Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона проживала з [PERSON] однією сім'єю без шлюбу з 2003 року. [INFO] року у них народилася донька [PERSON] Як стверджувала [PERSON], за час спільного проживання з [PERSON] ними було придбано квартиру [ADDRESS], автомобіль SUZUKI Grand Vitara 2.0, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], д.р.н. [NUMBER], транспортний човен тип "Крим М", призначення - прогулянковий, б.р.н. [NUMBER] [INFO] року [PERSON] помер. Посилаючись на положення ст. ст. 70, 74 СК України, [PERSON] просила суд встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю без шлюбу з 29 січня 2005 року по [INFO] року, визнати об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], автомобіль SUZUKI Grand Vitara 2.0, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], д.р.н. [NUMBER], транспортний човен тип "Крим М", призначення - прогулянковий, б.р.н. [NUMBER]; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], автомобіля SUZUKI Grand Vitara 2.0, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], д.р.н. [NUMBER], транспортного човна тип "Крим М", призначення - прогулянковий, б.р.н. [NUMBER] У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, зазначили що позивач не надала переконливих доказів на підтвердження того, вона проживала однією сім'єю без шлюбу з [PERSON] Окремо вони акцентували увагу на тому, що [PERSON] отримувала соціальну допомогу як одинока мати, а тому, на їхню думку, це виключало можливість того, що [PERSON] та позивач могли проживати однією сім'єю без шлюбу. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, пояснив, що [PERSON] проживала однією сім'єю без шлюбу з його батьком [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача [PERSON] та її представника, відповідача [PERSON], показання свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року (т. 1, а. с. 87). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з належної йому на праві власності квартири [ADDRESS], автомобіля SUZUKI Grand Vitara 2.0, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], д.р.н. [NUMBER], транспортного човна тип "Крим М", призначення - прогулянковий, б.р.н. [NUMBER], земельної ділянки площею 2,0 га, розташованої на території Мирчанської сільської ради Бородянського району Київської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, та грошових коштів, які знаходились на рахунках в публічному акціонерному товариства "Банк "Таврика" та публічному акціонерному товариства "Райффайзен Банк Аваль" (т. 1, а. с. 107-110, 111, 123, 124, 125). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч. 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений 27 червня 2008 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Лисань С.С., яким заповів [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,0 га, розташованої на території Мирчанської сільської ради Бородянського району Київської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а. с. 97). Інше майно, яке належало за життя [PERSON] заповітом чи заповідальними розпорядженнями охоплено не було. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є його син [PERSON], донька [PERSON] та батьки [PERSON], [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємці за законом першої черги [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину шляхом подання до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (т. 1, а.с. 86, 93, 94, 97). Згодом [PERSON] і [PERSON] померли, спадщину після їх смерті прийняла [PERSON] П. 1 ч. 1 ст. 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як пояснили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу з 2003 року. Зокрема, свідки пояснили, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом в одній квартирі, вели спільне господарство, у них народилася спільна дитина. Свідки стверджували, що вважали їх подружжям. Покази вищеперелічених свідків кореспондуються з наявними у справі письмовими доказами. Так, згідно паспорта громадянина України (а.с. 12, 13), [PERSON] зареєстровна в квартирі [ADDRESS], при цьому за Договром №040393463 про надання послуг підключення та доступу до мережі інтернет від 29 листопада 2004 року за вказаною адресою замовником послуги є [PERSON] За Актом приймання-передачі товару за договором оренди від 27 червня 2011 року [PERSON] отримав телевізійну приставку в користування за адресою [ADDRESS], (Т. 1, а.с. 46-48). З договору поруки від 06 жовтня 2005 року №24-5W2/10-2005И, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON], вбачається, що остання поручилась за належне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 06 жовтня 2005 року №24-5W2/10-2005И (т. 1, а. с. 27-28). Цей договір [PERSON] уклав для придбання квартири [ADDRESS] (т. 1, а. с. 29-31, 32-36). Крім того, [PERSON] користувався належним [PERSON] на праві власності автомобілем HYUNDAI Matrix 1.8, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], д.р.н. [NUMBER], що підтверджується довіреністю від 29 листопада 2010 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пінчук О.В. та Полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/3843787 від 17 квітня 2011 року (т. 1, а. с. 49, 50). Про те, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали як чоловік та дружина, також свідчать фотознімки, наявні у матеріалах справи на яких, крім інших, знаходиться зображення відповідача [PERSON] (т. 1, а. с. 148-201). Більш того, [PERSON] є батьком доньки [PERSON] - [PERSON] [INFO] року народжння (т. 1, а. с. 18). Також, факт того, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали як чоловік та дружина, між ними склались усталені стосунки, що притаманні подружжю, визнав та підтвердив у судовому засіданні відповідач [PERSON] При цьому, [PERSON] зауважив, що останні сім місяців перед смертю [PERSON] знаходився у м. Гостомель і проживав у своїх батьків. В судовому засіданні з»ясовано та підтверджено позивачем, що з лютого 2012 року у [PERSON] виникли проблеми із-за зловживання алкоголем, а тому [PERSON] відвезла останнього до батьків у м. Гостомель, оскільки не могла справитись із ним самостійно. Суд критично ставиться до відомостей Акта складеного депутатом Гостомельської селищної ради І скликання [PERSON] на заперечення позовних вимог, про те, що [PERSON] начебто проживав за адресою вул., Леонтовича, 23 у м. Гостомель разом з батьками з 2005 року до 10 жовтня 2013 року, оскільки днем смерті останнього є [INFO] року (Т. 1, а.с 14,143). Також, суд не бере до уваги свідчення свідка [PERSON], які є непослідовними, вказуючи про місце проживання [PERSON] за адресою вул., Леонтовича, 23 у м. Гостомель свідок не стверджувала, що останній постійно знаходився за цією адресою у своїх батьків. Оцінюючи зібрані докази, їх взаємозв'язок у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що позивач та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу до лютого 2012 року. Не спростовують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини надані відповідачем [PERSON] постанови про відмову у порушенні кримінальної справи за фактом вчинення [PERSON] хуліганських дій в будинку його батьків за адресою: [ADDRESS], та виписка з медичної карти [PERSON], в якій його місце проживання зазначене за цією ж адресою (т. 1, а. с. 215, 216, 217). Окремо суд звертає увагу на те, що отримання [PERSON] допомоги на дитину як одинокій матері відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" в період сумісного проживання з [PERSON] не виключає можливості спільного проживання цих осіб та ведення ними спільного господарства, а може свідчити про повідомлення отримувачем допомоги неправдивих відомостей для одержання права на таку допомогу. З аналізу норм ст. 74 СК України та ст. 256 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можливо встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч. 2 ст. 114 СК України). Це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 01 січня 2004 року, тобто до дня набрання чинності СК. За приписами ст. 44 КпШС шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Зважаючи на те, що шлюб [PERSON] з його дружиною [PERSON] було розірвано судом до набрання чинності СК України - 17 червня 2002 року, а розірвання шлюбу було зареєстровано в органі реєстрації актів цивільного стану лише 28 січня 2005 року (т. 1, а. с. 16, 17), факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без шлюбу до вказаної дати не можливо. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без шлюбу з 29 січня 2005 року по 01 лютого 2012 року. Ч. 1 ст. 74 СК України передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. За положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ч. 1 ст. 70 СК України встанволено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За час проживання з [PERSON] однією сім'єю без шлюбу [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS], автомобіль SUZUKI Grand Vitara 2.0, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], д.р.н. [NUMBER], транспортний човен тип "Крим М", призначення - прогулянковий, б.р.н. [NUMBER] Доказів на підтвердження того, що вказане майно було придбане [PERSON] за особисті кошти відповідачем [PERSON] та її представником суду не надано. За таких обставин, суд вважає вказане майно об'єктами спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та приходить до висновку про необхідність визнати за позивачем право власності на 1/2 частину цього майна.

Outcome: partial