Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] за участю третьої особи Дніпровського районного відділу Державної міграційної служби у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона зареєстрована та фактично проживає в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Разом із позивачем за даною адресою проживала її бабуся - [PERSON], яка померла [INFO] року. 27 грудня 1984 року розірвано шлюб між [PERSON] та дідом позивача - [PERSON], який із зазначеної дати не проживає за адресою: [ADDRESS], хоча зареєстрований у спірній квартирі, не бере участі у витратах, пов'язаних з утриманням квартири та з оплатою комунальних послуг. В спірній квартирі відсутнє майно, що належить відповідачу. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], зобов'язати Дніпровський районний відділ Державної міграційної служби у м. Києві зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та остаточно звернулася з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Представник третьої особи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності представника Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно довідки Центрального комунального сервісу № 26 від 11 березня 2016 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач, квартира не приватизована, власником особового рахунку є [PERSON], яка померла (а.с.53). [PERSON] є онукою [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с. 7, 8, 10-11). 27 грудня 1984 року Дарницьким відділом запису актів громадянського стану м. Києва розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно актів житлово-експлуатаційної дільниці № 404 від 09 грудня 2015 року, 23 березня 2016 року та від 29 червня 2016 року відповідач не проживає у спірній квартирі з 27 грудня 1984 року (а.с.50, 51, 52). Відповідно до листа Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 25 березня 2016 року проведеними оперативно-розшуковими заходами місцезнаходження [PERSON], 1950 року народження, не встановлено (а.с. 13). Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Стаття 71 Житлового кодексу України встановила загальні норми щодо збереження права на жиле приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків провадиться згідно ст. 72 ЖК в судовому порядку. Відповідно п.10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлених строків. В разу їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірності поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, як член сім"ї, понад шість місяців без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується матеріалами справи. Отже, позовні вимоги щодо визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню повністю: визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги про зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Виходячи з наведеного, у задоволенні вимог про зобов'язання Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], слід відмовити. Під час подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. за одну позовну вимогу немайнового характеру. Натомість, прохальна частина позовної заяви містить дві вимоги: вимога про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (немайновий характер), вимога про зобов'язання зняти особу з реєстрації місця проживання (немайновий характер). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. Згідно п.13 цієї постанови, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку із задоволенням позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача [PERSON]. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 640 грн. 00 коп. У зв'язку з відмовою задовольнити вимогу про зобов'язання зняти особу з реєстрації місця проживання, судові витрати слід покласти на позивача та стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial