Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" (далі - ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське") про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом та професійними захворюваннями. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» перебував у трудових відносинах з 03.10.2011 року до 26.12.2018 року. Прийнятий на роботу гірничим робітником очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, наказ №2072кпр від 3.10.2011 року. Наказом № 1950/10к від 01.09.2012 року підвищено розряду до 5. Звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я, що підтверджується трудовою книжкою. 06.02.2016 року під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок на виробництві при наступних обставинах. Працюючи у третю зміну, він отримав наряд на кріплення верхнього сполучення 5 північної лави центральної панелі блоку № 8. О 1 годині 25 хвилин, виконуючи роботу з зачищення підошви виробки від гірничої маси на верхньому сполученні 5 північної лави центральної панелі блоку № 8, з незатягнутого сіткою-затяжкою простору покрівлі випав фрагмент породи розміром 20*20*2 см і впав йому на ліву кисть. Йому була надана перша медична допомога, після чого він був супроводжений в підземний медпункт. З 06.02.2016 року по 26.02.2016 року він перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Мирноградської ЦМЛ з діагнозом: забійні рани 2, 4 пальців лівої кістки з пошкодженням сухожиль глибокого згинача 3 пальця. За даним нещасним випадком було складено Акт розслідування нещасного випадку від 10.02.2016 року за формою Н-5 та Акт № 8 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 10.02.2016 року за формою Н-1. 07.04.2016 року він був вперше оглянутий на МСЕК за трудовим каліцтвом, де йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності на строк до 07.04.2017 року. Окрім нещасного випадку на виробництві, під час виконання трудових обов`язків, мною отримано й професійні захворювання. 06.03.2020 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджено 10.03.2020 року першим заступником начальника Головного правління Держпраці у Донецькій області Король В.І., яким йому встановлено професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст., захворювання професійні, встановлені вперше. 04.05.2020 року він був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями. Йому було встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з 27.04.2020 року до 01.06.2022 року: первинно 30% за хронічною попереково-крижової радикулопатією; первинно 15% за хронічним бронхітом; повторно 20% за трудовим каліцтвом 06.02.2016 року, первинно визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями, з 27.04.2020 року до 4.05.2022 року, визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування за хронічною п/крижовою радикулопатією, рекомендовані «Д» невролога, пульмонолога, травматолога, протипоказана важка фізична праця і робота в підземних умовах. Постановою ВД ФСС в м. Покровську йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зав`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просив відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 95 000 грн. У встановлений судом строк відповідач подав відзив, в якому зазначив, що позов визнає частково з наступних підстав. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року, звертається увага судів на необхідність з`ясування питань, у зв`язку з якими неправомірними діями або бездіяльністю з боку відповідача заподіяна втрата працездатності позивачу, ступінь вини відповідача, чи мали місце порушення правил охорони праці, правил безпеки, інструкцій і паспортів з експлуатації механізмів і машин підприємством. Відповідно ч.3 ст.23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральна шкода, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На його думку іншими обставинами, які мають істотне значення та які повинні бути враховані судом при визначенні моральної шкоди, є те, що позивач знав про погіршення стану свого здоров`я після чого неодноразово звертався до лікаря у зв`язку погіршенням стану свого здоров`я, але продовжував працювати до 26.12.2018 року. Зазначені факти підтверджуються змістом позовної заяви та доданими до неї матеріалами. Позивач, знаючи про погіршення стану свого здоров`я, умисно та усвідомлюючи про ризик виникнення професійного захворювання, тривалий час не повідомляв адміністрацію ПрАТ «ШУ «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Саме приховуванням погіршення стану здоров`я у позивача та недбалим ставленням до свого стану здоров`я позивач сприяв розвитку у нього професійних захворювань та виникненню у нього стійкої втрати працездатності. В свою чергу ПрАТ « ШУ «Покровське» звертає увагу на те, що кожен рік позивач був зобов`язаний проходити обов`язкові медичні огляди як працівник, що працює в шкідливих та важких умовах. Згідно з даними пройдених 2011-2018р.р. медоглядів, які за кошти ПрАТ «ШУ «Покровське» проведено лікарями Покровської ЦГБ, зазначений громадян був визнаний таким, який може працювати в підземних умовах. Законодавством, зокрема ст.ст.169, 170 КзпП України, ст.17 Закону україни «Про охорону праці», наказом МОЗ від 21.05.2007р. № 246 «Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», передбачено, що при прийнятті на роботу та під час роботи працівники повинні проходити обов`язкові попередні та періодичні огляди. Із змісту цих нормативних актів також витікає, що медичні огляди проводяться з метою: -визначення стану здоров`я працівника і можливості виконання без погіршення стану здоров`я професійних обов`язків в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу; -виявлення професійних захворювань, що виникли раніше при роботі попередніх виробництвах, та попередження виробничо зумовлених і професійних захворювань; -своєчасного виявлення ранніх ознак гострих і хронічних професійних захворювань, загальних та виробничо зумовлених захворювань у працівників; -вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу Відповідно до вищевказаних