Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON], який діє як представник за угодою в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з громадянином [PERSON], позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 23 травня 2012 року, на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області (справа №709/1291/2012,) було розірвано. Від цього шлюбу у них із відповідачем народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки та постійно проживає разом із нею. На підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 23 травня 2012 року (справа №709/577/2011), відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивачки на утримання їхньої дитини аліменти, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дитини. Констатує той факт, що з часу винесення судом рішення в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося піднття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на дитячий одяг, профілактичні ліки, тощо. Крім того, на час винесення судом рішення по справі про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, остання мала лише трошки більше чотирьох років. Сьогодні їхня дочка навчається в початкових класах Верхньоводянської [PERSON] ступенів, у зв'язку із чим, значно збільшився розмір витрат, як на її утримання, так і на навчання. Власного житла та земельної ділянки, з якої б мала певні доходи, позивачка не має, проживає з дитиноюу будинку своїх батьків, в результаті чого сім'я перебуває у важкому матеріальному становищі. Враховуючи те, що платник аліментів, на даний час не має постійного доходу (заробітку), його доходи є нерегулярними , мінливими, вважає за можливе та необхідне клопотати перед судом про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідач будь-яких інших аліментних чи інших зобов'язань не має, має можливість сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовній заяві. На підставі наведеного просив збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки, [PERSON], [INFO], встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, з ня подачі позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивачки 1200 гривень сплачених за надання правової допомоги. Позивачка, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак її представник, [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі його довірительки. Позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання жодного разу не з'явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення в газеті "Новини Закарпаття". Про причини своєї неявки суд не повідомив. Заперечень на позов не подавав. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі, який, 23 травня 2012 року, на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області по справі №709/1291/201 , було розірвано. Від спільного проживання у сторін народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO] та, відповідно до свідоцтва про народження дитини, відповідач являється її батьком. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради №2287 від 26.07.2016 року стверджено, що на утриманні [PERSON] знаходиться малолітня дочка [PERSON], [INFO] . Згідно довідки Верхньоводянської сільської ради №2288 від 26.07.2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], остання разом зі своєю дочкою проживає у будинку своїх батьків. [PERSON] власного житла та власної земельної ділянки не має. Стаття 51 Конституції України чітко визначає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їхнього повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє на Україні з 27 вересня 1991 року, … держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Зважаючи на взяте зобов'язання, Україна як держава, яка приєдналась до цієї Конвенції, прийняла Закон України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року, де в ст.8 записано: Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов'язок утримувати дітей мають двоє батьків, вказаних у свідоцтві про народження дитини. Аналогічне передбачене ст.180 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 23 травня 2012 року з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] аліменти, на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх його доходу (заробітку), але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 квітня 2011 року. В позовній заяві позивачка посилається на те, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для повного матеріального утримання дитини, оскільки з кожним роком дитина потребує більше витрат. Частиною 1 ст.192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Абзацом 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Зміни життєвих потреб дітей також враховані і державою, шляхом прийняття відповідних законів щодо соціальних гарантій. Зокрема згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2012 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років станом на день винесення рішення про стягнення аліменті (23.05.20012 року) році був встановлений в розмірі 911 гривень, а в 2016 р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років, з 1 грудня, становить 1637 гривень. Поряд з цим суд констатує, що з 2012 року в Україні відбулися інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося підняття цін на товари харчування і дитячий одяг, на ліки. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів, визначений у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Суд, при розгляді вимог позивача про зміну розміру стягуваних аліментів, враховує те, що у відповідача виникли певні обставини, які не могли бути враховані судом при визначенні розміру аліментів в частці від його доходу (заробітку), а саме відповідач на даний час не має постійного місця роботи та не отримує сталий заробіток, тому спосіб стягнення аліментів може бути змінений. За твердженням позивачки, відповідач [PERSON], ніде не працює, індивідуальною трудовою та підприємницькою діяльністю не займається, в Районному центрі зайнятості не числиться. Таким чином, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу, проживає у важких матеріальних умовах, і матеріальне становище відповідача, який в судове засідання жодного разу не з'явився, не надав будь-яких доказів про свій матеріальний стан та стан свого здоров'я, суд приходить до висновку, що відповідач є працездатним, має мінливий дохід, інших утриманців не має, отже, позов підлягає до задоволення. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Рахівського районного суду від 23 травня 2012 року, а предметом судового розгляду є збільшення розміру аліментів, то в даному випадку збільшений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ\~Про судовий збір \~від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів, тому, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 551,20 гривню судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів. У відповідності до положень частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частина 1 ст. 79 ЦПК України зазначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Згідно п.2 ч. 3 даної статті до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать також витрати на правову допомогу. З матеріалів справи, судом встановлено, що позивачка оплатила адвокату [PERSON] 1200 гривень за надання правової допомоги, що стверджується квитанцією №20 від 18.08.2016 року, тому з відповідача, на користь позивачки, слід стягнути 1200 гривень понесених судових витрат.

Outcome: approved