Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

20 вересня 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача [PERSON] 37888,90 гривень заборгованості за кредитним договором та судових витрат в розмірі 1378,00 гривень. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 22 квітня 2011 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк", приєднавшись до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі інтернет на офіційному сайті ПАТ КБ "ПриватБанк", які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування б/н від 22 квітня 2011 року. Відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON] отримав на поточний рахунок № 26001060736410 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який станом на 01 березня 2014 року склав 20900,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою виконання відповідачем своїх зобов"язань 25 листопада 2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 33881,14 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано [PERSON] кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У звязку із порушенням відповідачем умов договору та Генеральної угоди станом на 06 вересня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 37888,90 гривень. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, у позовній заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.45) Відповідача [PERSON] відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 53), через оголошення в пресі. Оголошення про виклик відповідача опубліковано в газеті «Урядовий Кур'єр» від 28 жовтня 2016 року № 202. Однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на надання банківських послуг, визначених ч.3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 року № 22 (а. с.9). Судом встановлено, що 22 квітня 2011 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк", приєднавшись до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі інтернет на офіційному сайті ПАТ КБ "ПриватБанк", які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування б/н від 22 квітня 2011 року (а.с. 13, 14-27). Відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON] отримав на поточний рахунок № 26001060736410 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який станом на 01 березня 2014 року склав 20900,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.28). З метою виконання відповідачем своїх зобов"язань 25 листопада 2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 33881,14 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 12). Позивач свої зобовязання за кредитним договором та Генеральною угодою повністю виконав, надавши позичальникові [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому сторонами. Відповідач в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього станом на 06 вересня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 37888,90 гривень (а.с.29), яка складається із: ●23299,27 грн. - заборгованості за кредитом; ●3197,76 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; ●6323,79 грн. - заборгованості за пенею; ●5068,08 грн. - штраф. За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525,526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобовязання належним чином не виконав. Отже, у банку виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 23299,27 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 3197,76 гривень суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі п.2.2 Генеральної угоди при порушення позичальником строків погашення заборгованості, передбачених цією угодою більше ніж на 31 день, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф у розмірі 5068,08 (а.с.12). Але згідно із\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Лиман ([PERSON]) Донецької області віднесено до вказаного переліку. Останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Північна, 14 отже, на підставі вказаного\~Закону,\~він має бути звільнений від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту в сумі 5068,08 грн. та 6323,79 гривень - заборгованості з пені, як таких, що нараховані після 14.04.2014 року (а.с.29). З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 09.09.2016 року (а.с.3). Оскільки позов задоволено частково (69,9%), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі суму судового збору в розмірі 963,22 грн. А також відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Оплату публікації оголошення в пресі в сумі 420,00 грн. було здійснено позивачем ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що підтверджується платіжним дорученням від 26.10.2016 року (а.с.50). Оскільки позов задоволено частково (69,9%), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 293,58 грн.

Outcome: partial