Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] міжрайонний прокурор в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області звернувся до Світловодського міськрайонного суду із позовною заявою, в якій просив: визнати протиправним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради від 04.02.2000 року "Про надання згоди на виділення земельної ділянки в тимчасове користування на умовах оренди [PERSON]"; визнати недійсним договір оренди землі від 14.06.2000 року укладений між [PERSON] сільською радою в особі голови сільської ради [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки для сільськогосподарського використання площею 50 га в контурі № 354 на території [PERSON] сільської ради; визнати нечинним та скасувати розпорядження голови [PERSON] РДА від 08.09.2010 року № 570-р; визнати недійсним договір оренди землі (поновлення договору) № 352520004001437 від 05.06.2012 року укладений між [PERSON] РДА та [PERSON] про поновлення договору оренди землі від 14.06.2000 року зареєстрованого 21.06.2000 року за № 1 на земельну ділянку площею 50 га з контурі № 354 із земель резервного фонду земель сільськогосподарського призначення на території [PERSON] сільської ради; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі (поновлення договору) від 05.06.2012 року укладеного між [PERSON] РДА та [PERSON] зареєстрованого 16.07.2012 року за № 352520004001437; витребувати від [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області (25006, Кіровоградська обл., місто Кіровоград, вул. Тімірязєва, будинок 84; код 38802868) земельну ділянку площею 50 га в контурі № 354 вартістю 820500 грн. на території [PERSON] сільської ради Світловодського району Кіровоградської області; зобов'язати [PERSON] повернути на користь держави в особі Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області земельну ділянку площею 50 га в контурі № 354 вартістю 820500 грн. на території [PERSON] сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що протягом листопада 2014 року [PERSON] міжрайонною прокуратурою вивчено стан додержання вимог земельного законодавства під час реалізації власних функцій у сфері земельних відносин [PERSON] РДА та розташованими на території Світловодського району сільськими радами. Встановлено, що громадянином [PERSON] на підставі договорів оренди зміст яких суперечить вимогам чинного законодавства використовується земельна ділянка площею 50 га із земель сільськогосподарського призначення державного резервного фонду на території [PERSON] сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Так, рішенням [PERSON] сільської ради від 04.02.2000 року надано згоду на виділення земельної ділянки [PERSON] в тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років розміром 50 га ріллі в контурі № 354 для вирощування сільськогосподарських культур. 14.06.2000 року без затвердження проекту відведення відповідної земельної ділянки між [PERSON] сільською радою в особі голови сільської ради [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарського використання площею 50 га в контурі № 354 на території [PERSON] сільської ради строком на 10 років. Вказаний договір суперечить вимогам земельного законодавства, укладений сільським головою з перевищенням власних повноважень та підлягає визнанню судом недійсним. На час укладення вказаного договору земельні відносини на території України було врегульовано Земельним Кодексом України 1990 року. Голова [PERSON] сільської ради укладаючи договір оренди земельної ділянки державної форми власності розташованої за межами населеного пункту із земель резервного фонду, без проекту відведення земельної ділянки, документів, що підтверджують можливість створення орендарем селянського (фермерського) господарства вийшов за межі компетенції наданої йому законом. Рішення [PERSON] сільської ради б/н від 04.02.2000 року про надання згоди на виділення земельної ділянки в тимчасове користування на умовах оренди [PERSON] є протиправним та підлягає скасуванню. