Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

19.06.2019 [PERSON] через свого представника, адвоката Кожан-Юрдигу О.Я., звернувся в суд із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , постійно проживали однією сім`єю разом, у квартирі [ADDRESS] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2012 року по [INFO] та визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги до майна спадкодавця [PERSON] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за місцем відкриття спадщини: [ADDRESS] ; встановити юридичний факт, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] звертався до Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького р-ну ГРА ЛМР з належно оформленою заявою про приватизацію [ADDRESS] та помер до прийняття компетентним органом рішення про її приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку. Свою заяву обґрунтовує тим, що з жовтня 2012 року він фактично проживав із [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . При цьому зазначив, що оскільки у [PERSON] власних дітей та близьких родичів не було, то він ставився до заявника як до власного сина, в зв`язку з чим вони проживали як сім`я і вели спільне господарство: заявник оплачував комунальні послуги та купував продукти харчування, ліки та все необхідне по господарству, у літній період, коли у заявника була відпустка вони разом відпочивали у селі Нараїв, Тернопільської області, квартиру в якій вони проживали, спадкодавець обіцяв залишити заявнику. У жовтні 2018 року, коли [PERSON] захворів, заявник здійснював фінансування його лікування, про те [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] [INFO] заявник [PERSON] організував його поховання та інші заходи, які зумовлені смертю людини, сплатив за копання могили та придбання похоронних аксесуарів (домовини, хреста тощо). Також оплатив витрати на послуги моргу - омивання, одівання покійного, витрати на послуги гробарів на цвинтарі (захоронення, оформлення могили після захоронення). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на вклади в Ощадному банку України № [NUMBER] та [NUMBER], колекцію марок та квартиру [ADDRESS] . Дітей у померлого не було, він був одиноким, єдиний його родич по материній лінії [PERSON] , не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а заявник є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до дня смерті. Він звернувся до Першої львівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову, через відсутність підтвердження факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем більше як п`ять років. У зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] та заявник [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, заявник не являвся спадкодавцю кровним родичем, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] , тому звернувся до суду із даною заявою про становлення факту його проживання однією сім`єю з померлим, з подальшим визначенням ступеня черги для спадкування, а також за встановленням факту звернення спадкодавця [PERSON] до органів приватизації із заявою про приватизацію квартири, в якій він проживав з 1975 року. Ухвалою суду від 21.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання, про що повідомлено учасників справи (а.с43). В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним у заяві. Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] до початку розгляду справи по суті особисто подав суду письмову Заяву про визнання позову, підписану з його слів власноручно, без жодного тиску чи примусу зі сторони заявника чи сторонніх осіб, просив заяву [PERSON] задовольнити. Зазначив зокрема про те, що він являється родичем [PERSON] , протягом 1979-1981 років він проживав на [ADDRESS] на прохання [PERSON] , який працював перекладачем в довготермінових відрядженнях та має багато листів які надходили йому на цю адресу, писав й сам [PERSON] . Покійний [PERSON] був освіченим- досконало знав іспанську, англійську, французьку, польську мови. На початку 90-х років їхні стосунки дещо погіршились, у [PERSON] з`явилися нові друзі за інтересами, адже він був затятим шахістом, колекціонером марок, рідкісних книжок і таке коло спілкування собі обрав. Проте, [PERSON] знав, що являється єдиним родичем [PERSON] і час від часу провідував того на релігійні свята свята, Новий рік, на день народження [INFO] . У 2008 році вони два тижні разом відпочивали у родичів його знайомого у Східниці. Ствердив, що вперше побачив заявника [PERSON] у квартирі [PERSON] на Миколая у 2012 році. Підтвердив, що [PERSON] проживав з [PERSON] останні 5 років і він бачив, що у родича все добре і не переживав. Останніми роками заінтересована особа та [PERSON] бачилися два рази на рік. [PERSON] особисто повідомив йому, що свою квартиру віддасть [PERSON] , бо він йому дуже допомагає - купує ліки, продукти, доглядає за квартирою, вивозить його на села на природу і він йому як син. Вказав, що разом із заявником надавав допомогу [PERSON] в лікуванні восени 2018 року. Під час лікування [PERSON] у лікарні швидкої медичної допомоги на вул.Миколайчука, заявник [PERSON] кожного дня відвідував [PERSON] , купував ліки, приносив їжу. Після смерті [PERSON] заявник [PERSON] самостійно оплачував витрати на поховання [PERSON] - послуги моргу, місце на цвинтарі, копання могили тощо. Стверджує, що раз така воля була в [PERSON] , щоб йому все майно залишилося заявнику [PERSON] , то він не має права перечити, тому визнає позов повністю. Представник заінтересованої особи - Львівської міської ради у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви, при прийнятті рішення послався на розсуд суду. Зазначив, що з матеріалів, які отримала Львівська міська рада вбачається, що факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років підтверджується відповідними письмовими доказами, актами, а факт оплати за утримання квартири в якій проживав зі спадкодавцем заявник, підтверджується довідкою ЛКП «Айсберг», також факт спільного проживання підтверджують свідки. Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи [PERSON] , представника заінтересованої особи ЛМР, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, ті, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Згідно Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 504) [PERSON] помер у віці 74 років [INFO] . Місце відкриття спадщини: [ADDRESS] (а.с 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. У відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заявник звернувся в Першу львівську державну нотаріальну контору із заявою щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріусом надано роз`яснення, що з метою реалізації спадкових інтересів йому слід звернутися до суду. Згідно Витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56304826 від 27.05.2019 року інформація відсутня щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с30). Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності і юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відтак, підставою для звернення з даною заявою про встановлення фактів слугувало те, що заявник [PERSON] позбавлений можливості оформити спадкові права після смерті [PERSON] , оскільки необхідним є встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю: 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Крім того, згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто, поняття сім`ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов`язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є наявність взаємних прав та обов`язків, а також систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем, проте з певних причин проживали однією сім`єю. З матеріалів справи вбачається, що Виконком Ленінської райради трудящих на підставі рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 26 листопада 1974 року № 1037 видав Ордер № 1318 від 22.01.1975р. [PERSON] , сім`я якого складається з однієї особи, на право зайняття однієї кімнати та кухні, жилою площею 20,9 кв.м. в окремій квартирі [ADDRESS] (а.с14). Як вбачається із Технічного паспорта складеного ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 09 квітня 2008 року на кв. [ADDRESS] , загальна площа квартири складає 29,3 кв.м. (а.с.15). Факт спільного проживання заявника однією сім`єю з [PERSON] підтверджується довідкою № 424 від 24 травня 2019 року виданої Львівським комунальним підприємством «Айсберг» (а.с16), в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , який проживав та був зареєстрований у кв. [ADDRESS] до дня своєї смерті, [INFO] , постійно проживав та вів спільне господарство із [PERSON] , [INFO] , який фактично проживав з ним без реєстрації у вказаній квартирі та здійснював догляд за померлим. Факт спільного проживання заявника однією сім`єю з [PERSON] підтверджується також комісійним Актом складеним ЛКП «Айсберг» від 22 травня 2019 року (а.с17), в якому зазначено, що зі слів сусідів [PERSON] - кв . [ADDRESS] постійно проживав та був зареєстрований до дня своєї смерті гр. [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] та вів спільне господарство із [PERSON] , [INFO] , який фактично проживав без реєстрації у вищевказаній квартирі та здійснював догляд за померлим. Також факт спільного проживання заявника однією сім`єю з [PERSON] не менше 5 років до дня його смерті підтверджується Актом № 16 складеним комісією Нараївської сільської ради Бережанського р-ну Тернопільської обл. 28 травня 2019 року, в якому зазначено, що зі слів сусідів гр. [PERSON] , яка є бабусею заявника [PERSON] , протягом 2012 -2018 року [PERSON] і [PERSON] неодноразово у літній період проживали у житловому будинку гр. [PERSON] у с.Нараїв Бережанського р-ну Тернопільської обл .. Також [PERSON] і [PERSON] разом проживали у одному помешканні у м.Львові, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки (а.с19). В свою чергу, факт не проживання заявника [PERSON] за адресою місця своєї реєстрації - [ADDRESS] , підтверджується Актом № 208 від 27 травня 2018 року складеним ЛКП «Збоїща -408» (а.с18). Згідно Заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельник Г.Я. 10 квітня 2019 року, вбачається що [PERSON] в зареєстрованому шлюбі чи в сімейних відносинах, як в Україні, так і поза її межами на даний час не перебуває і раніше не перебував (а.с.20) Факт участі заявника [PERSON] у лікуванні спадкодавця підтверджується рецептами лікуючих лікарів з 3-ї міської клінічної лікарні, Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та товарними чеками на придбання ліків для лікування [PERSON] від 28.09.2018р; 26.09.18р.; 14.10.2018р.; 16.10.2018р.; 13.10.2018р.; 10.10.2018р.; 12.10.2018р. (а.с21-22.). Долучені заявником до матеріалів справи товарні чеки на ліки для [PERSON] виписані ФОП [PERSON] , яка має право на їх реалізацію згідно Ліцензії Державної лікарської служби України № 113 від 28.12.2015р. (а.с23) Згідно Довідки про причину смерті [PERSON] № 330 від [INFO] виданою міським патолого анатомічним центром (а.с.24) та Лікарського свідоцтва про смерть № 30 від [INFO] вбачається, що причиною смерті [PERSON] стала хронічна виразка шлунка ускладнена стенозом (а.с.25). Факт понесення заявником витрат на поховання спадкодавця підтверджується Товарним чеком від 20 жовтня 2018 року виданим ФОП [PERSON] , з якого вбачається, що для померлого [PERSON] було придбано домовину та інші речі необхідні для ритуалу поховання (а.с26-28). Замовленням № 137 від 26 березня 2019 року підтверджується, що заявник [PERSON] замовив у Приватного підприємця [PERSON] виготовлення надгробного пам`ятника для померлого [PERSON] і сплатив аванс 6000 грн. (шість тисяч гривень). Всього вартість пам`ятника складає 36 000 грн. Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію ФОП Серія [NUMBER], [PERSON] є підприємцем (а.с29), який здійснює роботи із виготовлення надгробних пам`ятників, що підтверджується Свідоцтвом платника єдиного податку Серія [NUMBER], де в п.7 вказано цей вид господарської діяльності (а.с28). Факт відсутності боргу за оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] підтверджується Довідкою від 24 травня 2019 року виданою ЛКП «Айсберг» (а.с.38) Факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки. Так, свідок [PERSON] - сусід, повідомив суду, що заявник і [PERSON] його сусіди, проживали вдвох як сім`я у квартирі [ADDRESS] , вели спільне господарство. Він знає [PERSON] з 2010 року, заявника з 2012 року. [PERSON] повідомив свідку, що заявник є його родичем, він йому дуже допомагає, купує продукти, ліки, готує їжу. [PERSON] виключно позитивно відгукувався про заявника, і повідомив свідку, що записав квартиру на [PERSON] Бував у них в квартирі, бачив, що сусід доглянутий, також свідку відомо, що за комунальні послуги сплачував заявник, бо у [PERSON] мала пенсія. Також свідку відомо, що поховання померлого [PERSON] здійснював заявник. Свідок [PERSON] - сусідка заявника, повідомила суду, що спадкодавця знає з 2009 року, він жив сам, дружини і дітей не мав. Заявника знає з 2012 року і з того часу він проживав разом з померлим [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , як сім`я. [PERSON] повідомив свідка про те, що заявник є його племінником. Свідок знала, що [PERSON] мав родича - [PERSON] , якого вона бачила у квартирі [PERSON] раніше, тому свідок припустила, що заявник його син. Вона заходила до них у квартиру, бачила, що проживали, як сім`я, один одному готували страви, заявник опікувався [PERSON] , купував продукти, ліки [PERSON] , в квартирі було чисто, заявник прибирав постійно. Восени 2018 року заявник повідомив свідку про те, що [PERSON] помер в лікарні, вона відвідувала панахиду за померлим, на цвинтар не поїхала. Також знає, що поховання організовував заявник. Свідок [PERSON] - сусідка бабці заявника у с.Нараїв Бережанського р-ну Тернопільської обл. повідомила, що проживає в м.Львові в зимовий період часу, а з весни до осені проживає в с.Нараїв. Вона підписувала у Нараївській сільській раді акт про те, що заявник та [PERSON] проживали у літній період з 2012 року й по 2018 рік у житловому будинку [PERSON] . Повідомила суду, що знає заявника багато років, також знає батька заявника, який близько 15 років зловживає алкоголем і має складні стосунки з сином, якого вигнав з дому. Свідок знає спадкодавця [PERSON] з 2012 року, особисто з ним не раз спілкувалася, культурний чоловік, невисокого зросту, лисуватий, надзвичайно приємний і освічений. Заявник і спадкодавець допомагали бабці заявника по господарству, на городі, садок косили, в ліс по гриби ходили. Літом 2018 року [PERSON] повідомив свідку, що має проблеми із шлунком, заявник купував йому домашні продукти - кури на бульйон, молоко купував у сусідів. Свідок неодноразово передавала через заявника і спадкодавця продукти своїм дітям у м.Львів, коли ті поверталися назад до Львова після відпочинку. Спадкодавець [PERSON] особисто говорив свідку про те, що він дуже задоволений заявником, який ним опікується і він йому як син, тому квартиру у Львові, де вони з заявником проживають, він заповів [PERSON] Відносини між ними свідок охарактеризувала як сімейні, стверджує, що вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство у м.Львові, допомагали один одному. Свідок [PERSON] , давня знайома спадкодавця [PERSON] , повідомила суду, що знає його з молодості, водила дочку на заняття з англійської мови, часто бувала у помешканні [PERSON] на [ADDRESS] і він часто був у неї вдома у м.Винники, де вони разом відпочивали та проводили дозвілля. Точно пригадати з якого часу свідок бачила заявника у квартирі [PERSON] не може, приблизно це 2011-2012рр. [PERSON] був дуже задоволений заявником. Відколи заявник почав проживати з ним, постійно хвалив його, казав, що той допомагає йому матеріально, купує продукти і готує їжу. Стосунки між спадкодавцем і заявником свідок назвала сімейними. Свідок [PERSON] , давній друг спадкодавця [PERSON] , повідомив суду, що знає його з 1981-82рр. і дружив з ним до самої смерті. Свідок багато розповідав про роботу спадкодавця, його захоплення колекціонуванням книг, перекладацькою діяльністю тощо. Повідомив, що вперше побачив заявника у квартирі [PERSON] у 2012 році. Свідку відомо, що у спадкодавця та заявника були спільні інтереси - вони грали в шахи, часто бували біля пам`ятника І.Федорову на ринку з обміну книгами. [PERSON] повідомив свідку, що заявник мав проблеми з батьками і тому проживає з ним. Протягом усіх цих років, [PERSON] виключно позитивно відгукувався про заявника, стверджував що той його лікує, дбає про нього. Свідок ствердив, що заявник жив із [PERSON] як сім`я, вели спільне господарство. На запитання суду чи не жалівся коли-не будь [PERSON] на заявника, свідок відповів, що такого ніколи не чув, сварок між ними ніколи не було, жили спокійно, мирно. Також через спільного знайомого свідку відомо, що заявник здійснив поховання [PERSON] . Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За встановлених обставин, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] 1988 р.н., із спадкодавцем [PERSON] , 1944 р.н., який помер у м. Львові [INFO] однією сім`єю протягом більш ніж 5 років в період з 2012 року, до дня його смерті, [INFO] в квартирі [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, про що свідчать надані суду докази по справі, а відтак є усі підстави для визнання [PERSON] спадкоємцем четвертої черги до майна спадкодавця [PERSON] .. Крім цього, беручи до уваги, що заявник спадщину прийняв своєчасно, так як постійно проживав із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини, проте не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки відсутній документ, котрий свідчить про факт постійного проживання разом із спадкодавцем, а також факт такого проживання безпосередньо на час відкриття спадщини, тому за таких підстав є всі умови для задоволення вимоги про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за місцем відкриття спадщини: [ADDRESS] . Також суд погоджується із заявником у тому, що вимога про визнання факту звернення спадкодавця [PERSON] до органів приватизації із заявою про приватизацію належної йому квартири [ADDRESS] , є такою, що спрямована на захист спадкових прав заявника [PERSON] , з огляду на наступне. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду». Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає правові основи приватизації житла як один зі способів набуття його у власність. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення особистого права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення їх до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). У силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Пленум Верховного Суду України в частині п`яті пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Вказане викладене у Правовій позиції Верховного суду України у справі за № 6-121 цс 13. Так, на думку ВСУ: «Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленною заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру». Отже, встановлення юридичного факту звернення [PERSON] до органів приватизації має значення для заявника в частині визнання за ним права на спадкове майно у вигляді вищевказаної квартири. Суд вважає доведеним належними і допустимими доказами факт звернення [PERSON] до компетентних органів щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наступним. Так, факт звернення [PERSON] до органів приватизації щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] підтверджується відповіддю № 2868 від 14.06.2019р наданою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» на запит № 01-06/19 від 04.06.2019 року, з якого вбачається, що «Згідно наявних документів, які містяться в матеріалах інвентаризаційної справи 04.04.2008 року [PERSON] оформлялось замовлення на виготовлення технічної документації для приватизації державного житлового фонду, зокрема на квартиру [ADDRESS] . До замовлення замовником долучалась копія ордеру за № 1318 від 22.01.1975р. 09 квітня 2008 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» відповідно до вищезгаданого замовлення виготовило технічну документацію на дану квартиру, про що свідчить запис в акті біжучих змін від 09.04.2008 року» (а.с31). Також факт звернення [PERSON] до органів приватизації щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] підтверджується належним чином засвідченими копіями документів з матеріалів інвентаризаційної справи буд. [ADDRESS] , що стосуються замовлення по квартирі № 2 : 1) Замовленням № 2/22107 від 03.04.2008р. від [PERSON] , паспорт [NUMBER] ІПН [NUMBER] (арк.інв.спр. 40) на «виготовлення тех.документації на квартиру за адресою: [ADDRESS] для приватизації державного житлового фонду» (а.с32); 2) Актом біжучих змін від 09.04.2008р. (арк.інв.спр.42) (а.с33). Вказані обставини підтверджуються також світлокопіями Експлікації від 09.04.2008р. та Копії Поверхового плану на квартиру [ADDRESS] (а.с34.), Технічного паспорта складеного ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 09 квітня 2008 року на кв. [ADDRESS] (а.с15) оригінали яких [PERSON] , подавав до Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району. Крім цього, факт звернення [PERSON] до органів приватизації щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] підтверджується відповіддю Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району ГРА ЛМР № 271 від 19.09.2008 року, з якої вбачається, що «Відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району 01.04.2008 року у Журналі заяв та прийнятих документів зареєстровано оформлену і подану Вами заяву про приватизацію належної Вам квартири з необхідним переліком документів. 10.04.2008 року Вами подано матеріали технічної інвентаризації вищевказаного об`єкта нерухомого майна, що підлягає приватизації згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». 29.04.2008 р. повний пакет документів необхідний для передачі у Вашу власність вищевказаної квартири Відділом приватизації передано в Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради. Після отримання з Управління комунальної власності ДЕП ЛМР Наказу про передачу у Вашу власність квартири [ADDRESS] , Відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району буде оформлено та видано Вам Свідоцтво про право власності на приватизоване житло» (а.с35.). Підтвердженням того факту, що питання прийняття рішення про приватизацію належної [PERSON] квартири [ADDRESS] не було вирішене у встановлений частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» місячний строк, є відповідь № 2501-в-2599 від 04.09.2009 року Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР на заяву [PERSON] від 11.08.2009р. в якій зазначено, що «в департаменті житлового господарства та інфраструктури відсутня інформація про прийняття відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району розпоряджень про приватизацію квартири [ADDRESS] згідно поданої Вами у квітні 2008 року заяви», в зв`язку з чим [PERSON] запропоновано звернутися до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР, оскільки йому згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 14.02.2007 № 52 «Про затвердження Положення про розподіл функцій між окремими виконавчими органами міської ради при проведенні приватизації державного житлового фонду» належать повноваження щодо передачі у власність громадян квартир і йому підпорядковані відділи приватизації державного житлового фонду (а.с36). Крім цього, підтвердженням факту не прийняття рішення про приватизацію належної [PERSON] квартири [ADDRESS] у встановлений частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» місячний строк, є відповідь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР № 2302-2817 від 17 листопада 2009 року, з якої вбачається, що звернення [PERSON] скеровано Начальнику відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району Чопику В.Д. «для розгляду по суті питання щодо оформлення свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку приватизації державного житлового фонду згідно заяви [PERSON] зареєстрованої 01.04.2008р. у Журналі заяв та прийнятих документів (Додаток 3 до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян)» (а.с37). Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Встановлення юридичних фактів про які просить суд заявник не порушить прав, свобод чи інтересів третіх осіб, тобто наявна беззаперечна відсутність фактичного спору про право.

Outcome: approved