Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача ТОВ "Агрофірма "Джулинка" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з тих підстав, що як стверджує вона є власником земельної ділянки, що знаходиться на території Джулинської сільської ради Бершадського району, площею 2,1409 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.07.2017 року. Вказану земельну ділянку вона отримала у спадок від своєї бабки [PERSON] Під час оформлення спадщини їй стало відомо про існування договору оренди землі від 10.03.2015 року, що ніби то був укладений між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Джулинка", предметом якого є оренда земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]. Ознайомившись зі змістом вказаного правочину вона встановила, що підпис на спірному договорі оренди вчинено не її бабкою [PERSON], а іншою особою. Просить визнати недійсним вищезазначений договір оренди земельної ділянки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Представник відповідача Синєгуб Р.П. в судовому засіданні позов не визнав. Згідно його відзиву він позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне. 10.03.2015 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Джулинка" в особі представника Теплицького В.О. було укладено договір оренди землі, його укладено в письмовій формі, належним чином зареєстровано. В подальшому власником земельної ділянки в порядку спадкування стала [PERSON] Зміст правочину в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 202 - 211 ЦК України, а тому підстави для застосування ст. 215 ЦК України відсутні. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки, що знаходиться на території Джулинської сільської ради Бершадського району, площею 2,1409 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона успадкувала після смерті своєї бабки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.07.2017 року, що видане приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Новокрещеновою Л.П., що зареєстровано в реєстрі за № 418 та також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 91608557 від 10.07.2017 року, що також визнається всіма учасниками справи, у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. 10.03.2015 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Джулинка" в особі представника підприємства за довіреністю Теплицького В.О. було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Джулинської сільської ради Бершадського району, який зареєстровано Андрейцовою Л.Р. державним реєстратором Реєстраційної служби Бершадського РУЮ Вінницької області, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 27286060 від 20.12.2015 року. Судом встановлено, що підпис у вищезазначеному договорі оренди земельної ділянки від 10.03.2015 року виконаний не самою [PERSON], котра померла [INFO], а іншою особою, що підтверджується висновком судових експертів № 2201/2202/18-21 від 13.06.2018 року. Згідно зі ст.ст. 4, 10 ч.1 та 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного Кодексу, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, правочин може бути визнаний судом недійсним. Оскільки в судовому засіданні доведено, що [PERSON] не підписувала договір оренди земельної ділянки від 10.03.2015 року, за таких обставин, суд вважає, що оскаржуваний договір оренди земельної ділянки є недійсним. Згідно ст. 133 ч.1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 133 ч.3 п.2 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати пов'язані з проведенням експертизи. Позивачкою при подачі позову сплачено 640 грн. судового збору та 2860 грн. витрат за оплату експертизи, тому згідно ст. 141 ч.1, ч.2 п.1 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 13, ч.4 ст. 124 ЗК України, ст.13, ч.1 ст.30 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 4, 10 ч.1 та 203 ч.1, ч. 3 ст. 215, ч. 1 ст. 626, ч. 2 ст. 792 ЦК України,

Outcome: approved