Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку в ході судового розгляду уточнив та просив визнати Договір №1 обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 05.02.2013 року, укладений між Долинським дитячим будинком «Теплий дім» та Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» в частині визнання в п.5.7.1 договору такої підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, як неправомірні дії застрахованої особи, спрямовані на настання страхового випадку - недійсним та стягнути з НАСК "Оранта" 51000 грн. страхової виплати та судові витрати, згідно доданих квитанцій . В обґрунтування позовних вимог зазначив,що на підставі наказу №42-К від 23.08.2006 року з 04.09.2006 року він був прийнятий на роботу в Долинський дитячий будинок «Теплий дім» водієм першого класу. Відповідно до наказу №588 від 24.11.2006 року за ним був закріплений легковий автомобіль «Chevrolet Tacuma» державний номер [NUMBER], який використовувався для службових потреб. 05.07.2013 року на автодорозі Турка-Пісочне Дрогобицького району Львівської області з ним стався нещасний випадок під час виконання трудових обов'язків і вважається пов'язаним з виробництвом, про що складений акт за формою Н-1. В результаті даної ДТП він отримав тілесні ушкодження, які викликали тривалий розлад здоров»я. За наслідками страхової події, що сталася з ним, на підставі, в тому числі акта від 25.07.2013 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, рішенням МСЕК йому встановлено третю групу інвалідності, про що свідчить довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії АВ №0230406 від 26.02.2014 року. 03.09.2013 року він подав заяву до Національної акціонерної страхової компанії "Оранта", яку представляє Долинське районне відділення Івано-Франківської обласної дирекції НАСК "Оранта" про здійснення страхової виплати за договором сграхування. Однак йому було відмовлено у виплаті страхової суми, оскільки страховик вбачив в його діях неправомірність та навмисність настання страхового випадку, так як причиною нещасного випадку стало порушення ним вимог безпеки руху під час експлуатації транспортного засобу про що вказано в повідомленні HACK «ОРАНТА» №09-02-09/21568 від 30.09.2013 року. Вважає відмову страховика у виплаті йому страхової виплати безпідставною, оскільки він будь-яких умисних, чи неправомірних дій, які були направлені на настання страхового випадку не вчиняв. Просить суд визнати Договір №1 обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 05.02.2013 року недійсним та стягнути з НАСК "Оранта" 51000 грн. страхової виплати та судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Оленин О.Ф. в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення заявленого позову, в обґрунтування посилалась на те, що 05.02.2013 року між Долинським дитячим будинком «Теплий дім» та НАСК «Оранта», яку представляє Долинське відділення Івано-Франківської обласної дирекції HACK «ОРАНТА» укладений договір №1 обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті. Відповідно до п. 3.1. 3. 2 Договору, договір укладений строком на один рік і набув чинності з моменту підписання сторонами, але не раніше 00-00 дня, що настав за днем надходження страхового платежу на поточний рахунок Страховика та діяв до 15.02.2014 року. Додатком №1 до Договору №1 обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 05.02.2013 року [PERSON] включено до переліку застрахованих осіб - списку водіїв, а Додатком №2 до Договору - до списку включений автомобіль, який він - обслуговував. Страховим випадком є зокрема одержання застрахованою особою травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні їй інвалідності. Пунктом 1. 5 Договору страхування визначена страхова сума на кожну застраховану особу-102000 грн. В п. 5. 2. З Договору №1 обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 05.02.2013 року передбачено, що в разі одержання травми внаслідок нещасного випадку на транспорті застрахованій особі здійснюється виплата у відсотках від страхованої суми, на яку вона застрахована, а саме: при отриманні третьої групи інвалідності - 50%» від страхової суми. Пунктом 5.7 Договору визначено підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, серед яких: неправомірні або навмисні дії застрахованої особи, спрямовані на настання страхового випадку. Вважає, що визначення в п. 5.7.1 Договору №1 обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 05.02.2013 року підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, як : неправомірні дії застрахованої особи, спрямовані на настання страхового випадку такою, що суперечить ст. 26 Закону України «Про страхування» та ст. 991 ЦК України. Представник відповідача Стефанишин П.В. в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, зіславшись на те, що позивач [PERSON] порушив вимоги безпеки руху під час експлуатації транспортного засобу, а саме пунктів 1.5, 2.3.б, 12.1 Правил дорожнього руху України. Вважає законною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки [PERSON] вчинив неправомірні, навмисні дії спрямовані на настання страхового випадку. Переконаний, що враховуючи обставини нещасного випадку, які викладені в Акті (Н-1) про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом [PERSON], не вбачається жодних дій, які б посягали на життя, майно, здоров»я [PERSON] внаслідок чого він застосував дії необхідної оборони. Заслухавши доводи та пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до преамбули Закону України «Про страхування», який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Згідно з ст.1 Закону страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 16 Закону України «Про стахування» та статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.980 ЦК України та ст.4 Закону України «Про стахування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: - життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); - володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); - відшкодування шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Судом встановлено, що 05.02.2013 року між Долинським дитячим будинком «Теплий дім» та HACK «ОРАНТА», яку представляє Долинське районне відділення Івано-Франківської обласної дирекції HACK «ОРАНТА» укладений договір №1 обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті. Відповідно до п. 3.1 . 3. 2 Договору, договір укладений строком на один рік і набув чинності з моменту підписання сторонами, але не раніше 00-00 дня, що настав за днем надходження страхового платежу на поточний рахунок Страховика та діяв до 15.02.2014 року. Об»єктом страхування за договором страхування є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров»ям, працездатністю застрахованих осіб - водіїв. Додатком №1 до Договору №1 обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 05.02.2013 року [PERSON] включено до переліку застрахованих осіб - списку водіїв, а Додатком №2 до Договору - до списку включений автомобіль, який він обслуговував. Страховим випадком є зокрема одержання застрахованою особою травми внаслідок нещасного випадку па транспорті при встановленні їй інвалідності ( п. 1. 2. б Договору). Пунктом 1.5 Договору страхування визначена страхова сума на кожну застраховану особу-102000 грн. В п. 5. 2. З Договору №1 обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 05.02.2013 року передбачено, що в разі одержання травми внаслідок нещасного випадку на транспорті застрахованій особі здійснюється виплата у відсотках від страхової суми, на яку вона застрахована, а саме: при отриманні 3 групи інвалідності - 50% від страхової суми. Пунктом 5.7 Договору визначено підстави для відмови у вирлаті страхового відшкодування, серед яких: неправомірні або навмисні дії застрахованої особи, спрямовані на настання страхового випадку. Судом також встановлено, що під час дії договору страхування, а саме 05.07.2013 року з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, що підтверджується Актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (Форма Н-1), затвердженим 25.07.2013 року. Згідно з Актом, нещасний випадок стався за наступних обставин. Відповідно до наказу №588 від 24.1 1.2006 року за [PERSON] був закріплений легковий автомобіль «Chevrolet Tacuma» державний номер [NUMBER], який використовувався для службових потреб. На підставі наказу №88 від 03.07.2013 року заступника директора з виховної роботи Долинського дитячого будинку «Теплий дім» [PERSON] було відряджено 05.07.2013 року в м. Трускавець в Міжнародну клініку відновного лікування професора В.І. Козявкіна для обговорення питань з організації реабілітаційної роботи з дітьми хворими на ДЦП терміном на 1 день. [PERSON] було наказано забезпечити проїзд [PERSON] до місця призначення і назад. 05.07.2013 року о 1З год. 30 хв. на 65 км + 850 м автодороги Турка -Пісочна в Дрогобицькому районі Львівської області [PERSON], керуючи автомобілем «Chevrolet Tacuma», рухався в напрямку с. Пісочна і потрапив в дорожно-транспортну пригоду, зокрема під час проходження повороту, не вписавшись в поворот, з»їхав в кювет, де автомобіль перекинувся. В результаті даної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які викликали тривалий розлад здоров»я. За наслідками страхової події, що сталася з [PERSON] 05.07.2013 року, на підставі акту від 25.07.2013 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, рішенням МСЕК йому встановлено третю групу інвалідності, про що свідчить довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії АВ №0230406 від 26.02.2014 року. Майнові інтереси [PERSON], пов'язані з життям, здоров»ям та працездатністю застраховані страхувальником - Долинським дитячим будинком «Теплий дім» терміном з 05.02.2013 року по 15.02.2014 року на суму 102000 грн. у HACK «ОРАНТА», що підтверджується страховим полісом №АС/1276254 віл 26.03.2013 року. Відповідно до умов договору №1 обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків па транспорті від 05.02.2013 року , який був укладений між Долинським дитячим будинком «Теплий дім» та HACK «ОРАНТА» строком на один рік. Додатком №1 до договору №1 обов»язковго особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 05.02.2013 року [PERSON] включено до переліку застрахованих осіб. Долинський дитячий будинок «Теплий дім» здійснив особисте страхування водіїв на випадки: загибелі або смерті Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку на транспорті, одержання Застрахованою особою травм внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні йому інвалідності, тимчасової втрати Застрахованою особою працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті. Відповідно до п. 1.5 цього Договору страхова сума на кожну Застраховану особу становить 102000 грн. Як зазначено в п. 5.2.3 Договору, у разі настання страхового випадку, обумовленого в п.1.2 б) Договору, застрахованій особі здійснюються виплати у відсотках від страхової суми, на яку вона застрахована: при настанні ІІІ групи інвалідності - 50% від страхової суми. В судовому засіданні встановлено про те,що 03.09.2013 року позивач подав заяву про здійснення страхової виплати за договором страхування. Однак [PERSON] було відмовлено у виплаті страхової суми, оскільки страховик вбачив в його діях неправомірність та навмисність за настання страхового випадку, так як причиною нещасного випадку стало порушення ним вимог безпеки руху під час експлуатації транспортного засобу, про що вказано в повідомленні HACK «ОРАНТА» №09-02-09/21568 від 30.09.2013 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з позивачем стався страховий випадок, а саме: одержання ним травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні йому інвалідності ( п.1.2 б) Договору). Відповідно до підпункту 5.3 Договору при настанні страхового випадку, зазначеного в п.1.2 в) застрахованій особі здійснюються виплати у відсотках від страхової суми, на яку вона застрахована: при настанні ІІІ групи інвалідності- 50% від страхової суми. Суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що застрахованою особою -[PERSON] вчинено неправомірні ,навмисні дії спрямовані на настання страхового випадку з огляду на наступне. Стаття 26 Закону України «Про страхування« та ст.991 ЦК України встановлюють перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, якими є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. З аналізу змісту наведених правових норм вбачається, що вони не містять такої підстави для відмови у виплаті страхової суми як неправомірні дії застрахованої особи, як це передбачено у абзаці 4 п.7 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 року № 959, а в силу підзаконного характеру вказаної постанови, вона не може містити інші підстави для відмови у здійсненні страхової виплати ніж ті, що встановлені законами. Відповідно до п.п.2,4 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону. Згідно з п.п. 1,4 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення», в абз.3 п.2 якої зазначено, що якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У відповідності до п.8 Постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляд цивільних справ про визнання правочинів недійсними, встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно - визначення в п. 5.7.1 Договору №1 Обов»язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 05.02.2013 року така підстава для відмови у виплаті страхового відшкодування, як : неправомірні дії застрахованої особи, спрямовані на настання страхового випадку. - суперечить ст. 26 ЗаконуУкраїни «Про страхування» та ст. 991 ЦК України. У відповідності до вимог ст.229 ЦК України,якщо особа ,яка вчинила правочин помилилася щодо обставин ,які мають істотне значення ,такий правочин може бути визнаний судом недійсним. НА думку суду позивач є застрахованою особою,на користь якої укладений Договір №1 обв"язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 05.02.2013 року,і оскільки вищевказаного договору була допущена помилка при визначенні такої підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування ,як неправомірні дії застрахованої особи ,спрямовані на настання страхового випадку ,тому договір в цій частині слід визнати недійсним. Нещасний випадок стався під час виконання позивачем трудових обв"язків тому вважається пов"язаним із виробництвом,що вбачається з акту проведення розслідування нещасного випадку ,що стався 05.07.2013 року з водієм [PERSON]. Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд доходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положень статтей 991 ЦК України та 26 Закону України «Про старахування», відповідно до яких відмова відповідача у здійсненні страхової виплати з підстав не передбачених законами - є неправомірною. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та ст. ст.15, 16, 980, 991 ЦК України, ст.26 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved