Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача та просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частину всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано наступним. Шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у них є спільний син [PERSON], [INFO] Рішенням суду від 18.03.2009р. присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 400грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Під час виконання даного рішення відповідач змінив прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». На даний час зросли витрати на утримання дитини у зв'язку з віковими потребами, зростанням споживчих цін, вартості продуктів харчування, товарів, послуг, комунальних платежів, збільшенням прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати тощо. Розмір аліментів є недостатнім для задоволення нормальних життєвих потреб сина, забезпечення його фізичного, духовного та соціального розвитку, оскільки такий є меншим від встановленого державою мінімального розміру аліментів на одну дитину. Відповідач не є інвалідом, не хворіє, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, а тому має змогу аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що він сплачує аліменти в повному обсязі, заборгованості по їх сплаті немає. 29.12.2016р. він вдруге уклав шлюб та змінив прізвище, від даного шлюбу у нього є неповнолітня дочка. Він не має постійного місця праці, а лише тимчасові заробітки, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В той же час, позивач постійно їздить на відпочинок закордон, про що свідчать фотознімки в соцмережах. Представник позивача - адвокат Полохайло І.В. в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та його представник - адвокат Ільницький М.М. в судовому засіданні позов визнали. Відповідач пояснив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, однак, зазначив, що існують перешкоди зі сплати аліментів, оскільки відповідач проживає в АР Крим, куди складно перевести кошти. Вислухавши сторони та дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження та витягу з будинкової книги встановлено, що у сторін є спільний син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою в м.Федосія, Автономна Республіка Крим. З рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18.03.2009р. та свідоцтва від 09.12.2013р. вбачається, що шлюб між сторонами розірвано, про що 13.05.2009р. зроблено актовий запис №82. З відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 400грн. щомісячно, що стверджується рішенням суду від 18.03.2009р. та постановою про відкриття виконавчого провадження. Відповідач надав згоду на виїзд закордон спільного сина сторін у супроводі позивачки, що стверджується нотаріально завіреною заявою від 04.05.2016р. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з цим, згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, у рішенні Європейського суду від 27.11.1992 року справі "Олсон проти Швеції" зазначається "що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Також, особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (Рішення Європейського суду від 07.08.1996 у справі "Йохансен проти Норвегії"). Що стосується доходу відповідача, суд враховує ті обставини, що відповідач не працює, однак жодних обмежень щодо працевлаштування, характеру та умов праці у нього немає. На даний час відповідач вдруге украв шлюб, від якого у нього є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]., що стверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження, однак зазначене не звільняє його від обов'язку брати участь в утриманні спільного сина сторін. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум на одну дитину віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2019р. становить 2017грн. Враховуючи те, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% зазначеного прожиткового мінімуму, розмір аліментів в сумі 400грн., які сплачує позивач на даний час не відповідає першочерговим потребам дитини. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісяця але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, будуть достатніми для забезпечення нормальних першочергових потреб спільного сина сторін та відповідатимуть інтересам сторін та не будуть погіршувати їх матеріального стану. Таким чином, слід змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача. Разом з цим, згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому, позов підлягає задоволенню частково, оскільки стягнення аліментів в новому розмірі не може бути присуджено з дня пред'явлення позову, як просила позивач в позовних вимогах.

Outcome: partial