Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 30762,66 гривень за кредитним договором №б/н від 16.04.2007 року яка складається з наступного: - 6951,01 гривень заборгованість за кредитом; - 22108,67 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафів 250 гривень (фіксована частина); 1452,98 гривень (процентна складова) та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.04.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та у нього станом на 28.02.2014 року виникла заборгованість у загальній сумі 30762,66 гривень, яку позивач просить стягнути. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, вказала, що підтримує повністю вимоги позивача, так як вважає, що відповідач своїм підписом в заяві від 16.04.2007 року підтвердив, що він ознайомлений і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, які йому були надані для ознайомлення в письмовому вигляді, та які викладені на електронному сайті банку у вільному доступі. Вважає, що відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг, шляхом підписання заяви та погодився, що разом вони складають кредитно-заставний договір. Договір, або окремі його положення відповідач не оскаржував. Посилаючись на вимоги п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг та 3.1.3 Правил користування платіжною карткою, вважає, що сторони, підписавши договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору. У звязку з тим, що відповідач з відповідною заявою до Банку не звертався, строк дії кредитного договору пролонгується з кожним роком. Посилаючись на розрахунок заборгованості, зазначає, що датою повернення кредиту є 31.01.2013 року, а трирічний строк позовної давності закінчується 31.01.2016 року. На підставі викладеного, вважає, що у звязку з тим, що ні одна із сторін не інформувала одна одну про завершення дії договору, договір на час звернення банку до суду є діючим, а строк позовної давності не є пропущеним. Просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, крім того зазначив, що позовні вимоги не визнає, з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які знаходяться в матеріалах справи, він не був ознайомлений, строк дії договору не подовжував. До заяви додав копію картки «Кредитка» «Універсальна», строк дії якої збіг. Крім того, в матеріалах справи є заперечення відповідача від 16.05.2014 року, де зазначено, що 16 квітня 2007 року йому була видана кредитна картка на суму 500 гривень, а не на 7000 гривень, як зазначено в позовній заяві. Про те, що кредитний ліміт збільшувався, йому невідомо. Щомісячно він знімав та поповнював картку. Строк дії картки скінчився 01.01.2009 року. Зазначає, що строк позовної давності для даної категорії справ становить 3 роки, і якщо в нього існувала заборгованість, то позивач мав звернутись до суду в строк до 01.01.2012 року. Просить застосувати позовну давність щодо вимог позивача та відмовити в задоволенні вимог у звязку з закінченням строків давності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (тобто, положення про договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 526, ч.1 ст. 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В судовому засіданні встановлено, що 16.04.2007 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до ПАТ КБ "ПриватБанк" про надання йому кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У заяві відповідач висловив згоду з тим, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. Також, судом встановлено, що строк дії кредитної картки, яка була видана [PERSON], становить 1 рік, про що було зазначено на лицевій стороні картки з вказівкою на місяць та рік закінчення стоку її дії, а саме січень 2009 року. Дану обставину не заперечує і представник позивача. В п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою зазначено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно п. 3.1.3 цих Правил, після закінчення строку дії картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не поступало письмової заяви держателя про закриття картрахунку. У п. 3.1.5 Правил зазначено, що заказані клієнтом картки, в тому числі продовжені з новим строком дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту по кредитній схемі - 6 місяців. (а.с. 13) Даних про видачу ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідачу картки з новим строком дії суду не представлено. Про те, що останнє стягнення по вищевказаному кредиту було здійснено 31.12.2008 року, встановлено з даних розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28.02.2014 року (а.с. 5-7). Інших даних банком суду не надано. 26.05.2014 року судом винесена ухвала про обов'язкову участь в судовому розгляді справи представника позивача для надання пояснень про обставини справи, які повідомив відповідач в запереченні від 16.05.2014р., а також позивачу надіслана копія заперечення та доданих до нього документів, які отримані банком 09.06.2014р. (а.с.49, 50, 53). На вказану ухвалу представником позивача [PERSON] суду надіслані вищезазначені письмові пояснення та заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ч.1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Позивач в позовній заяві зазначає, що п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє до моменту виконання сторонами обовязків. Але згідно наданих позивачем до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 9-14), а саме: п. 9.12 цих Умов, обумовлено, що - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Однак з пояснень відповідача, викладених ним у його заяві від 18.06.2014 року встановлено, що вказані Умови [PERSON] не підписував, з їх змістом ознайомлений не був. Крім того, ні в його заяві, ні в Умовах не вказано спеціальної позовної давності, а тому позовна давність повинна застосовуватися у загальному порядку. Строк дії картки закінчився 01 січня 2009 року. Нової картки відповідач не отримував. З вимогами про повернення заборгованості з січня 2009 року позивач до [PERSON] не звертався. Судом встановлено, що відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця вказаного на картці (в полі MONTH). Останній платіж здійснено, згідно розрахунку заборгованості 31.12.2008 року, а дія картки закінчилася 01.01.2009 року. Таким чином, суд приходить до переконання, що перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо повернення кредиту в повному обсязі почався зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не із закінченням строку дії договору. Враховуючи, що сторони погодилися з обставиною, що строк дії кредитної картки, виданої відповідачу 16.04.2007 року, складав 1 рік, тому на час звернення до суду з даним позовом банк пропустив встановлений ст.257 ЦК України загальний трирічний строк позовної давності. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року по справі №6-14цс14, яка згідно ч.2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою до застосування. Поважних причин пропуску строку позивач не зазначив, не звертався із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності, будь яких даних про те, що банку було невідомо про наявність заборгованості суду не надано. Відповідач просить суд застосувати позовну давність відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за кредитним договором із пропуском трирічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. На підставі ст.ст. 256-262, 266, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed