Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , треті особи: Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з початку 2009 року по липень 2009 року вона зустрічалась з [PERSON] , а також працювали разом в Магдалинівській філії "Ощадбанку". В березні 2009 року вона взнала, що вагітна. [PERSON] також знав про вагітність, проте після сварки в липні 2009 року вони перестали зустрічатись. [INFO] вона народила сина [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 24.11.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №150 у відділі реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Батьком дитини записано [PERSON] відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON] відмовився подавати до органу РАЦС заяву про реєстрацію батьківства, дитину не провідує та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона вживала заходи щодо одержання аліментів від [PERSON] , але не змогла їх отримати внаслідок ухилення останнього від їх сплати. Джерел доходу, крім прибутків від домашнього господарства вона не має. [PERSON] , в свою чергу, є працездатною особою, має заробіток і може сплачувати кошти на утримання дитини. Вирішити питання щодо встановлення батьківства та стягнення аліментів в добровільному порядку позасудовим шляхом не має можливості, а тому вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.125, 128, 180, 181, 191 СК України, прохає визнати [PERSON] батьком дитини - [PERSON] , зобов`язати Царичанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області внести відомості про батька дитини; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, до повноліття дитини та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідач [PERSON] своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Тараненко П.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та прохали їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надіслав. Представник третьої особи Царичанської райдержадміністрації - Турська О.С. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, заслухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. З початку 2009 року по липень 2009 року сторони у справі перебували у взаємних стосунках та працювали разом в Магдалинівській філії "Ощадбанку. [INFO] позивач народила сина [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 24 листопада 2009 року), про що в Книзі реєстрації народженя 24 листопада 2009 року зроблено відповідний актовий запис за №150. Батьком дитини записано " [PERSON] " відповідно до вимог ст.135 СК України зі слів матері. Згідно ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У справі «Ельсхольц проти Німеччини», в п. 43 Європейський суд з прав людини зазначив, що взаємне спілкування дитини зі своїм батьком є фундаментальна складова сімейного життя навіть у разі розриву відносин між батьками. Якщо право батька на доступ до власної дитини обмежується, то існує серйозна небезпека ослаблення сімейних відносин між батьком та малолітньою дитиною п. 49. За змістом ч.1 ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року за клопотанням позивача призначено у справі судово-генетичну експертизу, проведення якої було доручено КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР". Однак, 24 липня 2019 року вищевказана ухвала була повернута до суду без виконання у зв`язку із тим, що в призначені дати [PERSON] , на відбір зразків крові не з`явився, жодних належних та допустимих доказів поважності причин неявки чи неможливості своєї явки для проведення вказаної експертизи суду не надав. Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Під час розгляду справи про встановлення батьківства суд повинен враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 9 Постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що у разі, коли ухилення сторони у справі щодо визнання батьківства від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з наведеного, а також враховуючи, що відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про призначення експертизи, а також про час та місце відбору зразків для проведення експертизи, проігнорував виклики, що на переконання суду свідчить про його свідоме ухилення від участі у проведенні судово-генетичної експертизи, а також не надав спростувань доводам позивача, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання факту, для якого судом призначалась судово-генетична експертиза, а саме щодо факту батьківства [PERSON] стосовно неповнолітнього. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи докази про походження дитини від відповідача, а саме відносини позивачки та відповідача в період до народження дитини, ухилення відповідача від проведення експертизи, суд вважає, що позовні вимоги про визнання батьківства слід задовольнити. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження , складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У відповідності до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Отже, враховуючи, що судом визнано відповідача батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , враховуючи вимоги ст.134 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про виключення відомостей з Актового запису № 150 про народження дитини [PERSON] відомостей про батька [PERSON] та внести відомості до даного Актового запису, а саме вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Судом при визначенні розміру аліментів враховується те, що відповідач є працездатною особою. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02. 1991 р.), вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Отже, згідно положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи матеріальне становище позивача з якою проживає дитина, суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/4 частини доходу відповідача ,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, відповідатиме вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню та аліменти підлягають стягненню з дати подачі позову - з 05 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved