтва, визнання недійсним договору та звільнення земельної ділянки відмовлено у повному обсязі. 06 липня 2021 року представник відповідача\~ [PERSON] адвокат Волканов Є.В.. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі. В заяві адвокат представник відповідача\~ [PERSON] адвокат Волканов Є.В просить стягнути з позивача Приморської окружної прокуратури міста Одеси на користь відповідача [PERSON] витрати на правову (правничу) допомогу адвоката у розмірі 9000,00 грн. Ухвалою Приморського районного від 14 липня 2021 року заяву представника відповідача прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви на 20 липня 2021 року. У судове засідання призначене на 20 липня 2021 року сторони не з`явився, про дату та час судового засідання сторони сповіщенні належним чином. Так, представник позивача [PERSON] сповіщена про дату та час судового засідання про що свідчить розписка про сповіщення наступної дати судового засідання по справі № 522/13422/20 від 19.07.2021 року. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2021 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом досліджені надані стороною відповідача адвокатом Волкановим Є.В. докази на підтвердження понесених відповідачем судових витрат, а саме: ?Копія договору про надання правової допомоги № 1 від 21.12.2020 р. ?Копія додаткової угоди № 1 від 21.12.2020 р. до договору про надання правової допомоги № 1 від 21.12.2020 р. ?Копія акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 01.07.2021 року. ?Копія рахунку № 1 від 01.07.2021 року. ?Копія квитанції № 1 від 01.07.2021 про отримання коштів. З досліджених матеріалів цивільної справи № 522/13422/20 вбачається, що адвокат Волканов Є.В. приймав участь в розгляді даної справи як представник відповідача Волканової В.М., повноваження підтверджені ордером серії ОД № 606841 від 23.12.2020 року, який додано до матеріалів справи. Так, відповідно до п.1.1 Договору про надання правової допомоги від 21 грудня 2020 року Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання правової допомоги, розмір якого передбачений Додатковою угодою, яка являється невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.3.3. Клієнт зобов`язаний оплатити або доручити іншій особі здійснити оплату правової допомоги Адвоката згідно з цим Договором. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва за надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, представник позивача будучи належним чином сповіщеним про дату та час судового засідання не надав до суду заперечень щодо сум стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Окрім того, при ухваленні додаткового рішення суд приймає до уваги додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду по справі N 755/9215/15-ц від 19.02.2020 року, провадження N 14-382цс19, в якої висловлена правова позиція щодо вирішення питання про розподіл судових витрат між учасниками справи. На підставі викладеного, дослідивши надані стороною відповідача докази щодо понесених витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі №522/13422/20 в частині стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] судових витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Outcome: approved