норм законодавства, у разі виявлення ознак захворювань працівнику повинен бути виданий лікарнею медичний висновок, який виключає можливість продовження роботи за професією, та який буде мати наслідком виникнення у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» обов`язку перевести працівника на іншу роботу, або звільнити його за станом здоров`я із наданням встановлених законодавством пільга та гарантій. Якщо внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоров`я у [PERSON] під час медичних оглядів не було виявлено ознак професійних захворювань і якщо з цих причин зазначена вище особа не була своєчасно усунута ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є також тими іншими обставинами, про які йдеться в статті 23 ЦК України і які повинен враховувати суд при визначені розумні моральної шкоди. Просив суд взяти до уваги такий довід, що при прийняті на роботу працівники усвідомлюють, що, працюючи в шахті, працівники будуть піддаватися впливу шкідливих факторів. Тому позивач вже при прийняті на роботу повинен був усвідомлювати, що потрібно ретельно слідкувати за станом свого здоров`я. Позивачем було допущено недбале ставлення до стану свого здоров`я та, мало того, позивач умисно приховував погіршення стану свого здоров`я. Згідно Аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків, встановлено що за інформацією судів Донецької області, якими враховано правову позицію Верховного Суду України, розмір моральної шкоди визначався відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлених МСЕК: при 10% дорівнював 3 000 грн, при 30% - 9 000 грн, при 80% - 24 000 грн. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 також передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Таким чином вважав, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача 95 000 грн, враховуючи обставини отримання професійного захворювання та ступінь втрати працездатності (65 %), не відповідає вимогам розумності і справедливості та практиці, що склалась в судах Донецької області. Вважає, що достатнім розміром грошових коштів, якою можуть бути відшкодовані моральні страждання [PERSON] , є 39 000 грн. ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» позов визнає частково в розмірі 39 000 грн (із умовного розрахунку 600 грн за кожний відсоток втрати працездатності). Таким чином, вимога позивача про стягнення 95 000 грн як компенсації моральної шкоди з ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач працював в ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське" в якості гірничого робітника очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; гірничого робітника очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; учнем машиніста гірничих виїмкових машин підземним з повним робочим днем в шахті на час практики з 03.10.2011 року по 26.12.2018 року, звільнений з роботи за ч.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я (а.с.8-10). 06.02.2016р. о 1 годині 25 хвилин під час виконання трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а саме позивач виконував роботи з зачищення підошви виробки від гірничої маси на верхньому сполученні 5 північної лави центральної панелі блоку № 8. В цей момент з незатягнутого сіткою-затяжкою простору покрівлі випав фрагмент породи і впав на ліву кисть [PERSON] , про що було складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 06.02.2016р. о 1 годині 25 хвилин, затверджений директором ПАТ Шахтоуправління «Покровське» Головком Ю.І. 10.02.2016р., та акт № 8 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, затверджений директором ПАТ Шахтоуправління «Покровське» Головком Ю.І. 10.02.2016р. (а.с.11-14). Згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання від 11 лютого 2020 року № 5/126 позивачу встановлено професійні захворювання - хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг, хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз ЛН І-ІІ ст. - захворювання професійне, встановлене вперше (а.с.27). Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 6 березня 2020 року, затвердженого 10 березня 2020 року п.з. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Король В.І. , професійні захворювання у позивача виникли у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом шкідливого фактора - пил, вимушена робоча поза, фізичне навантаження (а.с.13-16). За висновком МСЕК Серія 12ААА № 083014 від 18.04.2019 року позивачу повторно з 18.04.2019 року встановлено 20% втрати професійної працездатності, встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з загальними захворюваннями з 18.04.2019 року до 01.05.2022 року, визначена потреба в медикаментозному лікуванні (а.с.19). За висновком МСЕК Серія 12ААА № 088219 від 04.05.2020 року позивачу первинно-повторно з 27.04.2020р. безстроково встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з яких 30% - за хронічним попереко-крижовою радикулопатією, 15% - за хронічним бронхітом, 20% - за трудовим каліцтвом, рекомендовано медикаментозне, санітарно-курортне лікування, встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з професійними захворюваннями з 04.05.2020р. по 04.05.2022 року (а.с.19а). За висновком МСЕК Серія 12ААБ № 416922 від 04.05.2020 року позивачу повторно з 27.04.2020р. встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з професійними захворюваннями, дата чергового переогляду 04.05.2022 року, рекомендовано «Д» огляд у невролога, пульмонолога, травматолога (а.с.19б). Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Згідно з роз`ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок травми на виробництві та професійних захворювань, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту нещасного випадку, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, виписками з амбулаторної карти та медичної карти стаціонарного хворого, медичного висновку про встановлення професійних захворювань, довідок МСЕК. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у 50 000 грн. Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial