Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулася\~ до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею, право приватної власності на житловий будинок на вул. Райдужна, 12 (дванадцять) в с. Романівка Новоград-Волинського району Житомирської області (далі-Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті [PERSON], її батька, який помер 06 лютого 2012 року, відкрилась спадщина, що складається з Будинку. Як спадкоємець за заповітом, вона прийняла спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлому, а тому змушена звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з"явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень на позов не надали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що\~ 06.02.2012 року помер [PERSON]/а.с.11/,\~ після смерті якого відкрилась спадщина, окрім іншого, на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак згідно довідки Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області рахується за померлим/а.с. 17/. За свого життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт на ім`я своєї дочки, позивачки по справі/а.с. 9/. Як слідує з заяви дружини померлого [PERSON], що була з ним зареєстрована на момент смерті, остання відмовилася від належної їй частки та від обов"язкової частки у спадщині/а.с.10/ 10.02.2017 року на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований в 1982 році та має наступні господарські будівлі: веранда, ганок, три сараї, вбиральню/а.с.13-14/. Після смерті [PERSON] [PERSON] позивач спадщину прийняла, однак у вчиненні нотаріальної дії постановою нотаріуса від 27.02.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього/а.с.6/. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до чинного на час будівництва Будинку (1986 рік) законодавства, яке не пов'язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном. Пунктом 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так як до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті її батька [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved