Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.11.2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала належним чином. У звязку з цим, станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість в сумі 29764,14 гривень, з яких: 2949,89 гривень заборгованість за кредитом; 22020,72 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1393,53 грн. штраф (процентна складова). Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника та підтримання позову. В судове засідання відповідач не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, одночасно зазначивши, що позовні вимоги визнає частково, а саме заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2949,89 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 2949,89 грн. (виходячи з розрахунку 2949,89 х 2,5% х 40 місяців), а всього позов на суму 5900 грн. Відносно стягнення пені та штрафу просила застосувати строк позовної давності. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію витягу з умов та правил надання банківських послуг; розрахунок заборгованості за договором станом на 28.02.2017 року; копію анкети-заяви від 15.11.2010 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку; копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; копію банківської ліцензії; копію витягу з статуту; копію наказу про внесення змін в тарифи по карткам "Універсальна", "Універсальна GOLD" і [PERSON] від 02.04.2014 року; копію виписки по основній картці [PERSON] за період з 01.11.2010 по 01.12.2017 року; Наказ шаблон №906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року "Про важливі зміни в процедурі оформлення і тарифах по кредитним карткам в Приватбанку; Наказ шаблон №906 СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року "Про актуалізацію тарифів по карткам "Універсальна", "Універсальна GOLD", картці [PERSON] та елітним карткам), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України слідує, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 615 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). \~Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ст. 629 ЦУ України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 3 ч.1\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2\~ст. 1067 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що 15 листопада 2010 року відповідач [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.29). За змістом даної Анкети-заяви остання погодилася, що ця заява разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомлена з даними документами та згодна з ними. Крім того, вона зобовязалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось відповідачем, що на підставі вищевказаної Анкети-заяви відповідачу у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був відкритий картковий рахунок та видано платіжні картки, операції за якими обліковуються за вказаним картковим рахунком. Згідно з тарифами по картці «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що діяли на час укладання кредитного договору, за користування кредитом позичальник повинен сплачувати відсотки за базовою ставкою 2,5 % в місяць (тобто, 30% на рік) на залишок заборгованості; розмір щомісячного платежу, що включає і плату за користування кредитними коштами 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.; передбачеі пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається з пені (1), що дорівнює базовій процентній ставці поділеній на 30 за кожен день прострочення кредиту, та пені (2), що дорівнює 1% від заборгованості, але не менш 10 грн. на місяць, яка нараховується один раз на місяць при простроченні платежу на пять та більше днів при виникненні заборгованості більше 50 грн., а також штраф 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та Правил, що діяли на час укладання сторонами кредитного договору, Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менші як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду, нові умови вважаються прийнятими. З матеріалів справи вбачається, що у період дії кредитного договору Банк неодноразово змінював умови кредитування, зокрема процентну ставку. Так, з моменту укладення договору щомісячна процентна ставка становила 2,5 % (30% річних), з вересня 2014 року процента ставка збільшена до 2,9% щомісячно (34,8 % річних), а з 1 квітня 2015 року - до 3,6 % щомісячно (43,2 % річних). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач скористалася кредитними коштами 20 лютого 2013 року та з березня 2013 року їй почали нараховуватись проценти за користування кредитом за ставкою 30% річних, тобто, за ставкою, що діяла на час користування кредитними коштами Остання операція з погашення кредиту здійснена 10 липня 2014 року. Прострочена заборгованість виникла 31 липня 2014 року. На цю дату заборгованість за тілом кредиту складала 2949 грн. 89 коп., заборгованість за процентами\~147 грн. 18 коп. Пункт 3 наказу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № СП-2014-6915682 від 18.08.2014р. передбачав введення нових тарифів із підвищеною ставкою лише для витрат, зроблених після 01.09.2014 року. Отже, зміна відсотків на вже отриману частину кредитного ліміту не розповсюджується, а тому, враховуючи дати отримання відповідачем кредитних коштів, проценти за користування ними слід обраховувати за ставкою 30 % річних. Таким чином, за період з 31.07.2014 року по 28.02.2017 року (граничний період нарахування заборгованості позивачем згідно розрахунку заборгованості, враховуючи, що суд здійснює розгляд справи в межах заявлених позовних вимог) кількість днів становить 944 та розмір заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом складає 2320 грн. 58 коп. (944 х (2949,89 грн. х 30%) / 360). Отже, загальна сума заборгованості відповідача за процентами складає 2467 грн. 76 коп. (2320 грн. 58 коп. + 147 грн. 18 коп.) За такого, позов в частині стягнення відсотків підлягає задоволенню частково, в розмірі 2467 грн. 76 коп. Відповідно до ч.2\~ст. 549 ЦК України\~штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. При цьому, розмір штрафу, визначений як процентна складова (5 % від суми позову) пов'язується не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення понад певний строк), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає самій сутності та правовій природі штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. Тому, на думку суду, позов в частині стягнення процентної складової штрафу (5 % від суми позову) є необгрунтованим та безпідставним, а тому не підлягає задоволенню. Відповідачем було заявлено про необхідність застосування строку позовної давності в частині стягнення штрафу та пені. З копії довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається обовязок відповідача сплатити штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову при порушенні строків платежів по любому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів. З наведеного вбачається, що право на стягнення штрафу у позивача виникає на 121 день порушення строків платежів по договору. Відповідно до вимог ст.ст. 256, 258, 267 ЦК України, позовна давність\~-\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~прозахист\~свого цивільного\~права\~або\~інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог\~про\~стягнення неустойки\~(штрафу,\~пені).\~Позовна давність\~застосовується судом\~лише за\~заявою сторони\~у спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив\~позовної давності,\~про\~застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмови\~у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене\~правопідлягає захисту. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем останній платіж було здійснено 10.07.2014 року. Позивач звернувся до суду в березні 2017 року, тобто після спливу однорічного строку з моменту виникнення у позивача права на звернення до суду з вимогою про стягнення штрафу. Обставин щодо зміни тривалості та переривання перебігу позовної давності, а також наявності поважних причин\~пропущення позовної\~давності,\~судом не\~встановлено.\~ На підставі викладеного позов в частині стягнення штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн. не підлягає задоволенню в звязку зі спливом строку позовної давності. Розмір пені, передбаченої Договором, також змінювався наказами Банку, але про такі зміни умов кредитування відповідач не повідомлялася, а тому нові тарифи стосовно пені застосуванню не підлягають. Отже, при розрахунку пені необхідно застосовувати умови, узгоджені сторонами при укладанні кредитного договору, а тому загальний розмір пені за зазначений позивачем у розрахунку заборгованості період складає 310 грн. (по 10 грн. за кожен місяць прострочення). Разом з тим, враховуючи необхідність застосування однорічного строку позовної давності, суд вважає можливим стягнути суму пеню лише за 1 рік (враховуючи, що пеня, на відміну від штрафу, має періодичний (щомісячний) характер), що передував зверненню до суду, а тому сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 120 грн. (10 грн. х 12 місяців = 120) Вимога позивача щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2949 грн. 89 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем. Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості підлягають частковому задоволенню: 2949 грн. 89 коп.\~- заборгованість за кредитом; 2467 грн. 76 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 120 грн. 00 коп.\~- пеня, а всього\~5537 грн. 65 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України, виходячи з принципу пропорційності покладення судових витрат при частковому задовленню позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору в сумі 297 грн. 60 коп. (враховуючи, що судом задоволено 18.6 % заявлених позовних вимог). На підстав викладеного та

Outcome: partial