Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

\~ \~Згідно поданого позову представник позивача [PERSON] просить визнати за її довірителем право власності на ? частки 57/100 ідеальних частин будинку № 1\~\~ по вул.Лесі Українки\~\~ в с.Скраглівка з надвірними спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У вчиненні такої нотаріальної дії відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.Спадкодавець правомірно придбав та володів нерухомим майном . В зустрічному позові [PERSON] вказує,що вона є спадкоємцем після смерті [PERSON], розмір її частки становить ?.Вона просить визнати за нею право власності на вказану частину будинку, а також виділити їй в натурі кімнату 1-4 площею 15,1 кв.м.,відповідача зобовязати облаштувати окремий вхід до будинку. В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом заявлені [PERSON] вимоги підтримали повністю , щодо зустрічних вимог заперечили частково,не погоджуються з виділом кімнати 1-4 відповідачці, оскільки це перевищить розмір її частки за площею .Крім того, позивач є інвалідом,йому важко пересуватись за станом здоровя. Відповідачка-позивачка [PERSON] та її представник щодо первісного позову заперечили в частині визнання права на надвірні споруди,оскільки вони за рішенням суду не належали спадкодавцю . Зустрічні вимоги просять задоволити. Окремий вхід повинен був облаштувати покійний батько в свою частину будинку за рішенням суду від 1991 року.На момент реєстрації права на 43/100 частини будинку в 2008 році ніяких прибудов. Перебудов не було,про що свідчить технічний паспорт. Третя особа [PERSON] суду пояснила ,що за рішенням суду їй та її дочці [PERSON] було виділено 43/100 частин будинку,вона вимушена була залишити це житло через неможливість спільного проживання. Право власності на свою частину будинку вони зареєстрували в 1998 році,але всім будинком користувалась сімя покійного [PERSON] . Суд, дослідивши письмові докази прийшов до висновку про часткове задоволення вимог [PERSON],[PERSON] виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер 23.05.2008 року (а.с.6), позивач [PERSON] є його сином ( а.с.7), відповідачка [PERSON]-дочкою (а.с.62-64).Вказані особи,як свідчать матеріали спадкової справи № 1120/2008(а.с.35-80), є спадкоємцями після смерті [PERSON] 1 черги, частка позивача у спадщині становить 3/4 частини, відповідачки -1/4.Дошлюбне(дівоче) прізвище [PERSON]_Куліковська(а.с.63) Позивачу [PERSON]видано свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на земельну частку(пай) на ? частки спадкового майна (а.с.58) ,але відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частини 57/100 частин житлового будинку № 1\~\~ по вул.Лесі Українки\~\~ в с.Скраглівка через відсутність належної реєстрації права власності на нерухоме майно(а.с.79). Відповідачці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на земельну частку(пай) на ? частину спадкового майна (а.с74) ,але відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини 57/100 частин житлового будинку № 1\~\~ по вул.Лесі Українки\~\~ в с.Скраглівка через відсутність належної реєстрації права власності на нерухоме майно(а.с.80). За даними Бердичівського МБТІ за [PERSON],[PERSON] на підставі рішення Бердичівського міського суду від 21.01.1991 року зареєстровано право власності на 43/100 ідеальних частин будинку № 1\~\~ по вул.Лесі Українки\~\~ в с.Скраглівка, на 57/100 ідеальних частин будинку правовстановлюючі документи не зареєстровані(а.с.10). Згідно з рішенням Бердичівського міського суду від 21.01.1991 року(а.с.103-104) на долю спадкодавця [PERSON] при розділі колгоспного двору було виділено 57/100 ідеальних частин будинку № 1\~\~ по вул.Лесі Українки\~\~ в с.Скраглівка,що складається з приміщень 1-4,1-5,1-6.На вказане майно відкрилась спадщина. Відповідачка та третя особа своє право власності на 43/100 ідеальних частин будинку зареєстрували 22.09.2008 року по 43/200 частин будинку за кожною (а.с.102). Технічний паспорт на 43/100 частини будинку виготовлений на імя відповідачки 10.09.2008 року (а.с.105-110).За характеристиками жилий будинок збудований в 1980 році, є закритий погріб та фундамент під сарай. Технічний паспорт на будинок виготовлений на імя позивача 22.08.2014 року(а.с.13-16), згідно з характеристикою будівель будинок,прибудова,погріб побудовані в 1980 році, веранда-1998 року побудови, вбиральня -1994 року. Земельна ділянка відведена для обслуговування будинку розміром 0,12 га на законних підставах , про що свідчить довідка Скраглівської сільської ради (а.с.100). Спадкодавець не зареєстрував право власності на 57/100 частин будинку за життя.Обовязок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 29.06.98 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.98 №121.Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.98 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Відповідно до Закону України Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та інших законодавчих актів України встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 1 січня 2013 року, а до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться державними реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цими Законами та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Спадкодавець не зареєстровував право власності на 57/100 частин будинку , позивач [PERSON],відповідач [PERSON] успадковують права та обовязки спадкодавця , оскільки відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Отже, права спадкоємців є порушеними,оскільки їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність реєстрації права власності за спадкодавцем, а тому підлягають захисту в судовому порядку на підставі ст.16 ЦК України шляхом визнання права на спадкове майно . Розмір часток сторін у спадщині визначений відповідно до даних спадкової справи щодо прийняття спадщини : ? частини [PERSON], ? частина [PERSON].Такий розмір часток сторонами не оспорюється. Враховуючи, що спадкове майно складається з ідеальної частки 57/100 частин, то ? частини та ? частини від цієї частки будуть становити відповідно 121/400 та 57/400 частин(3/4 х57/100=171/400, 1/4х 57/100= 57/400). Вимоги позивача [PERSON] щодо визнання права на надвірні-господарські споруди задоволенню не підлягають. Відповідно до рішення суду від 21.01.1991 року спадкодавцю на праві власності господарські споруди не виділялись, доказів на набуття ним права власності на такі споруди за життя суду не надано. Вимоги відповідачки -позивачки щодо виділення їй в натурі кімнати 1-4 ,що складає ? ідеальної частки спадкового майна та покладення обовязку на позивача облаштувати окремий вхід до будинку задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК кожен зі співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. За неможливості такого виділу у зв'язку з неподільністю речі (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до розяснень в підп. "а" п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартир, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться за наявності дозволу на це виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України). Вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення за необхідності призначається експертиза. Всупереч вимогам ст..10,60 ЦПК України відповідачем-позивачем не надано належних і допустимих доказів щодо технічної можливості виділу кімнати 1-4, відповідність такого виділу розміру її частки ,наявність відповідних дозволів ,тощо.Суд, відповідно до ч.4 ст.10,57 ЦПК України розяснював сторонам їх обовязок подати суду докази,в тому числі і шляхом призначення експертизи , довести перед судом переконливість наданих доказів , а також наслідки не вчинення ними процесуальних дій. Наданий звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта (а.с.160)заявлені вимоги про можливість виділу кімнати 1-4 не стверджує. Відповідачка-позивачка звільнена від сплати судового збору за Законом України „Про судовий збірна підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону. Судові витрати позивача [PERSON] (а.с.2) відшкодуванню з відповідачки не підлягають. Часткове задоволення заявлених [PERSON] вимог є підставою відповідно до ст..88 ЦПК України для стягнення судового збору з позивача-відповідача [PERSON]І.в дохід бюджету.

Outcome: dismissed