Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що її батько [PERSON] за національністю є поляк, та актовий запис про народження [PERSON] №01 від 09.01.1970р., складений виконавчим комітетом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області є неправильним; внести зміни в графу національність батька [PERSON] , вказавши національність «поляк» замість «українець». Згідно архівної довідки від 18.04.2010 року у документах архівного Фонду Повітові римо-католицькі деканати Галицького намісництва, в метричній книзі про народження с.Дарахів, Кутузів, Бурканів, Золотники Соколів-Підгаєцького повіту(сучасного Теребовлянського району Тернопільської області) за 1929-1939 р.р. є відомості про те, що [PERSON] хрещений в с.Золотники [INFO]. Батько [PERSON] (син [PERSON] і [PERSON] ). Мати [PERSON] (донька [PERSON] та [PERSON] ). Обоє жителі с.Золотники. Родина проживала в будинку [NUMBER] . Метричний запис зроблено під номером 30. У відповідності до Довідки Золотниківської сільської ради №2102-10 від 28.02.2010 за даними Погосподарської книги основних виробничих показників господарств колгоспників №3 Виконкому Золотниківської сільської ради депутатів трудящих Підгаєцького повіту(теперішнього Теребовлянського району Тернопільської області) за 1944-1946 р.р. є відомості що за адресою с.Золотники, господарство [NUMBER] на той час проживали такі особи: [PERSON] , господар дому,1875 р.н., поляк; [PERSON] , дружина господаря 1875 р.н., полька; [PERSON] , дочка господаря,1900 р.н., полька; [PERSON] , зять господаря 1905 р.н., поляк; [PERSON] , внук господаря, 1937 р.н., поляк; [PERSON] , внук господаря 1939 р.н., поляк. У довідці від 17 липня 2019 року Релігійної організації «Релігійна громада(парафія) Божого милосердя і ПДМ Неустанної допомоги`Львівської архідієзації римо-католицької церкви Тернопільського деканату зазначено, що [PERSON] був хрещений в римо-католицькому обряді в с.Золотниики [INFO] і був членом римо-католицької спільноти, практикував та зберігав польські звичаї і традиції, був згідно з ними похоронений на кладовищі, що відноситься до римо-католицької єпархії. Заявнику було відмовлено Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження [PERSON] №01 від 09.01.1970 року про національність батька дитини [PERSON] з «українець» на «поляк», про що отримала Висновок №358 від 29.10.2019 року. Вищевказані обставини мали наслідком звернення до суду. Мета звернення-відновлення родинної історії, в тому числі визнання заявника полькою для отримання пільг, преференцій. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та наполягали на її задоволені. Заінтересована особа Золотниківська сільська рада подала заяву про розгляд справи за відсутності, вимоги визнала повіністю. Інша заінтересована особа повідомлялась про час та дату судового засідання в установленому порядку.Клопотання про відкладення розгляду справи не надходили. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила суду факти, на які посилається заявник. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву не підлягаючою задоволенню. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому суд не може захистити порушене право у спосіб, який не передбачено законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на встановлення факту (на підставі вказаних статей ЦК), позивач, в силу ст.12 ЦПК України, зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно ст .76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 1 липня 2010 року N 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон N 2398-VI). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону N 2398-VI). Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року N 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством. Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил). Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін. Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення). Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року N 24 "Про порядок зміни громадянами України національності" від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року N 70/99. Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Встановлення в судовому порядку факту належності особи до певної національності є неможливим, оскільки фіксація такого факту в документі, що посвідчує особу, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. (Правова позиція Великої Палати Верховного Суду згідно з Постановою від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18). Відповідно до п.4 листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності. [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є батьками [PERSON] [INFO] . [PERSON] [INFO] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . За висновком№358 Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області встановлено, що в актовому записі про народження [PERSON] №01 від 09.01.1970 року, складеному виконавчим комітетом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, національність батька дитини -«українець». В актовому записі про шлюб батьків заявниці, [PERSON] та [PERSON] №15 від 10.10.1965 року, складеному виконавчим комітетом Золотнииківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, національність нареченого-«українець». Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування в судовому порядку. Згідно архівної довідки від 18.04.2010 року у документах архівного Фонду Повітові римо-католицькі деканати Галицького намісництва, в метричній книзі про народження с.Дарахів, Кутузів, Бурканів, Золотники Соколів-Підгаєцького повіту(сучасного Теребовлянського району Тернопільської області) за 1929-1939 р.р. є відомості про те, що [PERSON] хрещений в с.Золотники [INFO]. Батько [PERSON] (син [PERSON] і [PERSON] ). Мати [PERSON] (донька [PERSON] та [PERSON] ). Обоє жителі с.Золотники. Родина проживала в будинку [NUMBER] . Метричний запис зроблено під номером 30. У відповідності до Довідки Золотниківської сільської ради №2102-10 від 28.02.2010 за даними Погосподарської книги основних виробничих показників господарств колгоспників №3 Виконкому Золотниківської сільської ради депутатів трудящих Підгаєцького повіту(теперішнього Теребовлянського району Тернопільської області) за 1944-1946 р.р. є відомості що за адресою с.Золотники, господарство [NUMBER] на той час проживали такі особи: [PERSON] , господар дому,1875 р.н., поляк; [PERSON] , дружина господаря 1875 р.н., полька; [PERSON] , дочка господаря,1900 р.н., полька; [PERSON] , зять господаря 1905 р.н., поляк; [PERSON] , внук господаря, 1937 р.н., поляк; [PERSON] , внук господаря 1939 р.н., поляк. У довідці від 17 липня 2019 року Релігійної організації «Релігійна громада(парафія) Божого милосердя і ПДМ Неустанної допомоги`Львівської архідієзації римо-католицької церкви Тернопільського деканату зазначено, що [PERSON] був хрещений в римо-католицькому обряді в с.Золотниики [INFO] і був членом римо-католицької спільноти, практикував та зберігав польські звичаї і традиції, був згідно з ними похоронений на кладовищі, що відноситься до римо-католицької єпархії. Вищевказані довідки носять похідний характер та містять оціночні твердження суб`єктивного змісту, як і покази опитаного свідка, що не дає можливість суду зробити однозначні висновки, враховуючи вимоги встановлені законодавством. Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Факт належності до української національності батька [PERSON] , як і підстави для встановлення факту неправильності актового запису про народження [PERSON] та внесення змін в графу національність батька [PERSON] з «українець» на «поляк» не доведені та не обґрунтовані, є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed