Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

15 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант» 9 752, 52 гривень виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, а також судові витрати у сумі 1600 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 16.01.2016 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант», з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ /6779717. Зауважив, що 14.04.2016 року, у м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 13 станція мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем «Вольво ХС 60», реєстраційний номерний знак [NUMBER] під управлінням [PERSON] зі застрахованим автомобілем, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначив, що постановою Київського районного суду м. Одеси Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. За заявою власника Застрахованого автомобіля, пошкодженого в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, Позивачем на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 9 752, 52 гривень. Посилаючись на ряд норм чинного законодавства, зокрема статтю 27 Закону України «Про страхування», статті 993, 1166, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь вказану суму із Відповідача в порядку регресу, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із розглядом справи. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2017 року було відкрито провадження у справі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання з'явився відповідач [PERSON], який позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 16.01.2016 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант», з одного боку та [PERSON], з іншого боку, було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ /6779717. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 28.02.2016 року о 19 годині 05 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем «Рено» д/н [NUMBER], рухаючись в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога 13 станція, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Вольво ХС60» д/н [NUMBER], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями, [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху». Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/3113/16-п, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд вважає доведеним той факт, що відповідачем [PERSON] порушено вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху України». Згідно звіту № 97-D/18/1 про вартість матеріального збиту завданого власнику транспортного засобу VOLVO XC 60 від 15 квітня 2016 року вбачається, що матеріальний збиток з урахуванням ПДВ складає 12 903,02 грн, а без урахуванням ПДВ - 10 752, 52. Судом встановлено, що із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором страхування у зв`язку із настанням страхового випадку, [PERSON] звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант». Як вбачається з рахунку страхового відшкодування, вартість відновлювального ремонту склала 9 752, 52 гривень, а франшиза згідно договору страхування - 1000 гривень. Відповідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з платіжним дорученням № 22666 від 20 травня 2016 року, Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 9 752,52 гривень, шляхом перерахування вказаної суми на рахунок [PERSON]. У відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13. З огляду на положення ст.. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, то вбачається, що до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант» перейшло право вимоги у порядку регресу, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9 752, 52 гривень підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача та позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що відповідач у встановлений законом строк не повідомив ТДВ СК "Альфа-Гарант" про настання дорожньо-транспортн6ої пригоди, чим порушив вимоги Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності", більш того, самовільно залишив місце пригоди та його особу було встановлено шляхом розшукуваних дій. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов'язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1600 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved