Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та росить суд стягнути заборгованість із заробітної плати в розмірі 130 грн. 22 коп., середній заробіток за час затримки виплати в розмірі 12856грн. 86 коп., компенсацію (індексацію) за затримку виплати заробітної плати в розмірі 285 грн. 88 коп. В обґрунтування позову послався на те, що 25 серпня 2015 року його було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штатної чисельності. Йому була виплачена нарахована заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за тарифну відпустку та вихідна допомога, однак згодом він дізнався з відповіді управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 06.04.2016 року, що за 3 відпрацьовані дні в серпні 2015 року(18,19,25серпня ) йому не була нарахована та не виплачена індексація. У березні 2016 року йому було виплачено 17 грн. 12 коп. індексації, хоча згідно з розрахунком індексація повинна становити 147 грн. 34 коп. Оскільки до сьогоднішнього дня індексація відповідачем так і не сплачена, то просить суд стягнути цю заборгованість в розмірі 130 грн. 22 коп. ( 147 грн. 34 коп. за мінусом виплаченої індексації в сумі 17 грн. 12 коп. = 130,22 грн.) Внаслідок невиплати зазначеної заборгованості просить також стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 12856,86 грн., а також компенсацію внаслідок втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати в розмірі 285 грн. 88 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував частково, просив зменшити розмір заборгованості, враховуючи співмірність виниклої заборгованості перед позивачем, оскільки індексація була не нарахована позивачу помилково, всі інші нараховані виплати на час звільнення позивача були виплачені в повному розмірі та в строки визначені законодавством. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу в день звільнення не була нарахована індексація на 3 відпрацьовані дні в серпні 2015 року.( 11-14) Як вбачається з довідки ( а.с.25) відповідач нарахував [PERSON] індексацію за ці з відпрацьовані дні в серпні 2015 року в березні 2016 року в розмірі 21 грн. 27 коп. та виплатив йому 11.03.2016 року 17 грн. 12 коп. Однак розрахунок індексації не відповідає вимогам Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" і згідно проведеного судом розрахунку індексація, яку повинен нарахувати та сплатити відповідач, повинна становити 147 грн. 34 коп. ( а.с.37) А тому, з урахуванням виплачених [PERSON] індексації в розмірі 17 грн. 12 коп., заборгованість відповідача перед позивачем із виплати не нарахованої індексації складає 130 грн. 22 коп. та підлягає стягненню на користь позивача. Згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 33 Закону України "Про оплату праці" у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"). Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078). Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України "Про оплату праці"). Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. N 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до Правової позиції Верховного суду України у справі № 6-113цс16 від 27.04.2016 року зазначено, що відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбовляє його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв'язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. Разом із тим при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. Враховуючи те, що середня заробітна плата [PERSON] складала 1270,17 грн. на день звільнення - а недоплачена сума складає лише 147 грн. 34 коп. - то враховуючи неістотність цієї суми відносно розміру її заробітку, враховуючи, що всі інші нараховані суми при звільненні були виплачені відповідно до вимог чинного законодавства, що розмір належної до виплати суми індексації з'ясований був лише під час розгляду справи, суд вважає за справедливе застосувати принцип співмірності та зменшити за таких обставин розмір відшкодування працівникові заробітку за час затримки розрахунку. Розмір заробітної плати позивача становив - 1270,17 грн., сума заборгованості невиплаченої заробітної плати складає 147 грн. 17 коп., що становить 11.6% від заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки по день розгляду справи - 30253,14 грн. ( 115,47 грн. середньо ден. зароб. х 262 роб.дн.), враховуючи принцип справедливості та співмірності підлягають стягненню кошти з відповідача в сумі 3509,36 грн. (11,6% від суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку). Згідно Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" в статті 1. передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 цього Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Статтею 3 цього Закону встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Стаття 4 цього Закону передбачає, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Згідно розрахунку при виплаті 17,12 грн. в березні 2016 року ( 17,12 грн. х 0,042 = 0,72 грн.) компенсація за затримку виплати становить 0,72 грн ( а.с. 39) При наявній невиплаченій заборгованості в розмірі 130 грн. 22 коп. на день розгляду справи компенсація становить 130,22 грн. х 0,087 грн. = 11.33 грн. ( а.с. 40) Всього компенсація за затримку виплати заробітної плати становить 0,72 грн + 11,33 грн = 12 грн. 05 коп., яку слід стягнути з відповідача внаслідок затримки виплати індексації позивачу під час звільнення з роботи. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] невиплачену індексацію в розмірі 130,22 коп., компенсацію за затримку виплати заробітної плати в розмірі 12 грн. 05 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 3509 грн. 36 коп. Відповідно до статті 88 ЦПК України з Нікопольського учбово-виробничого підприємства Дніпропетровського учбово-виробничого об'єднання „Луч" Українського товариства сліпих на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial