Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є батьком малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . Матір`ю [PERSON] є відповідачка - [PERSON] , з якою з червня 2012 року вони разом не мешкають та донька залишилась проживати з матір`ю. Шлюб між ними не укладався. Деякий час після червня 2012 року відповідачка дозволяла позивачу зустрічатися з донькою, брати її на вихідні, на прогулянки протягом однієї години та серед неділі з тим же терміном знаходження разом. На протязі всього часу він приймав участь в лікуванні доньки, купував одяг та інше. З початку 2013 року [PERSON] повністю усунула його від спілкування з донькою та не давала йому можливості приймати участь у житті дитини. 15.04.2013 року в зв`язку з виниклими перешкодами в спілкуванні з донькою позивач був змушений звернутися з заявою до Служби у справах дітей при виконавчому комітеті Жовтневої районної у м. Луганську ради з проханням встановити графік його спілкування з донькою - [PERSON] 09.09.2013 року Департаментом Луганської міської ради у справах дітей та сім`ї складено висновок про визначення позивачу участі у вихованні та порядку побачення з малолітньою донькою. Однак, відповідачка рекомендації визначені у висновку зазначеної комісії не виконувала, та продовжувала ігнорувати прохання щодо спілкування з дитиною. Після початку проведення антитерористичної операції на території Луганської області відповідачка вивезла дитину в невідомому напрямку, навіть не повідомивши до якого саме населеного пункту вони переїжджають, чим позбавила позивача прав на спілкування з дитиною. Після спливу часу позивач отримав позовну заяву про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів та саме з позовної заяви йому стало відомо, що відповідачка разом з його дитиною зареєстрована за адресою [ADDRESS] (відповідно до Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи). Одразу ж, як йому стало відомо місцезнаходження дитини, він поїхав до м. Запоріжжя за вказаною вище адресою, однак за зазначеною адресою а ні відповідачка, а ні його доньки не було. Відповідно до адвокатських запитів, направлених представником по справі, стало відомо що з 15.01.2016 року по теперішній час, донька позивача відвідує дошкільний навчальний заклад № 346 в м. Києві. Користуючись своїм правом на спілкування зі своєю дитиною позивач прийшов до вказаного вище дитячого садочка, щоб побачити свою доньку, однак, про цей випадок дізналася відповідачка та з того часу [PERSON] більше у ДНЗ не з`являлася. Ввважає, що дії відповідачки свідчать про умисне порушення його прав щодо спілкування з дитиною, участі в вихованні доньки, її розвитку, порушення інтересів дитини. У зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , встановити участь у вихованні доньки згідно висновку Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім`ї від 09.09.2013 року. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання 31.03.2021 та 22.04.2021 не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також телефонограмою. Поштові відправлення, направлені за місцем фактичного проживання відповідачки як внутрішньо переміщеної особи, повернуті до суду з відмітками "адресат відсутній". Причин неявки суду відповідачка не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Представник третьої особи - органу опіки та піклування адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. 22.04.2021 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріли справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с.9). Згідно висновку від 09.09.2013 Департамент Луганської міської ради у справах дітей та сім`ї вважає за доцільне визначити [PERSON] участь у вихованні та порядок побачення з малолітньою дочкою [PERSON] : перша та третя субота кожного місяця з 09.00 год. по 12.00 год.; друга та четверта неділя кожного місяця з 15.00 год. по 18.00 год. з правом спілкування за місцем проживання [PERSON] з врахуванням режиму дня дитини (т. 1 а.с. 8). Відповідно до характеристики, наданої КЗ "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 345 комбінованого типу Харківської міської ради" від 05.12.2016, [PERSON] відвідувала даний навчальний заклад з 13.07.2015 по 21.01.2016. За час відвідування садка батько дитини [PERSON] дитиною не займався, за дитиною не приходив та не цікавився нею (т. а.с. 11). Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06.11.2017 по цивільній справі №332/3504/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його доньки [PERSON] та стягнуто аліменти на корить [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.10.2016 до повноліття дитини (т.1 а.с. 76). Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 15.05.2018 рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2017 №332/3504/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] скасоване та у задоволенні позовних вимог відмовлено (т.1 а.с. 155-157). Відповідно до думки спеціаліста - завідуючої кафедри психології, кандидата психологічних наук, доцента Губи Н.А. в процесі спілкування з [PERSON] були виявлені теплі емоційні відносини з матір`ю [PERSON] та [PERSON] , якого вона вважає своїм татом. Повідомлення [PERSON] інформації про те, що в неї є інший батько, якого вона не знає і не пам`ятає, може нашкодити її психологічному благополуччю (т.1 а.с. 247-250). [PERSON] 02.11.2017 звернувся з заявою до Служби в справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації щодо усунення перешкод у спілкуванні з донькою ( т.2 а.с.115-116). З висновку за результатами перевірки матеріалів ЄО № 67720 від 24.09.2017 вбачається, що [PERSON] 24.09.2017 звернувся до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві з заявою щодо невиконання [PERSON] висновку від 09.09.2013 Департамент Луганської міської ради у справах дітей та сім`ї (т.2 а.с.117-118). Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 16.11.2020 постановлено витребувати у органу опіки та піклування адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради висновок органу опіки та піклування за місцем проживання дитини [PERSON] про способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною. Як вбачається з матеріалів справи органу опіки та піклування адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради висновок органу опіки та піклування за місцем проживання дитини [PERSON] про способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною суду не надав, проте ухвалу суду отримав та всі судові повістки також отримав. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Дані положення законодавства повністю знайшли відображення і з Положеннями Конвенції ООН " Про права дитини" від 20 листопада 1989 року. Згідно вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі ст. 151 ч.ч.1,3 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Стаття 52 Конституції України вказує на те, що форми та методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації з прав дитини від 20.11.1959 року та Закону України «Про охорону дитинства». За вимогами ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Від спільного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після припинення шлюбних відносин між сторонами залишилися проживати разом з матір`ю. Відповідачка ухиляється від участі позивача у вихованні дитини та спілкуванню з нею, в зв`язку з чим починаючи з вересня 2013 року у сторін виник спір з даного приводу. Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак, у зв`язку з початком військових дій на території м. Луганська відповідачка змінила як своє місце проживання так і дитини, переїхавши до м. Запоріжжя, не повідомивши позивача про фактичне місце їх перебування. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка разом з дитиною неодноразово змінювала місце фактичного проживання без відома батька дитини. Останнім відомим місцем проживання відповідачки є м. Харків. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. При встановленні судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини. Висновком Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім`ї від 09.09.2013 визначено участь батька [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість участі у вихованні та порядок побачення з малолітньою дочкою [PERSON] : перша та третя субота кожного місяця з 09.00 год. по 12.00 год.; друга та четверта неділя кожного місяця з 15.00 год. по 18.00 год. з правом спілкування за місцем проживання [PERSON] з врахуванням режиму дня дитини. Проте, вищезазначений висновок Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім`ї від 09.09.2013 відповідачка не виконувала. Зважаючи на те, що мати малолітньої [PERSON] , [INFO] , з якою вона мешкає, чинить позивачеві перешкоди у спілкуванні з донькою, ухиляючись від виконання висновку органу опіки та піклування, яким визначено способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, без погодження з позивачем змінює місце проживання та перебування дитини, суд приходить до висновку про необхідність усунення перешкод батьку [PERSON] у спілкуванні з донькою шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачеві у спілкуванні з дитиною. Щодо позовних вимог в частині встановлення участі [PERSON] у вихованні доньки згідно висновку Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім`ї від 09.09.2013, то в цій частині суд зазначає наступне. За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і принаймні в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, в також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім`ї від 09.09.2013 встановлено дні спілкування позивача з донькою, а саме: перша та третя субота кожного місяця з 09.00 год. по 12.00 год.; друга та четверта неділя кожного місяця з 15.00 год. по 18.00 год. з правом спілкування за місцем проживання [PERSON] з врахуванням режиму дня дитини. Згідно матеріалів справи орган опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини - Орган опіки та піклування адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради висновок про способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною суду не надав. Однак, згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Департамент Луганської міської ради у справах дітей та сім`ї, надаючи висновок щодо визначення часу спілкування дитини з батьком, не визначив необхідності присутності матері під час зустрічей батька з малолітньою. У матеріалах справи відсутні дані щодо негативного впливу батька на розвиток дитини, наявність такого впливу не підтверджено відповідними доказами. З матеріалів справи вбачається наявність непорозуміння сторін щодо участі у вихованні дитини. Разом з тим, національні і європейські норми права визначають право дитини, яка розлучається з одним із батьків, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти. Вік [PERSON] - повних 9 років, що свідчить про досягнення дитиною певного ступеня розвитку, який дозволяє їй перебувати окремо від матері, але під наглядом дорослої людини певний проміжок часу, що не може завдати дитині істотної шкоди. Враховуючи, що відповідачка постійно змінює місце проживання, не дає можливості позивачеві спілкуватися з донькою, між сторонами склалися неприязні стосунки, суд вважає, що донька через неправомірну поведінку матері, віддалилася від батька, з метою адаптації дитини такі зустрічі доцільно проводити з матір`ю, проте в подальшому такі зустрічі мають бути без присутності останньої, в тому числі за місцем проживання позивача, з метою надання можливості батьку відновити контакт з донькою, та забезпечити їм комфортне спокійне спілкування без впливу матері. Такий спосіб участі батька у спілкуванні з дітьми не зашкодить їй, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси дитини, повністю відповідатиме можливості дитини у повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток і дасть змогу урівноважити її психоемоційний стан. Отже, виходячи з інтересів дитини, враховуючи обставини справи, а також вік дитини, психологічний стан дитини, відсутність спілкування з батьком тривалий час та з урахуванням висновку Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім`ї від 09.09.2013 слід визначити такий спосіб участі батька - [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] : перші шість місяців після набрання судовим рішенням законної сили у формі зустрічей першу та третю суботу кожного місяця з 09.00 год. по 12.00 год., другу та четверту неділю кожного місяця з 15.00 год. по 18.00 год. в присутності матері [PERSON] ; в подальшому - першу та третю суботу кожного місяця з 09.00 год. по 12.00 год., другу та четверту неділю кожного місяця з 15.00 год. по 18.00 год. в тому числі за місцем проживання [PERSON] без присутності матері [PERSON] та за умови дотримання [PERSON] режиму дня та харчування дитини та з обов`язковим поверненням доньки до місця її проживання з матір`ю. Такий спосіб участі позивача у вихованні доньки відповідає інтересам малолітньої [PERSON] , дозволяє налагодити психологічний контакт дитини з батьком, але за допомогою матері та не порушує звичайних для дитини умов життя та склавшогося розпорядку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною. На підставі викладеного та

Outcome: partial