Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Управління соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації у Хмельницькій області звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення безпідставно виплачених коштів, вказавши суду, що [PERSON] з 01.06.2016 р. отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"я з дітьми. Всього відповідач з 01.06.2016 р. по 31.05.2017 р. отримала 36669 грн. 95 коп. вищевказаної допомоги. Однак, перевіркою достовірності поданої відповідачем інформації при призначенні даного виду державної допомоги було встановлено, що остання при зверненні за державною допомогою не мала права на її отримання, однак приховала відповідні відомості, що і стало підставою для отримання нею вищевказаних коштів. В судове засідання 24.11.2017 р. представник позивача не з"явилася, проте подала суду заяву та просить провести слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить стягнути з відповідача заборгованість відповідно до поданої заяви. Крім того вказує, що відповідачем в добровільному порядку було сплачено 1500 грн. Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися, однак відповідач подала на адресу суду заяву у якій підтвердила визнала позовні вимоги та просить провести розгляд справи за її відсутності. Проте вказує, що частину боргу в сумі 1500 грн. нею сплачено у добровільному порядку, про що додає оригінал банківської квитанції. Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа , яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників) на підставі наявних в ній доказів. Суд, оголосивши заяви сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Судом об'єктивно встановлено, що відповідач зверталась із відповідними заявами про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям із дітьми, починаючи від 01.06.2016 р. (а.с.4-5,11-12). На підставі поданих заяв їй було призначено та виплачено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям із дітьми на загальну суму 36669 грн. 95 коп., за період часу з 01.06.2016 р. по 31.05.2017 р., що підтверджується наданим розрахунком (а.с.23). Однак, в результаті проведеної позивачем перевірки, було встановлено що [PERSON] при поданні вищевказаних заяв про призначення державної соціальної допомоги зазначала у них недостовірні відомості про майновий стан. А саме, було з"ясовано, що згідно даних Територіального сервісного центру №6841 Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області у власності [PERSON] є два автомобілі ВАЗ-2102 д/н 083-34ХМ та Форд Оріон д/н [NUMBER], які відповідач не задекларувала (а.с. 28). П.3 ч.1 ст.7 ЗУ "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям" передбачено, що : Державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Як встановлено судом, у власності відповідача перебуває два транспортні засоби (легкові автомобілі), а отже відповідач не мала права на отримання даного виду державної соціальної допомоги, однак умисно подавала декларації із недостовірними відомостями про відсутність у неї автомобілів, з метою отримання коштів державної соціальної допомоги. Зокрема у кожній із поданих декларацій відповідач власноручно вказувала про відсутність в сім"ї транспортних засобів , що не відповідало дійсності (а.с.6-7,13-14). Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Крім того, суд бере до уваги і позицію відповідача, яка згідно поданої заяви позовні вимоги визнала у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.174 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Однак, суд вважає що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи із того, що відповідачем у добровільному порядку було сплачено 1500 грн., що підтверджується копією банківської квитанції, що долучена до матеріалів справи та визнається сторонами. Також відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі - 613 грн. 76 коп. (пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 95.9 %).

Outcome: partial