Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Сутність заявленої вимоги до суду 26 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом, уточнивши який на стадії підготовчого провадження, зазначав, що на підставі рішення № 87 виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради від 12 грудня 2001 року йому надана трикімнатна житлова квартира загальною площею 46,7 кв.м., у тому числі житловою - 26,6 кв.м. у [ADDRESS]) для тимчасового проживання без зняття його із квартирного обліку до вирішення питання виконавчим комітетом Липоводолинської селищної ради Сумської області надання йому житла для постійного проживання згідно з існуючим житловим законодавством, де він і проживає на даний час. Восени 2018 року він звернувся із заявою до Липоводолинської селищної ради про надання йому дозволу на приватизацію вищевказаної квартири, як квартиронаймачу. Рішенням 8-ої сесії Липоводолинської селищної ради Сумської області від 17 травня 2018 року подана ним заява про надання дозволу на приватизацію вищевказаної квартири залишена без задоволення. Уважав оскаржуване рішення селищної ради незаконним та необгрунтованим, оскільки зі змісту рішення ради та з витягу протоколу 1-го пленарного засідання 11-ї сесії сьомого скликання Липоводолинської селищної ради від 17 травня 2018 року не зрозуміло з яких саме підстав йому відмовлено у приватизації спірної квартири, правовий статус якої не визначений (чи то квартира має статус службового житла, чи вона виділялася у приміщенні державної установи (ФАПу), чи то вона має статус державного житлового фонду). Просив суд визнати незаконним та скасувати рішення одинадцятої сесії першого пленарного засідання сьомого скликання Липоводолинської селищної ради від 17 травня 2018 року «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання дозволу на приватизацію квартири». Позиція позивача та його представника, представника відповідача у даній справі У судові засідання на стадії судового розгляду позивач не з'являвся, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, про підтримання ним уточненого позову. Представник позивача [PERSON], підтримавши в повному обсязі уточнений позов [PERSON], суду пояснила про те, що в 2001 році позивачу надана для тимчасового проживання квартира у приміщенні ФАП у с.Побиванка, а на весні 2018 року він особисто звернувся до селищної ради із заявою про надання дозволу на приватизацію зайнятої ним квартири і 17 травня 2018 року відповідач відмовив у задовленні його заяви не навівши відповідних обгрунтувань підстав для відмови у задоволенні поданої заяви. На даний час приміщення фельдшерсько-акушерського пункту в с. Побиванка не має статусу ні службового житла, ні комунальної власності, оскільки відсутні документи в підтвердження прийняття (передачі) ФАПу до власності територіальної громади сел. Липова Долина. Представник відповідача [PERSON], письмово заперечуючи проти заявленого позову, суду пояснив про те, що приміщення ФАПу будувалося колишнім колгоспом і після його ліквідації зазначена будівля була передана у власність селищній раді фактично як безгосподарське майно до 2000-х років, воно складається зі службової частини та одночасно з житлової частини, призначеної для медичного персоналу. Після ліквідації у структурі Липоводолинського району Сумської області хутора Шатравине, як складової району, позивачу було надано для тимчасового проживання житлову частину вказаного вище приміщення. На даний час статус квартири не визначений, вона не віднесена до житлового фонду, проте вона обліковується в якості основних засобів на балансі селищною радою в якості комунальної власності. Зазначав, що у витягу із протоколу до сесії від 17 травня 2018 року депутатами наведені відповідні обгрунтування прийнятого рішення, спочатку заслухано доповідача, потім двох депутатів, включаючи депутата по відповідному округу, де розташована будівля, а фактичним обгрунтуванням відмови в наданні дозволу на приватизацію є потреба громади сел. Липова Долина в зазначеному приміщенні в період проходження реформи медичних установ. Процесуальні дії суду в даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 жовтня 2018 року в даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 01 листопада 2018 року о 15 год. 30 хв. 01 листопада 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 16 листопада 2018 року у зв'язку із клопотанням позивача. 16 листопада 2018 року оголошено перерву до 29 листопада 2018 року для подання сторонами додаткових доказів. 29 листопада 2018 року оголошено перерву до 07 грудня 2018 року для подання сторонами додаткових доказів. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року в даній справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 20 грудня 2018 року о 09 год. 00 хв. 20 грудня 2018 року судовий розгляд справи відкладено на 15 січня 2019 року у зв'язку зі станом тимчасової непрацездатності головуючого судді. У судовому засіданні 15 січня 2019 оголошено перерву у зв'язку із закінченням процесуального часу відведеного на дану справу до 30 січня 2019 року. Установлені судом обставини справи Рішенням виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради від 12 грудня 2001 року № 87 [PERSON] надано трикімнатну житлову квартиру загальною площею 46,7 кв.м., у т.ч житловою - 26,6 кв.м. у с. Побиванка для тимчасового проживання без зняття його із квартирного обліку до вирішення питання виконавчим комітетом селищної ради надання йому житла для постійного проживання згідно з існуючим житловим законодавством. 06 грудня 2002 року [PERSON] змінив прізвище, обравши прізвище «[PERSON]». Позивач є особою, якій установлена друга група інвалідності загального захворювання безстроково (а.с.5,6,9). 05 травня 2018 року [PERSON] звернувся із заявою до голови Липоводолинської селищної ради Сумської області із проханням надати дозвіл на приватизацію квартири по [ADDRESS] (а.с.62). Рішенням другого пленарного засідання восьмої сесії сьомого скликання Липоводолинської селищної ради від 17 травня 2018 року розглянуто заяву [PERSON] щодо надання дозволу на приватизацію квартири у [ADDRESS], та залишено її без задоволення (а.с.7). Із протоколу 1-го пленарного засідання одинадцятої сесії сьомого скликання Липоводолинської селищної ради Сумської області, яке проходило 17 травня 2018 року, під час якої розглядалась заява [PERSON] щодо надання дозволу на приватизацію квартири у [ADDRESS] на якому виступили: депутат по виборчому округу № 22 [PERSON], яка додала, що квартира знаходиться в одній будівлі та є частиною Побиванського ФАПу, і використовувалася раніше як житло для медичного працівника. [PERSON], депутат по виборчому округу №14, вніс пропозицію та яка була поставлена на голосування щодо відмови в задоволенні заяви [PERSON] Депутатом по виборчому округу №11 [PERSON] запропоновано прийняти рішення з даного питання в цілому. За результатами голосування за вищевказане рішення проголосувало одноголосно (а.с.23-26). Із відповіді селищного голови Липової Долина на адвокатський запит [PERSON] від 20 вересня 2018 року № 800/1 вбачається, що на балансі Липоводолинської селищної ради перебуває приміщення фельдшерського пункту із квартирою у [ADDRESS] Рішень сесії ради про передачу в комунальну власність даного приміщення та рішень виконавчого органу ради щодо статусу квартири в зазначеному приміщенні не приймалось (а.с.20). 21 серпня 2018 року Липоводолинською селищною радою надано письмову відповідь [PERSON] про те, що рішення про затвердження переліку об'єктів комунальної власності, що не підлягають приватизації відповідно до місцевої програми приватизації, не приймались (а.с. 8). За даними обігової відомості по товарно-матеріальних рахунках за 2013-2018 роки приміщення ФАПу, загальною площею 56,3 кв.м., перебуває на балансі селищної ради, як єдина будівля, і приміщення квартири є його складовою (а.с.51). Відповідно до інвентаризаційної справи та Зведеного акту, приміщення у с. Побиванка Липоводолинського району Сумської області складається з основної будівлі літ. «А-1», погребу літ. «Б», сараю літ. «В», огорожі літ. №1-2, загальною площею 133,0 кв.м. та складає залишкову балансову вартість у розмірі 2467 грн. 98 коп. (а.с.53-56). Відповідно до інвентаризаційної справи приміщення ФАПу у с. Побиванка Липоводолинського району, складається з: коридору, кімнати прийому, маніпуляційної, тамбура, площею 42 м.2 та приміщення по квартирі, що складається з коридору, кухні, двох житлових кімнат, вітальні, веранди, загальна площа становить 56,3 м.2 (а.с.59). [PERSON] було надано трикімнатну житлову квартиру загальною площею 46,7 кв.м. у приміщенні ФАПу, у тому числі житловою - 26,6 кв.м. для тимчасового проживання без зняття його із квартирного обліку. Представники сторін підвтердили в судовому засіданні ті обставини, що [PERSON] на даний час використовуються лише приміщення 2-4 площею 9,2 кв.м, 2-5 площею 9,6 кв.м., приміщення 2-3 площею 17,4 кв.м., а також приміщення 2-1 та 2-2 площею 4,4 кв.м., 6,1 кв. м. відповідно, веранда площею 9,6 кв.м., розташовані у [ADDRESS] згідно з технічним планом будівлі (а.с.58). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Відповідно до ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлена компетенція сільських рад, але, права скасувати власні рішення їм не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду на підставах, передбачених законодавством України. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), де мешкають два і більше наймачів, державного житлового фонду на користь громадян України. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно з ч. 1,2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1,2 ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно з приписами ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові й порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Пунктами 1 та 10 ч.2 ст. 16 ЦК передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, у такі способи, як визнання права та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир, будинків, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону. Перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпаним. У відповідності до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Відповідно до п.п. 4 п. а) ст. 29 вищевказаного закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення сфер господарської діяльності та переліку об'єктів, які можуть надаватися у концесію, подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна. Згідно з приписами ч.1,2, 6,10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Висновки суду по суті заявленої вимоги Із досліджених матеріалів справи, зокрема, із заяви [PERSON] про надання дозволу на приватизацію зайнятої ним квартири у с. Побиванка та зі змісту оскаржуваного рішення відповідача та з витягу з протоколу сесії ради від 17 травня 2018 року вбачається те, що без попереднього розгляду порушеного питання у відповідній постійній комісії селищної ради, без наведення однозначних і зрозумілих мотивів в обгрунтування прийнятого акту й без зазначення посилань на перевірені цим органом місцевого самоврядування фактичні обставини ініційованого питання, відповідач залишив без задоволення й по суті нерозглянутим порушене позивачем питання приватизації ним зайнятої квартири. Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, залишаючи без задоволення заяву позивача, відповідач не навів посилань ні на конкретні норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ні на норми Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», що є порушенням вимог ст. 19 Конституції України, ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", ч. 9 ст. 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна». На думку суду, оскаржуване позивачем рішення відповідача в розумінні норм Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про приватизацію державного і комунального майна» обмежує доступ [PERSON] до самої процедури приватизації вищевказаної квартири, остаточний статус якої Липоводолинською селищною радою Сумської області не визначено (із досліджених судом доказів неможливо установити чи віднесена дана квартира до службового житла, чи до об'єктів державного житлового фонду тощо), і одночасно створює правову невизначеність у подальшій можливості реалізувати позивачем його право на безоплатну передачу вказаного нерухомого об'єкту в його власність, що є неприпустимим, оскільки позивачу, за змістом заявлених позовних вимог, є незрозумілим у зв'язку з чим та з яких підстав відповідачем ухвалено вищевказане рішення, які фактичні обставини чи недоліки, перешкоджають або необхідно усунути ним для реалізації зазначеного вище права. Суд також уважає, що вищенаведене свідчить про недотримання відповідачем відносно позивача в даній справі при прийнятті оскаржуваного рішення принципу «доброго врядування», за змістом якого в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (про це зазначено Європейським судом з прав людини у п. 69-71 рішення цього Суду від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України»). Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що відповідач чітко, із дотриманням процедур по повному та всебічному, попередньому вивченню порушеного позивачем питання, належно і вмотивовано не обґрунтували оскаржуване рішення, не сприявши формуванню визначеності та передбачуваності у відносинах позивача з відповідачем щодо майнового інтересу набути ним зазначену квартиру у приватну власність. З огляду на вищевикладене, суд уважає, що цивільне право позивача на участь у приватизації квартири є порушеним і невизнаним відповідачем, а тому воно підлягає судовому захисту на національному рівні із застосуванням ефективного засобу юридичного захисту шляхом визнання незаконним оскаржуваного рішення відповідача. Разом із цим, суд не вбачає підстав для застосування такого способу захисту цивільного права позивача як визнання незаконним оскаржуваного рішення, оскільки такий спосіб захисту цивільного права не передбачений ст. 16 ч. 2 ЦК України й позивач не навів інших норм закону, які б передачали в такий спосіб захист його права, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити із зв'язку з його безпідставністю. До цього, застосування вищевказаного первинного способу захисту цивільного права позивача є достатнім для повноцінного захисту права позивача з непозбавленням його можливості повторно звернутися до відповідача із зазначеним питанням. Отже, заявлений [PERSON] позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат по справі Приймаючи до увагу часткове задоволення позову, звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п.9) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як особи з інвалідністю ІІ-ї групи загального захворювання, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Питання про розподіл інших судових витрат у даній справі сторони не порушували.

Outcome: partial