Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.03.2002 року по 13.06.2014 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач останнім часом не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв"зку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 3000, 00 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він на даний час офіційно не працює, а тому не має можливості постійно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Але дитина часто проводить час у нього, він піклується про дитину, придбає їй необхідні речі, годує її, надає кошти для сплати додаткових занять. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів у примусовому порядку, але категорично заперечував щодо суми, визначеної позивачкою, оскільки не має можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2002 року по 13.06.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері, яка офіційно працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 7458, 97 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Як встановлено судом, відповідач на даний час офіційно не працює, доходу не має, що підтверджується його трудовою книжкою. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що матеріальна допомога, яку періодично надає відповідач, має мінливий характер, нестабільний розмір, бажання позивачки, щоб відповідач сплачував аліменти в офіційному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 5) Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина перебуває на утримання матері, яка працює, отримує дохід, а також матеріальний стан батька, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що відповідач постійної роботи та заробітку не має. В обґрунтування розміру аліментів, що підлягають стягненню, позивачка надала відповідний розрахунок витрат на дитину щомісячно, але суд вважає, що даний розрахунок не повністю відповідає тим потребам, які має дитина, є значно збільшеним, а тому, виходячи з цього, і сума витрат є значно завищеною. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум для дитини відповідного віку від 6 до 18 років визначений у розмірі 1286, 00 грн. А тому суд вважає, що саме такий розмір аліментів і повинен бути стягнутий з відповідача на користь позивачки, оскільки він є обґрунтованим та відповідає потребам дитини у даному віці. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial