Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний кооператив "Оселя-А" звернувся в суд із позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], приватне підприємство "Тернопільська фірма "Будівельник" про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що 16.01.2008року між ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" та [PERSON] було укладено договір, згідгно якого ПП ТФ"Будівельник" зобов"язувалось прийняти [PERSON] у пайове будівництво нежитлового приміщення проектною загальною площею 175,39 кв.м. в [ADDRESS] блок А (будівельна адреса) [ADDRESS] 13.10.2011 року між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-Будівельний кооператив "Оселя-А" було укладено договір уступки вимог, згідно якого [PERSON] передала усі права та обов"язки за договором від 17.01.2008року позивачу. В 2013 році дізнається про існування договору від 23.10.2009року згідно якого відповідач начебто придбав у ПП "ТФ "Будівельник" нежитлового приміщення проектною загальною площею 175,39 кв.м. в [ADDRESS] блок А (будівельна адреса) [ADDRESS] Однак у липні 2011року будинок по [ADDRESS] в якому знаходиться вище зазначене приміщення було передано у зв"язку із банкрутством ПП "ТФ "Будівельник" на обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Оселя-А". Однак будь-яких даних про участь Відповідача у будівництві та в актах прийому-передачі та договорі відсутні та не зазначено, що відповідач являється пайовиком. Просить визнати недійсним укладений договір між [PERSON] та ПП "ТФ "Будівельник" від 23.10.2009року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у заяві та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Треті особи [PERSON], приватне підприємство "Тернопільська фірма "Будівельник" у судове засідання не з'явився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно договору від 17.01.2008року, укладеного між ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" та [PERSON] виконавець ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" приймає [PERSON] у пайове будівництво нежитлового приміщення проектною площею 175,39 кв.м. за адресою [ADDRESS] Блок "А" (будівельна адреса) Планове закінчення будівництва та здачі будинку в експлуатацію - 2010 року. Відповідно до п.п.1.2 цього договору попередня базова вартість приміщення становить 880 473грн. 13.10.2011 року між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-Будівельний кооператив "Оселя-А" було укладено договір уступки вимог, згідно якого [PERSON] передала усі права та обов"язки за договором від 17.01.2008року позивачу. У липні 2011року будинок по [ADDRESS] в якому знаходиться вище зазначене приміщення було передано у зв"язку із банкрутством ПП "ТФ "Будівельник" на обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Оселя-А". Однак будь-яких даних про участь Відповідача у будівництві та в актах прийому-передачі та договорі відсутні та не зазначено, що відповідач являється пайовиком. Згідно акту звірки сплати дольових внесків від учасників договірних відносин по будівництву житлового 180 -квартирного будинку та офісних приміщень за адресою: [ADDRESS], блок "А", в присутності голови ОК "ЖБК" "Оселя-А" [PERSON] з однієї сторони і приватного підприємства "Тернопілььска фірма "Будівельник" з другої сторони, провели звірку сплати дольових внесків від учасників договірних відносин по вищевказаному будівництву в якому числиться [PERSON], у списку [PERSON] - відсутній. Відповідно до листа - претензії адресованого [PERSON] про добровільну відмову від будь-яких прав на приміщення проектною загальною площею 175,39кв.в., яке знаходиться за адресою [ADDRESS] передавши їх на ОК "ЖБК" Оселя-А". Згідно рішення Тернопільського міскрайонного суду від 05.08.2011року позов [PERSON] до приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" про визнання майнового права - задоволено. Визнано за [PERSON] майнові права на 149,00кв.м. нежитлового приміщення у житловому будинку проектною загальною площею 149,00 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 175,39 кв.м. нежитлового приміщення у житловому будинку проектною загальною площею 175,39 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 18 березня 2014року, розглянувши заяву [PERSON] про перегляд рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2013року у зв"язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом [PERSON] до ПП"Тернопільська фірма "Будівельник" про визнання майнового права ухвалила: заяву [PERSON] про перегляд рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2013року у зв"язку з нововиявленими обставинами задовольнити. Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2013року скасувати. Апеляційну скаргу [PERSON] відхилити. Рішення Тернопільського міфськрайонного суду від 5 серпня 2011року залишити без змін. Відповідно до рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2014року вирішено: апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельного кооперативу "Оселя-А" задовольнити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 серпня 2011року скасувати в частині визнання за [PERSON] майнових прав на нежитлове приміщення у житловому будинку проектною загальною площею 175,39 кв.м., яка знаходиться за [ADDRESS]. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову [PERSON] до приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" про визнання майнового права на нежитлове приміщення у житловому будинку, проектною загальною площею 175,39кв.в., яке знаходиться за адресою [ADDRESS] Тернопільської області. У решті рішення залишити без змін. Згідно ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Частинами 1, 3, 5 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої зокрема частиною 1 ст.203 ЦК України, є, відповідно до ч.1 ст.215 цього Кодексу, підставою недійсності правочину. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно з ч.1 ст.236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, встановлено, що фінансування нежитлового приміщення у житловому будинку, проектною загальною площею 175,39кв.в., яке знаходиться за адресою [ADDRESS] Тернопільської області не здійснювалось за рахунок коштів відповідача [PERSON], а за рахунок коштів позивача, відтак, вказаний договір укладений між [PERSON] та приватне підприємство "Тернопільська фірма "Будівельник" від 23.10.2009року не були спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ним, а тому його слід визнати недійсним. На підставі наведеного,

Outcome: approved