Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

13.11.2018 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, визначених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2010 року ( справа № 2-514/2010 ) на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 300 грн. на 1500 грн. у в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття. В обгрунтування позову зазначила, що на утримання сина з відповідача стягуються аліменти на підставі виконавчого листа за рішенням в розмірі 300 грн. щомісячно, що є занадто низьким розміром аліментів на даний час, оскільки син дорослішає та потребує значно більших коштів на своє утримання. Крім цього вказує, що відповідач має заборгованість по несплаченим аліментам у сумі 14230 грн. Стан здоров"я відповідача та його матеріальне становище дозволяють йому надавати утримання на сина у більшому розмірі, зокрема у сумі 1500 грн. щомісячно, оскільки він офіційно не працює, їздить на заробітки за межі України, від чого має достатній заробіток та дохід. Оскільки угоди про добровільне збільшення аліментів між ними не досягнуто, змушена звернутися до суду. 13.11.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.01.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не прибули. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити. Відповідач повторно не з"явився в судове засідання, відзиву на позов не подав, про час і місце розгляду справи вважається повідомленим вчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]/а.с.5/. Відповідно до виконавчого листа, виданого на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2010 року у справі № 2-514/2010 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 03.12.2009 року і до досягнення сином повноліття/а.с.11/. Позивач, у зв'язку з одруженням, змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] /а.с.4,7/. Також, на утриманні позивача перебуває ще одна дитина, дочка [PERSON], [INFO]/а.с.6/. Крім того, судом встановлено, що відповідач надає позивачу матеріальне утримання на сина, однак нерегулярно та у неналежному розмірі, на що посилається позивач, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.11.2018 року становить у сумі 14230,64 грн. Відповідач, згідно посилань позивача, отримує достатній дохід, оскільки їздить на заробітки за межі України, інших утриманців немає, є здоровим та працездатним, чого не було спростовано останнім. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд дійшов висновків, що з моменту прийняття рішення судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Крім того, розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік". Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на утримання якої стягуються аліменти, матеріальне становище позивача, та відповідача та, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів, задовольнивши позов повністю та стягувати з відповідача щомісячно аліменти у сумі по 1500 грн. на дитину. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"/. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704грн. 80 коп.

Outcome: approved