Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

07.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 28.07.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір. Відповідно до кредитного договору Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 20000 доларів США строком до 25.07.2025 року зі сплатою відсотків у розмірі 11,04% на рік, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 28.07.2005 року був укладений договір іпотеки, відповідно до якого, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 47,8 кв.м, житловою площею 33,0 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS]. В порушення умов кредитного договору та ст. 526 ЦК України відповідач виконував зобов'язання не належно, внаслідок чого станом на 14.02.2014 року утворилась заборгованість в сумі 48310,25 доларів США, що становить 416917 грн. 46 коп., яка складється із заборгованості по сумі простроченого кредиту- 19258,56 доларів США, відсоткам - 11084,34 доларів США.,пені - 15951,35 доларів США, комісія - 2016,00 доларів США. Позивач вважає такі дії відповідача, незаконними і просить звернути стягнення на предмет іпотеки, Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За змістом ст. ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов"язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В порушення прийнятих на себе зобов'язань, відповідач кредит та відсотки нараховані за користування кредитами в повному обсязі не проводив, порушив графік погашення кредиту. Відповідно п. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно кредитного договору, відповідач прийняв на себе зобов'язання здійснити погашення кредиту в порядку і на умовах, зазначених у договорі і у відповідності з графіками погашення заборгованості. Згідно положення кредитного договору та договору іпотеки, передбачено, що в разі невиконання відповідачем відповідних положень вказаних вище договорів, іпотекодержатель (банк) має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, переважно перед іншими кредиторами, в повному обсязі, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків простроченням виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, а також витрати відносно звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією. На теперішній час правовідносини між позивачем та відповідачем, врегульовані Законом України "Про іпотеку", ЦК України. Статтею 12 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем (відповідачем) зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржником (відповідачем), а в разі невиконання вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки, тобто за рішенням суду. Згідно норм Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки проводиться на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно договору про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зробов"язання та ( або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодержателя, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов"язань, вимога про виконання порушенного зобов"язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вимогою від 25.12.2013 року повідомив відповідача про дострокове розірвання договору, про необхідність виконання зобов"язань за кредитним договором та про зверненя до суду з позовом про стягнення суми заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання порушених зобов"язань, що не оспорювалося під час розгляду справи. Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю продати предмет іпотеки третій особі, якщо зазначена умова буде відображена в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також передбачено право іпотекодержателя, на підставі рішення суду продати предмет іпотеки будь-якій третій особі покупцеві шляхом укладання в подальшому договір купівлі - продажу. Крім цього ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі - продажу нерухомості укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що свої зобов'язання по договору кредиту позивач виконав повністю, графік повернення грошей (кредиту і процентів по ньому) відповідачем порушено, відповідач в добровільному порядку грошей не повертає, позов визнає повністю. За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved