Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, мотивуючи позов тим, що в період з 25.07.2001 року по 17.12.2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON]. Рішенням суду малолітню доньку залишено на проживання з позивачкою. Відповідач протягом тривалого часу не виконує обов"язку щодо утримання своєї дитини, у будь-який спосіб не приймає участі у її вихованні чи утриманні. Оскільки, позивачці не відоме місце роботи відповідача, то вважає, що аліменти підлягають до стягнення у твердій грошовій сумі. На період спільного проживання, відповідач займався підприємницькою діяльністю у сфері реалізації сільськогосподарської техніки, позивачці достовірно відомо, що він є матеріально забезпеченою особою, та може сплачувати аліменти на утримання доньки по 5 000,00 грн. щомісячно, адже саме така сума складає витрати на дитину. А тому, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно в розмірі по 5 000 грн. до досягнення нею повноліття. 04.09.2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково в розмірі 3 000,00 грн., мотивуючи тим, що після розірвання шлюбу він приймав участь в утриманні доньки, що частково підтверджується квитанціями про переказ коштів. Відповідач є директором ТОВ "ТРАНСТЯЖМАШ", про що відомо і позивачці та свідчить про наявність постійного доходу. Що стосується обгрунтування позивачки про розмір її витрат на утримання доньки, то надані нею чеки свідчать про те, що куплені речі не є речами першої необхідності та свідчать про гарний та більш ніж достатній матеріальний стан позивачки, якщо вона мала змогу витратити лише за один місяць суму в розмірі 63 781 грн. лише на речі. Щодо нерухомого майна, на яке посилається позивачка, то відповідачу у відповідності до свідоцтва про право на спадщину належить 1/3 частина від 1/2 частини нежитлової будівні загальною площею 284,3 кв.м., розташованої у м.Валки Харківської області, а двохкімнатна квартира [NUMBER] загальною площею 107,8 кв.м. розташована у [ADDRESS] була продана відповідачем ще у 2008 році, що підтверджується договором купівлі-продажу. У відповідності до довідки про доходи, розмір заробітньої плати відповідача становить 3 723,00 грн., а тому, на підставі наведеного, просив визначити розмір аліментів на утримання доньки по 3 000,00 грн. щомісячно (а.с.50-52). Представник позивачки адвокат Кінаш М.А. подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила задоволити (а.с.80). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 79). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Згідно копії повторного свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 19.05.2017 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). У відповідності до копії рішення Валківського місцевого районного суду Харківської області від 17.12.2002 року дитину - доньку [PERSON], [INFO] залишено на проживання із позивачкою (а.с.12-15). Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання доньки слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, про такий вид аліментів просить позивачка та не заперечує відповідач. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання доньки. Відповідно до копії довідки про доходи №1 від 19.09.2018 року розмір заробітної плати [PERSON] за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року становить 29 784,00 грн. (а.с.54). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Оскільки, двоє батьків зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, то визначений позивачкою розмір аліментів по 5 000,00 грн. щомісячно на утримання доньки є завищеним, а тому суд вважає, що слід визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] по 3 000,00 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити її належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства, а також визнається і відповідачем. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі по 3 000,00 гривень до досягнення нею повноліття, починаючи з 20.08.2018 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст.ст. 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved