Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів у розмірі 1009, 84 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем при інвентаризації пенсійних справ в Управлінні було виявлено відсутність рішення апеляційної інстанції в справах, по яким здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення суду про зобов'язання управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно із ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва суму надмірно виплачених коштів у розмірі 1009, 84 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважає їх незаконними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав жодного належного доказу для підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме про недобросовісність відповідачем набуття грошових сум, не надано доказів вини відповідача у виплаті надмірних коштів, у зв"язку з чим просив у задоволенні позову відмовити повністю. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи № 2а-4627/11, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Управління не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Управлінням пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва відповідачу [PERSON] були виплачені надмірно нараховані кошти у розмірі 1009, 84 грн. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідачу [PERSON] був надісланий лист-претензія від 08.01.2015 з вимогою добровільної сплати суми надмірно сплачених коштів у розмірі. Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 року. Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Як встановлено в судовому засіданні, Управлінням Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва було здійснено перерахунок пенсії згідно з Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2011 про зобов'язання Управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Позивачем у встановленому законом порядку не доведено рахункову помилку, яка відбулася з причин відсутності постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2014, якою на підставі апеляційної скарги саме Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва постанова Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2011 скасована, внаслідок чого відповідачу було надміру виплачено кошти. Крім того, судом встановлено, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду відповідачем була отримана лише у лютому 2015 року, після отримання листа-претензії позивача, саме позивачем була направлена апеляційна скарга на рішення суду, тому вини відповідача в ненаданні копії відповідної ухвали судом не встановлено. Зокрема, як вбачається з письмових матеріалів справи, постанова Деснянським районним судом винесена 15.07.2011 року, 14.09.2011 року вказана постанова була подана відповідачем на виконання до Пенсійного фонду, на підставі чого і проводилися йому нарахування позивачем. Апеляційна скарга була подана Пенсійним фондом значно пізніше, а саме 11.03.2014 року, при цьому виплати весь цей час проводилися відповідно до постанови суду від 15.07.2011 року. Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства, сумлінність поведінки одержувача коштів [PERSON], недоведеність позивачем того факту, що перерахування пенсії сталося з причин, пов'язаних з технічною помилкою або що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed