Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Луганської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.03.2017 року, вона купила земельну ділянку загальною площею 0,0448 га, кадастровий номер 4410100000:01:042:0211, яка розташована на території м. Луганська по вулиці Стаханова А.Г., земельна ділянка номер 34. На підставі цього Договору 21.03.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за нею було зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку, номер запису про право власності 19548744 від 21.03.2017 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 216955744101. На вказаній земельній ділянці, відповідно до її цільового призначення, за власний рахунок позивачка побудувала житловий будинок з господарчими спорудами. Звернення до інспекції державного будівельного архітектурного контролю для прийняття житлового будинку до експлуатації за місцем його розташування, а саме у м. Луганську, неможливо, оскільки це є територією не підконтрольною владі України. ФОП [PERSON] 21.04.2017 року проведено технічне обстеження Житлового будинку та виготовлено Технічний паспорт на Житловий будинок. Експертом по технічному обстеженню будівель та споруд [PERSON] 25.04.2017 року проведено технічне обстеження житлового будинку. В ході проведеного технічного обстеження житлового будинку встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. По результатам технічного обстеження складено звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку від 25.04.2017 року. У квітні 2017 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про державну реєстрацію прав на житловий будинок, проте отримала рішення про відмову в державній реєстрації прав з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та запропоновано звернутись до суду. У зв'язку з чим позивач була змушений звернутися до суду. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: м. Луганськ Артемівський район вул. [PERSON] б.№ 34. В судове засідання позивач не з'явилася, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 03.11.2017 року не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий Кур'єр", причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 03.11.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.03.2017 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області, зареєстрованого в реєстрі за № 224, [PERSON]І купила земельну ділянку загальною площею 0,0448 га, кадастровий номер 4410100000:01:042:0211, яка розташована на території м. Луганськ Луганської області, по вулиці Стаханова А. Г., земельна ділянка номер 34 (а.с.8). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку, номер запису про право власності 19548744 від 21.03.2017 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 216955744101 (а.с.20). Відповідно до технічного паспорта Фізичною особою-підприємцем [PERSON], який діє на підставі кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг) пов'язаних із створенням об'єкта архітектури серії АЕ № 003025, видане 12.12.2013 року Атестаційною Архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, 21.04.2017 року проведено технічне обстеження житлового будинку та виготовлено технічний паспорт (а.с.9-12). Згідно звіту про проведення технічного обстеження від 25.04.2017 року експертом по технічному обстеженню будівель та споруд [PERSON], який діє на підставі кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов'язаних зі створенням об'єкта серії АЕ № 001957, видане 26.03.2013 року Атестаційною Архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, проведено технічне обстеження житлового будинку. В ході проведеної технічного обстеження житлового будинку, розташованого за адресою:м. Луганськ, Артемівський район вул. [PERSON] б.№ 34, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.13-19). Відповідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою:м. Луганськ Артемівський район вул. [PERSON] б.№ 34, складає 76100 грн. (а.с.21). Згідно рішення про відмову в державній реєстрації прав, приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (а.с.22). Відповідно до ст. 90 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень". Згідно статті 15 Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться згідно встановленого порядку. Таким порядком є Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 N 1692/5), зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за N 157/6445. Це Тимчасове положення визначає, зокрема, порядок проведення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (пп. 1.1 п. 1). Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не має можливості звернутися до інспекції державного будівельного архітектурного контролю для приняття житлового будинку до експлуатації за місцем його розташування, оскільки м. Луганськ є територією, тимчасово непідконтрольною владі України, де Державні органи не здійснюють свої повноваження. Оскільки експертом по технічному обстеженню будівель та споруд встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації новоствореного будинку. суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі На підставі викладеного та

Outcome: approved