Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього на її користь на утримання [PERSON], 10.04.1999року народження, заборгованість по аліментах, яка утворилася з 08.06.2016р по квітень 2017року включно в розмірі 12 107,73грн, і пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3249,46грн. Обгрунтовує вимоги таким. З 29 серпня 1998року по 26 листопада 2002року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. В шлюбі в них народився син [PERSON], 10.04.1999року народження. На підставі виконавчого листа № 2/229/620/2015р від 08.06.2015року відповідач зобов"язаний виплачувати на її користь аліменти на сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість з 08 червня 2016року по квітень 2017року у сумі 12 107,73грн. Відповідно до ст. 196 СК України відповідач зобов"язаний сплатити їй пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 3249,46грн . В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач під час розгляду справи позовні вимоги визнав. Пояснив, що сума заборгованості виникла через те, що він звільнився у червні 2016року і з того часу має випадкові заробітки, в розмірі, які дозволяли йому лише прожити. Суму заборгованості та розмір нарахованих аліментів не оспорює. В судове засідання 13 вересня 2017року відповідач не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Причини неявки не повідомив. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1998року по листопад 2002року. Під час шлюбу, 10 квітня 1999року, в них народився син [PERSON]. (а.с.9-11). Згідно рішення Дружківського міського суду у справі № 229/1291/15-ц, провадження 2/229/620/2015, від 26 травня 2015року з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходу , але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом на одну дитину, до досягнення дитииною повноліття, а при наявності боргу по аліментам - до повного його погашення. (а.с.15-17). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Частиною 3 ст. 194 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, що діяла на час проведення виконавчих дій, і відповідно до ч. 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Оскільки у даному випадку аліменти стягувались на підставі рішення суду, заборгованість з аліментів, у разі її наявності, мала бути стягнена державним виконавцем під час примусового виконання рішення. Судом встановлено, що на час розгляду справи на виконанні у Дружківському міському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 47784346, відкрите 09.05.2015року згідно виконавчого листа № 2/229/620/2015 від 08.06.2015року , виданого Дружківським міським судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу. Станом на 10 квітня 2017року за боржником лічиться заборгованість у розмірі 11 350,33грн. Суму заборгованості відповідач не оспорює. Враховуючи, що виконавче провадження з приводу стягнення аліментів триває, суд вважає, що підстави для стягнення заборгованості, яка виникла в період з 08 червня 2016року по 10 квітня 2017року , відсутні, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. В судовому засіданні встановлено, факт заборгованості за аліментами в сумі 11350,33грн. Відповідач пояснив, що заборгованість виникла у зв"язку з тим, що він звільнився з роботи і не мав матеріальної можливості сплачувати аліменти. Він перебуває на випадкових заробітках. Суд вважає, що вина відповідача у виникненні заборгованості наявна, оскільки все ж таки отримуючи випадкові заробітки, відповідач не сплачував аліменти на виконання рішення суду. А тому є підстави для стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів. Враховуючи вимоги ст. 196 СК України, розмір неустойки (пені ) складає за період з 08 червня 2016р по 10 квітня 2017року в сумі 3315,1грн, виходячи з розрахунку:( 747,73*1%*22)+ (1136 *1%*31)+(1136 *1% *31)+(1136*1%*30)+(1136*1%*31)+ (11361%*30)+ (1136*1%*31)+ (1136*1%*31)+(1136*1%*28)+(1136*1%*31)+(378,60*1%*10). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом було роз"яснено представнику позивача право щодо збільшення позовних вимог, однак представник таким правом не скористався і наполягає на стягненні 3249,46грн. З цих підстав, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, і стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 08 червня 2016року по 10 квітня 2017року в розмірі 3249,46грн. в межах заявлених вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Позивач просив стягнути з відповідача 15 357,19грн, судом задоволені вимоги на суму 3249,46грн, що складає 21,16% . При зверненні до суду мав бути сплачений судовий збір в сумі 640грн, пропорційно до задоволених вимог з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 135,42грн.

Outcome: partial