Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування та отримання свідоцтва про право власності, мотивуючи тим, що 18 липня 1997 року померла його тітка [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка №573, площею 2,52 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Дана земельна ділянка належить померлій [PERSON] відповідно до рішення 18 сесії 23 скликання [PERSON] селищної ради від 20.02.2001 року додатку «Список осіб, що мають право на земельну частку (пай) по СГ ТОВ «Світанок»». Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті тітки. Спадщину він прийняв фактичним шляхом, оскільки проживав і був зареєстрований на день смерті зі спадкодавицею, ховав її, доглядав за її майном. Однак при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини у встановленому порядку, позивачеві було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Згідно відповіді Держгеокадастру у Могилів-Подільському районі Вінницької області, державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] друкувався, але не реєструвався та не видавався Оскільки за життя померла тітка розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, проте не завершила її, позивач не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вимушений був звернутися до суду. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої 18.07.1997 року [PERSON] право на завершення процедури приватизації та отримання свідоцтва про право власності на земельну частку (пай), розміром 2,52 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не зявився подав до суду письмову заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: 18 липня 1997 року померла тітка позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка №573, площею 2,52 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті тітки, спадщину прийняв фактичним шляхом, що підтверджується довідками виконкому [PERSON] селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №06-7/125 від 08.09.2015, копією заповіту (а.с.8,9,10). Згідно листа Управління Держгеокадастру у Могилів-Подільському районі Вінницької області від 17.09.2015 №01-30/411, [PERSON] належить земельна ділянка (пай) №573, площею 2,52 га. Державний акт друкувався, але не реєструвався та не видавався (а.с.7). Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.10.2015 року №02-31/2190, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.11). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст.152 ЗК України. Відповідно до п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року N 139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року N 509-VI). Однак з 01.01.2013 року поняття державного акту, як документу, що посвідчує право власності відсутнє у Земельному кодексі України, і державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на земельну ділянку реєструється у державному реєстрі прав із видачею свідоцтва про право власності. Частиною 1 ст.182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України у разі якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство. Згідно вимог ст. 549 ЦК України (ред.1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в користування чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу по місцю відкриття спадщини заяву про її прийняття. Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене та те, що позивач фактичним шляхом прийняв спадщину, а померла [PERSON] за життя розпочала процедуру приватизації, проте державного акту на земельну ділянку не отримала, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право в порядку спадкування за заповітом на завершення процедури приватизації та отримання свідоцтва про право власності на зазначену вище земельну ділянку. На підставі ст. 25, 81, 125, 152, 182 Земельного Кодексу України ст. 1218, 1225 ЦК України, ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.) та

Outcome: approved