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 48 Цивільного Кодексу Української PCP договір оренди землі від 14.06.2000 року укладений між [PERSON] сільською радою в особі голови сільської ради [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки для сільськогосподарського використання площею 50 га в контурі № 354 на території [PERSON] сільської ради підлягає визнанню недійсним. В подальшому розпорядженням голови [PERSON] РДА від 08.09.2010 року № 570-р - поновлено дію незаконного договору оренди землі від 14.06.2000 року зареєстрованого 21.06.2000 року за № 1 на земельну ділянку площею 50 га в контурі № 354 із земель резервного фонду земель сільськогосподарського призначення на території [PERSON] сільської ради на тих самих умовах і на той самий строк; громадянину [PERSON] доручено провести розрахунок нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки та виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. При цьому, відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці повинні забезпечувати виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації діють на засадах відповідальності перед людиною і державою за свою діяльність; верховенства права; законності; поєднання державних і місцевих інтересів. Таким чином, приймаючи розпорядження про поновлення дії протиправного договору голова [PERSON] РДА діяв в супереч основним принципам діяльності місцевих адміністрацій та ст. 19 Конституції України. Крім цього, із заявою про поновлення договору оренди землі [PERSON] звернувся до [PERSON] РДА майже через 2 місяці після закінчення дії первісного договору. [PERSON] РДА не враховано, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. За таких обставин [PERSON] РДА повинна була розглядати питання не про поновлення договору оренди, який нею не укладався, а про передачу в оренду громадянину [PERSON] та врахувати, що [PERSON] як засновнику фермерського господарства «Ющенко» вже надавались земельні ділянки сільськогосподарського призначення на підставі договорів оренди на позаконкурсній основі. Крім того, 28.04.2004 року на підставі розпорядження від 10.04.2002 року № 181-р та від 28.07.2003 року № 590-р між [PERSON] РДА та фермерським господарством «Ющенко» укладено договір оренди земельних ділянок загальною площею 67,62 га ріллі на території [PERSON] сільської ради (в контурі № 325 - 50 га із земель запасу та контурі № 354 - 17,62 га із земель резервного фонду) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 5 років. Вказаний договір зареєстровано в книзі записів договорів, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.05.2004 року № 448. 28.04.2011 року додатковою угодою до договору оренди землі від 28.04.2004 року продовжено термін його дії, змінивши слова «договір укладено на 5 років» словами "договір укладено на 15 років". Таким чином, приймаючи оскаржуване розпорядження від 08.09.2010 року [PERSON] РДА було також порушено вимоги ч. 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» відповідно до якої земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом, тобто прийнято рішення про надання земельної ділянки, яка не утворює єдиний масив із наявними в користуванні цього суб'єкта іншими земельними ділянками, окремо в іншому розташуванні на місцевості. В подальшому 05.06.2012 року на підставі протиправного розпорядження голови [PERSON] РДА № 570-р між [PERSON] РДА та [PERSON] укладено цивільно-правову угоду про поновлення договору оренди землі від 14.06.2000 року зареєстрованого 21.06.2000 року за № 1 на земельну ділянку площею 50 га в контурі № 354 із земель резервного фонду земель сільськогосподарського призначення на території [PERSON] сільської ради. 16.07.2012 року вказаний договір зареєстровано у відділі Держкомзему у [PERSON] районі за № 352520004001437. Крім цього, приймаючи рішення про передачу в оренду земельної ділянки громадянину [PERSON] [PERSON] РДА не прийнято до уваги, що громадянам можуть надаватись в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів лише для створення фермерських господарств. Для вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур з метою отримання прибутку [PERSON] ще 22.11.2002 року створено та зареєстровано Фермерське господарство «Ющенко». 05 червня 2012 року на підставі недійсного договору (поновлення) згідно акту приймання-передачі спірну земельну ділянку площею 50 га та вартістю 820500 грн. передано [PERSON] Таким чином, внаслідок протиправних рішень органів місцевого самоврядування та органів державної виконавчої влади на підставі недійсних правочинів спірна земельна ділянка вибула з володіння держави. Під час укладення вказаних договорів недотриманням вимог ст. 203 ЦК України сторонами порушено інтереси держави в особі Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області. Таким чином, земельна ділянка яка вибула з володіння держави в особі власника - ГУ Держземагентства у Кіровоградській області без його волі та на підставі недійсних договорів оренди підлягає поверненню власнику. Як свідчить інформація управління Держземагентства у [PERSON] районі середня грошова оцінка 1 га землі на території [PERSON] сільської ради становить 16410 грн. Тож, обраховуючи ціну позову та вартість земельних ділянок, які підлягають поверненню слід виходити з їх розміру та середньої грошової оцінки. В судовому засіданні прокурор позовну заяву підтримав посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та представник [PERSON] РДА в судовому засіданні проти задоволення позову міжрайпрокурора заперечили та наголошували, що передачу в оренду земельної ділянки [PERSON] здійснено у спосіб визначений нормами чинного земельного законодавства. Крім цього, представник відповідача [PERSON] просив суд застосувати строки позовної давності, які на його думку прокурором при зверненні з відповідним позовом було пропущено. Відповідач [PERSON] сільська рада Світловодського району Кіровоградської області до зали судового засідання не з"явилась, надала суду заперечення, з яких вбачається, що однією з вимог позивача є визнання протиправним та скасування рішення [PERSON] сільської ради від 04.02.2000 року "Про надання згоди на виділення земельної ділянки в тимчасове користування на умовах оренди [PERSON]М.". Посилаючись на ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції 2000 року), зазначає, що [PERSON] сільська рада мала право надавати земельні ділянки у користування із земель фонду [PERSON] сільської ради, тому доводи позивача, що спірна земельна ділянка на момент винесення рішення належала до державного фонду є не обгрунтованими. 04.02.2000 року сесія [PERSON] сільської ради приймала рішення про виділення земельної ділянки громадянину [PERSON], а отже на той момент він мав всі належні документи встановлені законодавством, в тому числі проект земельної ділянки погоджений власником землі. За результатами розгляду заяви та проекту земельної ділянки, поданої [PERSON], сільська рада прийняла законне рішення про виділення земельної ділянки останньому. Не зазначення в тексті рішення всього переліку документів, які сільська рада досліджувала при прийнятті рішення не є підставою вважати, що рішення було прийняте за відсутності проекту земельної ділянки або відсутності документів, які підтверджують досвід роботи [PERSON] в сільському господарстві. Отже, доводи позивача, щодо наявних підстав визнання рішення [PERSON] сільської ради від 04.02.2000 року протиправним, є надуманими, необґрунтованими, не підтверджуються жодними доказами та базуються виключно на припущеннях. Також, с/р зазначає, що строк для звернення до суду з даною позовною вимогою був пропущений. Позивач просить визнати недійсними договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в контурі 354 і надана в оренду [PERSON] Сільська рада вважає, що відсутні будь-які законні підстави для задоволення даної вимоги. В той же час, отримувачем коштів (орендної плати) за даним договором є [PERSON] сільська рада, а тому задоволення позову в даній частині, значною мірою вплине на права та обов'язки [PERSON] сільської ради, як отримувача плати за землю, оскільки сформований бюджет [PERSON] сільської ради на 2015 рік передбачає отримання прибутків від орендної плати за землю, а отже від цього залежить і виконання [PERSON] сільською радою своїх зобов'язань (заробітна плата, комунальні послуги та інші видатки). Просить у позові відмовити в повному обсязі (а.с. 142-143). Представник Управління Держземагентства у [PERSON] районі Кіровоградської області до зали судового засідання не з"явився, надав суду письмові пояснення, з яких вбачається, що рішенням [PERSON] сільської ради Світловодського району від 04 лютого 2000 року № 24 «Про надання згоди на виділення земельної ділянки в тимчасове користування на умовах оренди [PERSON]» громадянину [PERSON] надано згоду на виділення земельної ділянки із земель резервного фонду [PERSON] сільської ради Світловодського району в тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років у розмірі 50 га ріллі в контурі № 354 для вирощування сільськогосподарських культур. Рішенням [PERSON] районної ради від 19 травня 2000 року № 152 «Про надання земельної ділянки в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди гр. [PERSON]М.», розглянувши позитивне рішення [PERSON] сільської ради Світловодського району від 04 лютого 2000 року № 24, громадянину [PERSON] надано в тимчасове користування (довгострокове) на умовах оренди земельну ділянку площею 50,0 га ріллі в контурі № 354 із земель резервного фонду [PERSON] сільської ради Світловодського району строком на десять років для вирощування сільськогосподарських культур. Між [PERSON] сільською радою Світловодського району та громадянином [PERSON] 14 червня 2000 року укладено договір оренди землі на земельну ділянку площею 50,0 га ріллі в контурі № 354 для сільськогосподарського використання строком на 10 років. Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації від 08 вересня 2010 року № 570-р «Про поновлення дії договору оренди землі гр. [PERSON]М.» поновлено дію договору оренди землі від 14 червня 2000 року, зареєстрованого від 21 червня 2000 року за № 1, на земельну ділянку площею 50,0 га ріллі (контур № 354) з земель резервного фонду за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території [PERSON] сільської ради Світловодського району на тих самих умовах і на той самий строк для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначеного вище розпорядження голови районної державної адміністрації розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, яка передається в оренду, строком на 10 років (продовження терміну дії договору оренди землі) гр. [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель резервного фонду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, на території [PERSON] сільської ради Світловодського району. Зазначену вище технічну документацію із землеустрою розроблено та погоджено у відповідності до вимог передбачених чинним законодавством, а також на яку начальником відділу Держкомзему у [PERSON] районі надано позитивний висновок про склад, повноту і якість технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, яка передана гр. [PERSON] в оренду, строком на 10 років (продовження терміну дії договору оренди землі) із земель державної власності сільськогосподарського призначення (землі резервного фонду) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Світловодського району. У подальшому між [PERSON] районною державною адміністрацією та гр. [PERSON] 05 червня 2012 року укладено договір оренди землі (поновлення договору) на земельну ділянку площею 50,00 га ріллі в контурі № 354 за рахунок земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (рілля) із земель резервного фонду [PERSON] сільської ради Світловодського району строком на 10 років, зареєстрований від 16 липня 2012 року № 352520004001437. Будь-яка інформація або матеріали (документи), які б свідчили про невідповідність чинному законодавству зазначених вище рішень, розпорядження та договорів оренди землі до управління не надходили (а.с. 106-108). Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог прокурора в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що рішенням [PERSON] сільської ради Світловодського району від 04.02.2000 року надано згоду на виділення земельної ділянки [PERSON] в тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років розміром 50 га ріллі в контурі № 354 для вирощування сільськогосподарських культур. 14.06.2000 року без затвердження проекту відведення відповідної земельної ділянки між [PERSON] сільською радою в особі голови сільської ради [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарського використання площею 50 га в контурі № 354 на території [PERSON] сільської ради строком на 10 років. Вказаний договір суперечить вимогам земельного законодавства, укладений сільським головою з перевищенням власних повноважень та підлягає визнанню судом недійсним виходячи з наступного. На час укладення вказаного договору земельні відносини на території України було врегульовано Земельним Кодексом України 1990 року. Відповідно до ст. 2 ЗК України (1990 року) в редакції чинній на час вчинення правочину за цільовим призначенням всі землі України поділяються на: 1) землі сільськогосподарського призначення; 2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); 3) землі промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення; 4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; 5) землі лісового фонду; 6) землі водного фонду; 7) землі запасу. З положень ст. 4 згаданого Кодексу вбачається, що у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб'єктами права державної власності на землю виступають: Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим - на землі в межах території Республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності. Відповідно до ст. 7 ЗК України (1990 року) у тимчасове користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для городництва, сінокосіння і випасання худоби, ведення селянського (фермерського) господарства. У тимчасове користування на умовах оренди земля надається громадянам України, підприємствам, установам і організаціям. Відповідно до ст. 19 ЗК України (1990 року) сільські ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Ради народних депутатів надають земельні ділянки за межами населених пунктів. Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації. Підприємство, установа, організація та громадяни, заінтересовані в одержанні земельних ділянок, звертаються з відповідним клопотанням (громадянин з заявою) до місцевої Ради народних депутатів, яка має право надавати земельні ділянки. До клопотання додаються: копія генерального плану будівництва або інші графічні матеріали, що обгрунтовують розмір намічуваної для відведення площі, титульний список або довідка про фінансування будівництва, проект рекультивації земель, інші матеріали. У заяві громадянина про надання земельної ділянки вказуються бажані її розмір і місце розташування, мета використання. Відповідна місцева Рада народних депутатів розглядає клопотання (заяву) у строк не більше місяця, дає дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки і одночасно повідомляє про це Раду народних депутатів, на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка. Проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель. Разом з тим, як свідчить зміст рішення [PERSON] сільської ради від 04.02.2000 року під час його прийняття на розгляд сесії проект відведення земельної ділянки не вносився, що суперечить вимогам ст. 19 ЗК України (1990 р.). Крім цього, земельна ділянка площею 50 га в контурі № 354 на території [PERSON] сільської ради передана в користування [PERSON] на підставі договору від 14.06.2000 року належить до земель державного резервного фонду. Відповідно до ч. 15 ЗК України (1990 року) резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації у межах їх повноважень. Таким чином, прокурором правильно визначено факт відсутності у сільського голови повноважень на укладення оспорюваного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 17.02.2000 року) орендарями земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва можуть бути юридичні особи, установчими документами яких передбачено здійснення цього виду діяльності, а також фізичні особи, які мають необхідну кваліфікацію або досвід роботи в сільському господарстві. Приймаючи рішення про надання згоди на передачу громадянину [PERSON] в оренду земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] сільською радою питання щодо наявності у нього необхідної кваліфікації та досвіду роботи в сільському господарстві не перевірялось. Таким чином, голова [PERSON] сільської ради укладаючи договір оренди земельної ділянки державної форми власності без проекту відведення земельної ділянки, документів, що підтверджують можливість створення орендарем селянського (фермерського) господарства порушив вимоги ст. 6 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, рішення [PERSON] сільської ради б/н від 04.02.2000 року про надання згоди на виділення земельної ділянки в тимчасове користування на умовах оренди [PERSON] є протиправним та підлягає скасуванню. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 48 Цивільного Кодексу Української РСР (недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону) договір оренди землі від 14.06.2000 укладений між [PERSON] сільською радою в особі голови сільської ради [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки для сільськогосподарського використання площею 50 га в контурі № 354 на території [PERSON] сільської ради підлягає визнанню недійсним. В подальшому розпорядженням голови [PERSON] РДА від 08.09.2010 року № 570-р поновлено дію незаконного договору оренди землі від 14.06.2000 зареєстрованого 21.06.2000 року за № 1 на земельну ділянку площею 50 га в контурі № 354 із земель резервного фонду земель сільськогосподарського призначення на території [PERSON] сільської ради на тих самих умовах і на той самий строк; громадянину [PERSON] доручено провести розрахунок нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки та виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. При цьому, відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці повинні забезпечувати виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян. Відповідно до ст. 3 згаданого закону місцеві державні адміністрації діють на засадах відповідальності перед людиною і державою за свою діяльність; верховенства права; законності; поєднання державних і місцевих інтересів. Таким чином, приймаючи розпорядження про поновлення дії протиправного договору голова [PERSON] РДА діяв в супереч основним принципам діяльності місцевих адміністрацій та ст. 19 Конституції України. Крім цього, із заявою про поновлення договору оренди землі [PERSON] звернувся до [PERSON] РДА майже через 2 місяці після закінчення дії первісного договору. [PERSON] РДА не враховано, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця\~ до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. За таких обставин [PERSON] РДА повинна була розглядати питання не про поновлення договору оренди який нею не укладався, а про передачу в оренду громадянину [PERSON] та врахувати, що [PERSON] як засновнику фермерського господарства «Ющенко» вже надавались земельні ділянки сільськогосподарського призначення на підставі договорів оренди на позаконкурсній основі. В подальшому 05.06.2012 року на підставі протиправного розпорядження голови [PERSON] РДА № 570-р між [PERSON] РДА та [PERSON] укладено цивільно-правову угоду про поновлення договору оренди землі від 14.06.2000 року зареєстрованого 21.06.2000 року за № 1 на земельну ділянку площею 50 га в контурі № 354 із земель резервного фонду земель сільськогосподарського призначення на території [PERSON] сільської ради. 16.07.2012 року вказаний договір зареєстровано у відділі Держкомзему у [PERSON] районі за № 352520004001437. Крім цього, приймаючи рішення про передачу в оренду земельної ділянки громадянину [PERSON] [PERSON] РДА не прийнято до уваги, що громадянам можуть надаватись в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів лише для створення фермерських господарств. Для вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур з метою отримання прибутку [PERSON] ще 22.11.2002 року створено та зареєстровано Фермерське господарство «Ющенко». 5 червня 2012 року на підставі недійсного договору (поновлення) згідно акту приймання-передачі спірну земельну ділянку площею 50 га та вартістю 820500 грн. передано [PERSON] Таким чином, внаслідок протиправних рішень органів місцевого самоврядування та органів державної виконавчої влади на підставі недійсних правочинів спірна земельна ділянка вибула з володіння держави. Судом також приймаються до уваги і доводи прокурора, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов'язковій державній експертизі підлягають, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення Відповідно до п.п. 4.1.1. Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах «Про затвердження Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації» обов'язкова державна експертиза (первинна, повторна та додаткова) проводиться щодо: проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок із особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь (на особливо цінних землях). 18.04.2012 року [PERSON] зареєстровано технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки площею 50 га в контурі № 354 на території [PERSON] сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Відповідно до облікових даних управління Держземагентства у [PERSON] районі вказана земельна ділянка містить в собі особливо цінні землі площею 12,6 га. Разом з тим [PERSON] в порушення вищезазначених норм чинного законодавства не проведено державної експертизи землевпорядної документації та не долучено відповідного висновку до технічної документації, що свідчить про її невідповідність вимогам діючого законодавства. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Під час укладення вказаних договорів недотриманням вимог ст. 203 ЦК України сторонами порушено інтереси держави в особі Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області. Підставою недійсності правочину (ст. 215 ЦК України) є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (Стаття 388 ЦК України). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, земельна ділянка яка вибула з володіння держави в особі власника - ГУ Держземагентства у Кіровоградській області без його волі та на підставі недійсних договорів оренди підлягає поверненню власнику. Як свідчить інформація управління Держземагентства у [PERSON] районі середня грошова оцінка 1 га землі на території [PERSON] сільської ради становить 16410 грн. Тож, обраховуючи ціну позову та вартість земельних ділянок, які підлягають поверненню слід виходити з їх розміру та середньої грошової оцінки. Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності суд виходить з того, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255\~цього Кодексу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В судовому засіданні представником прокуратури надано докази, які підтверджують факт виявлення ним відповідних порушень саме у листопаді 2014 року (вимоги прокурора про надання документів та відповіді на них). Тому, суд приходить до висновку, що обчислення строків позовної давності за заявленими позовними вимогами доцільно рахувати з вказаного часу та заяву про поновлення строку позовної давності необхідно задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] міжрайонного прокурора в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області необхідно задовольнити в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 88 ЦПК України та ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", а тому підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в частині задоволених позовних вимог майнового характеру в розмірі 3654 грн. та в частині задоволених позовних вимог немайнового характеру в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved