Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], третя особа Червоноармійська державна нотаріальна контора, мотивуючи його тим, що його мати [PERSON], яка померла [INFO], при житті перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON], який помер [INFO]. Від цих шлюбних відносин [INFO] народився він. В свідоцтві про його народження в графі "батько" зазначений [PERSON], прізвище вказане матері-[PERSON]. Мати та батько працювали разом у райвідділу зв"язку, що підтверджується копіями їх трудових книжок. Перебуваючи в шлюбних відносинах вони разом проживали, вели спільне господарство, фактично у них була створена сім"я. При житті батько ставився до нього як до рідного сина, в дитинстві допомагав матеріально, в подальшому таку допомогу надавав йому він. Крім того, той факт, що він є сином [PERSON] підтверджується і витягом з його медичної карти та медичної карти [PERSON], з яких вбачається, що у них з покійним батьком група крові та резус -приналежність є ідентичними. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. Незважаючи на те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті батька і ним подана заява в нотаріальну контору про прийняття спадщини, отримати свідоцтво про спадщину не може, так як в свідоцтві про народження не вказано в графі "батько" прізвище [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, просить суд встановити факт батьківства, вказавши, що [PERSON], який помер [INFO], є його батьком. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідачки позов не визнав та пояснив, що при розгляді даної категорії справ, необхідно брати до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір"ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Однак, як вбачається зі змісту заяви та враховуючи фактичні обставини справи, докази, які б підтверджували спільне проживання й ведення спільного господарства [PERSON] та матір"ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини відсутні. [PERSON] з 13.05.1970 року по 05.05.1974 рік працював в Миколаївській області на Миколаївському експлуатаційно-технічному вузлі зв"язку, а тому не міг у вказаний період спільно проживати та вести спільне господарство з матір"ю позивача. Будь-які докази, які б підтверджували факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON], відсутні. Третя особа - Червоноармійська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, про місце та час його проведення належним чином повідомлена, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004 року, необхідно застосовувати необхідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір"ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст. 53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 20.10.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноармійського районного управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено актовий запис за № 58. В свідоцтві про народження [NUMBER] від 15.06.1970 року, батьком заявника записаний [PERSON]. Згідно відповіді державного нотаріуса Червоноармійської державної нотаріальної контори № /01-16 від 10 червня 2015 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] відкрито спадкову справу № 74/2015. Спадкоємцями по справі, які подали заяви про прийняття спадщини є дочка [PERSON] та [PERSON] Допитана в судовому засіданні, як свідок [PERSON] суду пояснила, що батько-[PERSON]. їй ніколи не розповідав, що в нього є син від іншої жінки. Вперше [PERSON] вона побачила, коли близько 5 років назад вона відвідувала батька в смт. Червоноармійську. Тоді [PERSON] її та батька на своєму автомобілі підвозив на кладовище в с. Ходоровку, Червоноармійського району, Житомирської області, сприймала його в той час, як особу, яка разом з батьком працювала в районному вузлі зв"язку. З тих пір [PERSON] підтримував тісні зв"язки з батьком, однак від батька вона ні разу не чула, що він є її братом, а тим більше ніколи не йшла мова про спадщину після його смерті. Вважає, що відвідування [PERSON] батька перед смертю та активна участь у його похоронах була продиктована його зацікавленістю отримати після смерті батька будинок. Допитана Невським районним судом м. Санкт-Петербурга Російської Федерації по дорученню Червоноармійського райсуду, свідок [PERSON] пояснила, що вона познайомилася з [PERSON] близько 40 років тому в с. Федоровка, Березанського району, Миколаївської області. В 1970 році він приїхав туди влаштовуватись на роботу і там орендував квартиру, тоді ж вона з ним почала зустрічатися і спільно проживати. В 1974 році вони переїхали проживати до батьків [PERSON] в с. Ходорівку, Червоноармійського району, Житомирської області. Під час спільного проживання з [PERSON], останній їй не розповідав, що в нього є діти від інших жінок До знайомства з нею [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка не могла мати дітей. Вона чула про [PERSON], але особисто з ним знайома не була. Його мати з її чоловіком разом працювали в одній організації. За час їх спільного життя [PERSON] не розповідав, що він починаючи з 1970 року по 1974 рік проживав і вів спільне господарство з [PERSON], а [PERSON] є його сином, аліменти на його утримання він не платив, участі у його вихованні не приймав, і сім"ю, в якій проживав [PERSON], не провідував, так само як і той не з"являвся в їх будинку. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони проживають на вулиці по сусідству з будинком покійного [PERSON] До смерті останнього вони перебували з ним в хороших, дружніх відносинах. За своє життя [PERSON] їм ніколи не розповідав, що у нього є син. Вперше про [PERSON] вони дізналися декілька років назад коли він почав з"являтися в будинку [PERSON] разом зі своєю дружиною. [PERSON] працював разом з [PERSON] на пошті. Коли він хворів, то його часто відвідували і інші працівники, з якими він працював і підтримував хороші стосунки. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] за життя визнавав [PERSON] своїм сином. Це проявлялось у тому, що до його народження [PERSON] проживав з його матір"ю в цивільному шлюбі по [ADDRESS], з 1967 по 1970 роки, відвідував її в пологовому будинку, хвалився, що у нього з"явився син, гуляв з ним, брав на руки, підтримував матеріально. Зазначені докази суд оцінює критично і до уваги взяти не може, оскільки [PERSON] перебуваючи в дорослому віці, проживаючи в одному селищі та працюючи в одній організації з [PERSON], не виявляв до останнього будь-якої уваги та прихильності, як син до батька. Таким чином по відношенню до [PERSON] поводив себе і [PERSON], що свідчило про відсутність між ними родинного зв"язку. Стверджуючи, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, свідки не змогли пояснити, чи вели вони спільне господарство і яким чином це проявлялось. Крім того, починаючи з 1970 року по 1974 рік [PERSON], проживав в Миколаївській області і там же працював, звідки повернувся маючи дружину, з якою поселилися в с. Ходорівка, Червоноармійського району і лише згодом вони перебралися в смт. Червоноармійськ, де [PERSON] почав працювати в райукртелекомі, куди згодом на роботу влаштувався і [PERSON] В судовому засіданні позивач на підтвердження позовних вимог надав суду витяги зі своєї медичної картки та медичної картки [PERSON], і фотографії, посилаючись на те, що у них група крові та резус-приналежність є ідентичними, а по фотографіях є схожість між собою. Зазначені письмові докази, суд не може взяти до уваги, оскільки загальновідомо і це не потребує доказуванню, що ідентичність крові можуть мати безліч людей, так же як схожість та подібність осіб по зовнішніх рисах і фотографіях. Крім того, ні на одній із наданих для огляду фотографій не зафіксовано позивача в присутності [PERSON] Наявність записів у трудових книжках та пояснення свідка [PERSON], що покійний [PERSON] та покійна [PERSON] працювали в одній організації (райвузолзв"язку), також не можуть бути належними доказами, які б з достовірністю підтверджували б факт батьківства. З показів свідка [PERSON] вбачається, що коли [PERSON] іще працював, то до нього доходили чутки про те, що [PERSON] його син. Ці розмови викликали у нього посмішку. Крім того, 5 років назад, коли [PERSON] організував поїздку своєї дочки [PERSON] та [PERSON] на кладовище своїх батьків, вона якоби чула, що він на випадок своєї смерті розпорядився своїм майном, сказавши при цьому, що будинок перейде у власність до дочки, а все що в ньому буде дістанеться [PERSON] Суд також ці покази до уваги не бере, оскільки свідок [PERSON] заперечувала той факт, що така розмова між ними про спадщину в той час відбувалася, [PERSON] тоді був з ними, як водій автомобіля, а не як член сім"ї. А посмішка на обличчі [PERSON] від слухів, що у нього є син, свідчила про його пасивну поведінку, а тому не може розцінюватись, як визнання ним батьківства. Допитана Луцьким міськрайонним судом згідно окремого доручення Червоноармійського райсуду, свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вона знайома з 1980 року, перебувала з ним в дружніх відносинах та разом працювали, а коли він пішов на пенсію і став хворіти, то відвідувала його вдома. Ніколи за всі ці роки, [PERSON] їй не розповідав, що у нього є син і не визнавав таким [PERSON], навпаки, коли уже хворів, то скаржився, що він до нього приїздить разом з дружиною, але він їх бачити не хоче. Стверджував, що у нього є лише одна дочка, яка проживає в Російській Федерації. Оскільки при розгляді зазначеної справи позивач не надав доказів, які з достовірністю підтверджували б спільне проживання й ведення спільного господарства [PERSON] та матері позивача до його народження, спільне виховання або утримання його, визнання батьківства, тому суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed