Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Надія» про зобов»язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ПП «Надія» та інвестором [PERSON] 21.11.2007р. був укладений договір №31-23/07 про інвестування будівництва житла, а саме, - торгово-офісного приміщення (ТОП) по [ADDRESS]. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 25.12.2007р. до договору інвестування, позивач вніс на розрахунковий рахунок ПП грошові кошти в розмірі 100% загальної вартості площі об»єкту інвестування, що в грошовому вимірі становить 600000грн., в т.ч. ПДВ і прийняла всі права та обов»язки довірителя за договором про участь у Фонді фінансування будівництва. Забудовником об»єкту будівництва та інвестування є ПП «Надія», яке взяло на свій ризик, своїми силами і засобами виконати будівельно-монтажні роботи згідно проектно-кошторисної документації за вказаною адресою та після закінчення будівництва і здачі будівлі в експлуатацію, передати у власність інвестору об»єкт інвестування на умовах встановлених у даному договорі. За умовами п.1.2 договору, відповідач прийняв на себе зобов»язання вчинити дії, направлені на спорудження об»єкта капітального будівництва - житлового будинку за вказаною адресою із запланованим терміном введення об»єкта в експлуатацію - ІУ квартал 2009р. Натомість, будинок був введений в експлуатацію лише 12.09.2012р., тобто було прострочено виконання зобов»язань відповідачем майже на три роки, тобто на 973дні (з 31.12.2009р. по 12.09.2012р.). Незважаючи на його введення в експлуатацію, фактичне користування в зимовий час ТОП було неможливе, оскільки були відсутні лічильники обліку тепла, а сконструйована система теплопостачання мала суттєві недоліки, а саме, - в приміщенні, площею 140,9кв.м. було встановлено лише дві батареї опалення (при стандартній нормі - одна батарея на обігрів 20кв.м.), а також діаметр труб для опалення був занадто вузьким (як визначили представники Черкаської ТЕЦ), внаслідок чого, температура повітря в приміщенні лише на 5С перевищувала температуру на вулиці. Відповідач в усній формі обіцяв покупцю встановити автономне опалення, але обіцянку не виконав. Очікуючи на своєчасну здачу будівництва відповідно до умов договору, позивач уклала угоду з ПП [PERSON] щодо здачі в оренду ТОП, площею 140,9кв.м. по ціні 50грн. за 1кв.м. із 01.12.2009р. Здача приміщення в оренду коштує 50грн. кв.м. Вартість орендованої площі 140,9кв.м. коштує 7045грн. щомісяця (7045грн. : 30днів = 234,83грн. в день). Вартість орендованої площі за 973 дні становить 235769грн. 32коп. (234,83грн. х 973дні= 228489,59грн.). Таким чином, позивач вважає, що внаслідок несвоєчасної здачі в експлуатацію ТОП та несвоєчасного оформлення його права власності на нього, тобто з причин зволікання цих дій приватним ПП «Надія» протягом трьох років, - позивач недоотримав доходи в сумі 228489,59грн., яку просить на підставі ст.ст. 549,550ЦК, відповідача відшкодувати як неустойку за порушення умов договору і прострочення терміну здачі об»єкта на 973 дні або як недоотримані доходи. Крім того, позивач вважає безпідставними доводи відповідача щодо відсутності його вини у недотриманні строку введення об»єкту в експлуатацію в ІУ кварталі 2009р. з причин недостатнього фінансування будівництва. Також, позивач вказує на те, що і на час розгляду справи залишається не виконаним рід зобов»язань за договором: відсутність якісної системи теплопостачання з невірним проектуванням теплопостачання або з невідповідністю монтажних робіт проекту теплопостачання. Для обстеження якості опалення ТОП Черкаська ТЕЦ вимагає надати проект теплопостачання приміщення, в якому повинно бути: розрахунок теплового навантаження приміщень; розрахунок приладів опалення згідно розрахункового теплового навантаження. Позивач зазначає, що такий проект ПП «Надія» не надає, а виготовляти його і переобладнувати за власний рахунок всю систему теплопостачання свого приміщення позивач не зобов»язаний, оскільки вважає, що ним повністю сплачені кошти за ТОП, яке повинно бути якісно обладнане забудовником об»єкту будівництва. Крім того, в позовні заяві позивач вказує на те, що, як на його думку, після завершення будівництва багатоповерхового житлового будинку та прийняття його до експлуатації, між ним та ПП «Надія» не підписаний акт приймання-передачі ТОП, площею 140,9кв.м. по [ADDRESS]. Черкаської міською радою на підставі рішенні виконкому 07.09.2012р. позивачеві видано свідоцтво від 11.09.12р. про право власності на нерухоме майно - ТОП першого поверху №7-1, 7-2, А-16 пд., площею 140,9кв.м. В подальшому КП «ЧООБТІ» була проведена державна реєстрація права власності на вказані нежитлові приміщення за реєстраційним номером 17-15-16 при інвентаризаційній справі 4539. Позивач зазначає у позовній заяві, що обіцянка керівника ПП «Надія» зробити в ТОП автономне опалення до цього часу не виконана, чим, як вважає, порушено його права як інвестора на отримання якісного централізованого опалення, що входить до обов»язків ПП, яке отримало своєчасно інвестовані кошти на будівництво приміщення і, на думку позивача, він не повинен за свій рахунок усувати недоліки будівництва. Для задоволення потреб покупця [PERSON] і [PERSON], з дозволу ВАТ «Черкасицивільпроект» ПП «Надія» перепланувало магазин [ADDRESS], про що свідчить відповідний лист ВАТ «Черкасицивільпроект» від 30.01.2008р. №89/09. Позивач придбав у ПП «Надія» приміщення, площею 140,9кв.м. за вказаною адресою, про що свідчать дані технічного паспорту №17-1516. Між тим, ПП «Надія» відмовляється виправити недоліки теплопостачання. Крім того, ПП «Надія» та Черкаська ТЕЦ незважаючи на згоду позивача і прохання провести експертизу теплопостачального обладнання в ТОП, проігнорували вимоги позивача від 05.04.12р. та від 20.11.13р. Також, позивач вказує на те, що йому відповідачем ПП «Надія» завдано моральної шкоди, яка полягає у трьохрічному очікування можливості користуватися придбаним приміщенням, у чисельних з»ясуваннях причин неякісного опалення приміщення, у необхідності подавати ряд заяв, претензій, скарг і клопотань та у відвідуванні ряду інстанцій з метою поновлення своїх прав на отримання якісної системи опалення і якісних комунальних послугах, у бездіяльності відповідача і небажанні встановити належну систему опалення для обігріву побудованого ним приміщення, у нереагуванні на звернення. Всі ці дії потребують затрат часу, великої нервової напруги та емоційних переживань. Розмір моральної шкоди визначено - 50000грн. 00коп. Таким чином, позивач просить суд: зобов»язати ПП «Надія» замовити проведення експертизи по питанню відповідності державним стандартам системи опалення, встановленої в торгово-офісному приміщенні, що по [ADDRESS] та провести випробування щодо якості теплопостачання цього приміщення і встановити причини неякісного теплозабезпечення; зобов»язати відповідача усунути недоліки будівництва, допущені в системі теплопостачання ТОП, що належить [PERSON] за вказаною адресою та привести опалювальну систему до якісного стану, відповідно стандартів; стягнути з ПП на користь [PERSON] майнову шкоду в сумі 228489,59грн. як неустойку та як недоотриманий дохід за трьохрічне порушення строків здачі об»єкту в експлуатацію і позбавлення власника на право отримання доходу при користуванні цим приміщенням; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000грн. 00коп.; стягнути на користь позивача судові витрати - оплату послуг представника в сумі 5000грн. 16.02.2015р. до суду від позивача надійшла заява про внесення змін по предмета позову, уточнення позовних вимог та збільшення їх розміру. Ухвалою суду від 06.10.2015р. прийняті до розгляду позовні вимоги і редакції від 16.02.15р. за позовними вимогами: зобов»язати ПП «Надія» за свій рахунок усунути вказані в заяві недоліки будівництва, а саме: спроектувати і змонтувати систему опалення приміщення, яка зможе якісно обігрівати приміщення,що належить [PERSON] на праві власності за вказаною адресою; стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 253620грн., як упущену вигоду (недоотриманий дохід) за трьохрічне порушення строки здачі об»єкту в експлуатацію і позбавлення власника на право три роки отримувати дохід при користуванні цим приміщенням; стягнути з ПП на корить позивача неустойку в розмірі 20000грн. за невиконання зобов»язань, передбачених договором інвестування; стягнути з ПП на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000грн., а також судові витрати за проведення експертизи 2000грн. та витрати на правову допомогу 5000грн. В іншій частині заяву про прийняття вимог про зобов»язання ПП «Надія» за свій рахунок відповідно до затвердженої проектної документації побудувати тамбур і двоє вхідних дверей на вході у приміщення, належне на праві власності [PERSON] та утеплити зовнішні стіни кутового приміщення, як того вимагають будівельні норми України, - відмовлено. Так, у заяві від 16.02.15р. позивачем [PERSON] зазначено, що він повністю підтримує позовні вимоги, заявлені в первинній позовній заяві в повному обсязі. Також зазначає, що йому були завдані матеріальні збитки, які полягають в упущеній вигоді, а саме, доходах, які він одержав би, якби зобов»язання було виконано відповідачем. Варість орендованої площі 1 рік становить 7045грн. х 12 місяців = 84540грн, а вартість орендованої площі за 3 роки - 253620грн. Отже, на такий розмір грошових коштів, позивач недоотримав дохід з-за несвоєчасної здачі ТОП в експлуатацію, що є порушенням умов договору від 21.11.2007р. На даний час в ТОП позивач розташував магазин будівельних матеріалів. Внаслідок відсутності централізованого опалення у приміщенні, магазин опалюється електрообігрівачами, що є нерентабельним; в магазині підвищена вологість, псується реалізуємий товар, на стінах виникають тріщини, цвіль. Все викладене негативно впливає на торгівлю. Неустойка за несвоєчасну здачу об»єкту інвестування та за існуючі істотні недоліки будівництва, визначена в розмірі 20000грн. Моральна шкода, яка оцінена в 50000грн., полягає в емоційній напрузі, у чисельних переживаннях та душевних стражданнях, пов»язаних з з»ясуванням причин неякісного опалення приміщення тощо. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представники - за довіреністю [PERSON] та [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Вважають, що строки позовної давності не сплили, оскільки позивач не прийняв об»єкт по акту прийому-передачі. В судовому засіданні представник відповідача ПП «Надія» за довіреністю Станкевич О.О. позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Подала письмову заяву про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: Відповідно до даних свідоцтва про шлюб, позивач [PERSON] після укладення шлюбу (актовий запис №1340 від 29.09.2012р.) отримала прізвище [PERSON] Встановлено, що 21.11.2007р. між сторонами укладено договір №31-23/07, за умовами якого ПП зобов»зується на свій ризик, своїми силами і засобами виконати будівельно-монтажні роботи згідно проектно-кошторисної документації за адресою: [ADDRESS] та після закінчення будівництва і здачі будівлі в експлуатацію передати у власність інвестору (позивачу) об»єкт інвестування на умова, встановлених договором. Інвестор зобов»язується прийняти його у власність та здійснювати інвестиції згідно умов договору (п.1.1 договору). Строк закінчення будівництва об»єкту і здачі його в експлуатацію визначено ІУ квартал 2009р. Предметом договору є частина магазину на першому поверсі, приміщення магазину №4, площею 120кв.м (при загальній площі магазину 193,8кв.м. Планування приміщення здійснюється згідно з проектною документацією. Об»єкт інвестування включає в себе, в т.ч. оздоблювальні роботи -встановлення опалювальних приладів і устаткування; трубне розведення систем каналізації; трубне розведення систем холодного і гарячого водопостачання та встановлення лічильників тощо (п.1.3 договору). За п.2.3 договору вартість предмету договору складає 600000грн., що і є попередньою ціною. Відповідно до п.3.3.1, п.3.3.2 договору, ПП зобов»язується здійснити будівництво предмета договору та ввести його в експлуатацію у строки, передбачені договором, за умови повного і своєчасного виконання інвестором своїх зобов»язань за договором; забезпечити виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до будівельних норм і правил. Згідно із п.п.3.3.5, 3.3.6 договору, ПП зобов»язується після завершення будівництва і введення будівлі в експлуатацію надати інвестору необхідні документи для подальшого оформлення об»єкту інвестування у власність; протягом 15 днів після затвердження акта введення об»єкта інвестування в експлуатацію передати його інвестору по акту приймання-передачі. Пунктами 3.4.3 - 3.4.5 договору визначено, що інвестор зобов»язується: у разі, якщо фактична загальна площа об»єкта інвестування при закінченні спорудження більше, ніж загальна площа за проектом і ця різниця становить більше 0,5кв.м. за даними, наданими БТІ, інвестор повинен провести остаточні розрахунки на протязі 10ти днів згідно повідомлення організації -ПП в обсязі, що відповідає вартості відповідної кількості квадратних метрів об»єкта інвестування, на яку збільшується загальна площа; прийняти об»єкт інвестування по акту приймання-передачі протягом 15ти днів з моменту повідомлення ПП про готовність його до здачі; протягом 10ти днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі переоформити об»єкт інвестування у свою власність. Відповідно до п.п.4.9-4.10 договору, організація (ПП) не несе відповідальності за наслідки для інвестора та третіх осіб, якщо інвестором самостійно проводяться будь-які переобладнання та зміни в плануванні об»єкту інвестування, що не були передбачені проектом; ПП не несе відповідальності за зменшення загальної площі об»єкту інвестування внаслідок внутрішньо будівельно-оздоблювальних робіт, окрім випадку змін в проектно-кошторисній документації. Цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання цього договору сторонами (п.6.1 договору). Гарантійні зобов»язання організації діють протягом 6ти місяців з моменту введення об»єкту інвестування в експлуатацію, а по устаткуванню і матеріалах - відповідно до гарантійних строків згідно паспортів даного устаткування і матеріалів. Організація усуває усі виявлені протягом гарантійного строку технічні відхилення, недоробки і дефекти самотужки і за свій рахунок. До технічних відхилень відносяться усі виявлені інвестором відхилення від вимог технічної документації. До недоробок відноситься невиконання визначених робіт, передбачених проектною документацією. До дефектів відносяться окремі недоліки виконаної роботи, пов»язані з якістю робіт (п.п.7.1-7.2 договору). Початок усунення недоліків організація зобов»язана виправити не пізніше ніж через 3 місяці з дати складання сторонами рекламаційного акту про такі недоліки (п.7.3 договору). При цьому, гарантійні зобов»язання не поширюються на нормальний знос об»єкта; об»єкт інвестування у разі здійснення інвестором будь-яких перепланувань без внесення змін в проектно-кошторисну документацію тощо (п.7.4 договору). Організація вважається такою, що повністю виконала свої зобов»язання по цьому договору, з моменту підписання акту прийому-передачі об»єкту інвестування (п.9.2 договору). Відповідно до Додаткової угоди №1 до договору інвестування від 21.11.2007р. № 31-23/07 від 25.12.2007р. сторони визначили, що вартість об»єкту інвестування - 600000грн., в т.ч. ПДВ, яка внесена позивачем на рахунок відповідача - є остаточною; вартість об»єкта інвестування може корегуватися тільки у випадках, викладених у п.3.4.3 договору. Викладена характеристика об»єкту інвестування: приміщення магазину №4, перший поверх, площа об»єкту 44кв.м при загальній площі магазину 193,8кв.м. Як вбачається з даних листа №159 від 02.04.2012р., оригінал досліджувався в судовому засіданні, ПП «Надія» повідомило [PERSON]- інвестора за договором від 21.11.2007р. про збільшення площі об»єкту інвестування згідно обмірів БТІ на 17,10кв.м. та роз»яснено умови договору, зокрема, - п.п.3.4.4, 3.1.5. Дійсно, на листі мається розписка про його отримання [PERSON], який є представником позивача по даній справі та, як встановлено в судовому засіданні, її рідним братом. Сам [PERSON] під час розгляду справи не заперечував факту отримання цього листа та свого підпису на ньому. Крім того, відповідно до акту прийому-передачі офісно-торгівельного приміщення від 30.05.2012р., оригінал якого досліджувався в судовому засіданні, ПП «Надія» передало [PERSON] ТОП, площею 140,9кв.м. по [ADDRESS], в склад якого входять- перший поверх позиція 7: приміщення №1, площею 139,0кв.м.; приміщення №3, площею 1,9кв.м., вартістю 612500грн., в т.ч. ПДВ. ТОП, площею 140,9кв.м. передається без опоряджувальних робіт, санфаянсу та радіомережі. Зазначено, що сторони не мають претензій по якості будівництва та його оплаті, а також щодо виконання умов договору від 21.11.2007р. №31-23/07. Ціна є остаточною і перегляду за п.3.4.3 договору не підлягає Акт набирає чинності після його підписання особами сторонами. Крім того, відповідач не оспорює вартість об»єкту інвестування та доплату позивачем 85500грн. Таким чином, під час розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 57-61 ЦПК України, позивачем не надано жодних належних, допустимих та переконливих доказів про те, що такий акт не складався і не підписувався сторонами, а тому такі доводи є безпідставними. Навпаки, саме актом від 30.05.12р. встановлено площу приміщення - 140,9кв.м. і відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.09.2012р., [PERSON] як фізична особа є власником нежитлових приміщень - ТОП - приміщення першого поверху №7-1, 7-2, А-16 пд, загальною площею 140,9кв.м. на підставі наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 07.09.2012р. №447-08, що також підтверджується даними витягу про державну реєстрацію КП «ЧООБТІ» від 21.09.2012р. Підстави набуття права власності на нерухоме майно за договором від 21.11.2007р. не оспорюються. Отже, викладені обставини спростовують доводи позивача та його представників про те, що [PERSON] не приймала нежитлові приміщення та не знала про введення об»єкту в експлуатацію. Крім того, під час розгляду справи, судом досліджувався оригінал технічного паспорту, виданого КП «ЧООБТІ» 13.12.2011р. на належні позивачеві нежитлові приміщення, площею 140,9кв.м. (а.с.128-130 зв.) та проектна документація на будівлі, будівництво яких здійснено ПП «Надія» (а.с.110). Також під час судового засідання, судом встановлено, що 22.03.2012р. Інспекцією ДАБК у Черкаській області затверджено Декларацію про готовність об»єкта до експлуатації вбудовано-прибудованих приміщень загального призначення житлового будинку по [ADDRESS], здійснене замовником ПП «Надія». Зазначено, що об»єкт є закінченим будівництвом і готовий до експлуатації. У Декларації зазначено, що початок будівництва - грудень 2011р., а кінець - березень 2012р. При цьому, Декларація про початок виконання будівельних робіт зареєстрована 02.12.2011р., проектна документація була затверджена 19.09.2011р. (проектування здійснював ПрАТ «Черкасицивільпромпроект»). Дані про неякісне встановлення системи опалення чи невідповідність її проектній документації та нормам ДБН, - відсутні. Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до заяви від 20.11.2007р., поданої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ПП, останні просили керівництво ПП «Надія» надати згоду провести зміни в плануванні магазину №4, згідно із ескізом. За резолюцією відповідача, від 31.01.2008р., останній не заперечував проти внесення змін до креслень марки АБ. Ескіз оглядався судом, на якому також маються записи перелічених осіб про погодження внесених змін. При цьому, позивач не заперечував факт подання та підписання такої заяви та узгодження змін, визначених на ескізі (а.с.99-100 перегородка визначена зеленим кольором). Ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні позивач не ставить питання щодо знесення перегородки, якою були розділені приміщення магазину №4 між [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є власником нежитлового приміщення, що поруч з приміщенням, належним [PERSON] Їхні приміщення розділяє спільна стіна. Площа належного їй приміщення становить 70кв.м., в ньому розміщено 4 батареї і температура повітря достатньо нормальна. Коли вона (свідок) придбавала приміщення, то перегородка між її приміщенням та приміщенням, належним [PERSON], вже була. Ця перегородка здійснена була за їхньою згодою. В приміщенні, що належить [PERSON], холодно і там мається 2 батареї. Свідок [PERSON] показав, що він - інженер-інспектор та інші представники Черкаського ТЕЦ, за заявою [PERSON] оглядали, в т.ч. приміщення, належне останній. Заміри температури не проводили. Він інспектує даний об»єкт і ним був прийнятий облік лічильника теплової енергії в цілому об»єкті, який ще не був поділений між окремими власниками. Об»єкт містить 6ть приміщень, на які встановлено електрорегулятор-автоматичний. За заявою [PERSON] надання теплопостачання в її приміщення припинено 26.11.2013р. Вся будівля по [ADDRESS] була введена в експлуатацію в 2012р. і лише після цього, [PERSON] придбала собі окреме приміщення. Самі власники приміщень поділили ціле приміщення стіною, але не врахували систему опалення, яка була розміщена на все в цілому приміщення, належне [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При перевірці, ним не були встановлені порушення у системі теплопостачання, т.я. були відсутні технічні документи. Слід зазначити, що у своїх поясненнях в судовому засіданні представники позивача за довіреністю [PERSON] та [PERSON] зазначили, що, коли [PERSON] та [PERSON] купували приміщення, то це було одне ціле приміщення, в якому була й спільна система опалення. Оскільки вони хотіли придбати два окремі приміщення, то ПП поставило перегородку - стінку, внаслідок чого стало два окремі приміщення, одне з яких придбала позивач, відповідно до свідоцтва та даних техпаспорту. Вважає, що ПП поставило перегородку, але не переробило систему теплопостачання, хоча повинно було це зробити. [PERSON] не замовляла проектну документацію системи опалення у належному їй приміщенні, в т.ч. щодо перепланування. Інший власник також не замовляв проектну документацію на переобладнання приміщення, - а саме, перегородки Не заперечує, що за домовленістю між [PERSON] та [PERSON], була встановлена перегородка. Визнає обставину, що теплове навантаження розраховане на приміщення [PERSON] та [PERSON], а на окреме приміщення, належне [PERSON], - ні. Коли [PERSON] придбала приміщення, то батареї не переносились. Вважає, що оскільки [PERSON] придбала окреме приміщення, де температура не відповідає нормам, то відповідно ПП продало неякісне приміщення, яким позивач не може користуватись. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала факт здійснення цієї спірної перегородки (виділена зеленим кольором в техпаспорті) силами ПП «Надія», оскільки відсутні підтверджуючі дані. Вважає, що власники й самі могли її поставити, враховуючи, що вони узгодили питання здійснення такої перегородки. З часу введення об»єкту в експлуатацію, батареї та система теплопостачання не змінювались. Відповідно до висновку №50/14/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 03.08.2015р. на питання, які постановлені судом в ухвалі суду від 28.11.2014р., - система опалення в цілому нежитловому приміщенні магазину №4 (ТОП) першого поверху, що по [ADDRESS], належне на праві власності у відповідних розмірах [PERSON] та [PERSON], відповідає ксерокопії аркуша №16 ОВ «Опалення. План першого поверху» Робочого проекту №199-06-35ВУ-У, 125 (на аркуші є напис: «З оригіналом вірно», підпис та печатка ПрАТ «Черкасицивільпромпроект», знаходиться в прозорому файлі на стор.110 даної цивільної справи №711/3159/14) щодо розташування мережі з труб та опалювальних приладів, тобто відповідає проектній документації та державним будівельним нормам, але в приміщенні встановлена перегородка, не передбачена проектом, яка розділяє систему опалення на дві нерівні частини; перегородка, яка мається у вказаному нежитловому приміщенні магазину №4 (див. стор. 100 даної цивільної справи, вказана зеленим кольором), впливає на стан теплового режиму в цілому приміщенні (магазину №4) і окремо в приміщенні, належному на праві власності [PERSON] Два опалювальних прилади, встановлених в приміщенні, належному на праві власності [PERSON], покривають витрати тепла тільки частково (витрати тепла становлять 4,23 кВт, теплове навантаження існуючих двох опалювальних приладів- 2,188кВт). Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Встановлено, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, які вкладаються в об»єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті чого створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, кошти, акції, паї та інш. Загальними засадами цивільного законодавства є, в т.ч. свобода договору (ст. 3 ч.1 п.3 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628ЦК). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638ЦК). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов»язання (основного зобов»язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст. 548ЦК). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Так, пеня є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожний день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з договору від 21.11.2007р. та додаткової угоди від 25.12.2007р., пеня за не виконання чи неналежне виконання організацією - ПП «Надія» зобов»язань за договором, - не передбачена. Відповідно до ст. 837 ЦК, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. В даному випадку, об»єкт інвестування - нежитлові приміщення - приміщення магазину №4 (частина) є об'єктом підприємницької діяльності з метою отримання прибутку. Й сам позивач вказує у позовній заяві та в судовому засіданні, що він мав на меті здавати приміщення в оренду та отримувати прибутки; на даний час використовує приміщення як магазин щодо продажу будматеріалів. Таким чином, суд вважає, що між сторонами виникли відносини не за договором підряду, а відносини між суб»єктами інвестиційної діяльності, які регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність» та відповідно до ст. 9 цього Закону, договором (угодою), який є основним правовим документом, котрий регулює взаємовідносини між суб»єктами інвестиційної діяльності. Помилковим є посилання позивача та його представників на те, що дані правовідносини регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", оскільки даний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Таким чином, Закон України "Про захист прав споживачів" не регулює правовідносини, які виникли між сторонами договору про інвестування у будівництво, яким по своїй суті є договір від 21.11.2007р. №31-23/07. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012р. у справі № 6-101цс12. Таким чином, безпідставними є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПП «Надія» на користь позивача [PERSON] пені в розмірі 20000грн. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На думку суду, позивачем [PERSON] не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів щодо завданої їй матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди - 253620грн. 00коп., а тому в цій частині вимоги не підлягають до задоволення. Крім того, ч.ч.1-4 ст. 23 ЦК України, визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Слід зазначити, що договором від 21.11.2007р. не передбачено відшкодування моральної шкоди. Отже, вимоги [PERSON] щодо відшкодування їй моральної шкоди як необґрунтовані та безпідставні не підлягають до задоволення. З»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо зобов»язання відповідача ПП «Надія» вчинити певні дії, тобто: замовити проведення експертизи по питанню відповідності ДБН системи опалення; провести випробування щодо якості теплопостачання; встановити причини неякісного теплозабезпечення; усунути недоліки будівництва, допущені в системі теплопостачання ТОП та привести опалювальну систему до якісного стану, відповідно до стандартів; за свій рахунок усунути недоліки - спроектувати і змонтувати систему опалення приміщення, належного позивачеві, - не підлягають до задоволення, оскільки під час розгляду справи не встановлено будь-яких обставин про те, що система опалення в нежитловому приміщенні магазину №4, належному [PERSON] та [PERSON], не відповідає проектній документації та ДБН. Наявність перегородки, яка розділяє приміщення на два окремі, одне з яких належить на праві власності [PERSON], не свідчить про порушення прав позивача відповідачем ПП «Надія». В даному випадку позивач мав право не прийняти виконання договору та відмовитись від його виконання, що передбачено ст. 651 та ст. 615 ЦК України. Між тим, він прийняв виконання договору - прийнявши ТОП, площею 140,9кв.м. за розмірами, що визначені в акті від 30.05.12р. та доплативши додаткові грошові кошти, що визнано як позивачем, так і відповідачем. Крім того, [PERSON] отримала документи, визначені договором від 21.11.2007р., на підставі яких оформила право власності на вказане нерухоме майно. Оскільки за результатами розгляду справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення всіх позовних вимог, прийнятих судом, з врахуванням ухвали суду від 06.10.2015р., то відповідно, немає підстав для застосування строків позовної давності, про що в своїх письмових запереченнях просив представник відповідача, діючи в межах наданих йому підприємством повноважень. Вирішення питання про судові витрати передбачено ст. 88 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі, то вони не можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed