Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до Рівненського міського суду із вищевказаним позовом з подальшим його уточненням, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 29 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №336; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму встановленого відповідно до віку дитини, щомісячно на кожну дитину з моменту звернення до суду. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Додатково просила суд у разі задоволення позову, неповнолітню [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №336, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 066133. Свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №151516, актовий запис №2500 підтверджується, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 24 CK України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що шлюб може повноцінно існувати лише за взаємною згодою сторін, що в даний час не має місця в подружжя, їхній шлюб має бути розірвано. Дана сім"я остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін для її відновлення немає. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі -СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Суд, з урахуванням думки позивачки прийшов до висновку про визначення місця проживання дитини [PERSON], 28 вересня 2011 року, з матір"ю. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1000 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved