Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 22.12.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 14869 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов договору № К2S4GA00260074 від 28.08.2007 р. та розрахунку заборгованості за договором станом на 21.07.2017 р. грошових коштів у сумі 100 772,08 Євро, що за курсом 29,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.07.2017 р. складає 2 999 984,82 грн. з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 53 597,08 Євро заборгованості за відсотками у ромірі 47 175,00 Євро таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] , зазначає, що необхідними умовами для вчинення нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, є безспірність заборгованості за кредитним договором та строк, що минув з дня виникнення права вимоги, не перевищує три роки, якщо для такої вимоги, законом не встановлено інший строк давності. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджували наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Проте, приватним нотаріусом оспорюваний виконавчий напис не вчинено на оригіналі кредитного договору (чи його дублікаті) і на прикріплено до кредитного договору, за яким стягується заборгованість, та для вчинення виконавчого напису нотаріусу стягувачем не надано виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а також доказу, що підтверджує надіслання банком на адресу боржника повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, натомість стягувачем надано нотаріусу лише розрахунок заборгованості за договором №К2S4GА00260074 від 28.08.2007р., котрий зроблено в односторонньому порядку та який не є документом первинної бухгалтерської документації, оформленим відповідно до норм ст.. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», чим порушено вимоги ст.. 87 ЗУ «Про нотаріат», пунктів 1.1., 5.1, 5.2 Глави 16 Порядку щодо форми вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, та порушено вимоги ст.. 88 ЗУ «Про нотаріат», пунктів 1.2, 3.1, 3.2 Глави 16 Порядку та п.2 Переліку, щодо документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Крім того, виконавчий напис вчинено лише 22.12.2017р., тобто поза межами встановленого законом трирічного строку, а фактично, зі спливом 10 років з дня виникнення у стягувача права на примусове стягнення боргу, та строк, за який провадиться стягнення за виконавчим написом, складає 10 років, при допустимому за законом трирічному строкові, чим порушено вимоги ст.. 88 ЗУ «Про нотаріат». Враховуючи наведені порушення вимог закону щодо порядку, форми та строків вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса необхідно визнати таким, що не підлягає задоволенню. Від відповідача до суду двічі надходив відзив на позовну заяву В судовому засіданні позивач підтримав позов за викладеними в ньому обставинами та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Суд вважав за можливе проводити розгляд справи за його відсутності, враховуючи наявний відзив на позовну заяву. Третя особа приватний нотаріус Завалієв А.А. надіслав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Судом встановлено наступне. 22.12.2017р. приватний нотаріус Завалієв А.А. вчинив виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №К2S4GА00260074 від 28.08.2007р. та розрахунку заборгованості за договором станом на 21.07.2017р., грошових коштів у сумі 100772,08 Євро, що за курсом 29,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.07.2017 складає 2999984,82 грн. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 53597,08 Євро та заборгованості за відсотками в розмірі 47175,00 Євро. Стягнення здійснюється за період з 28.08.2007р. по 21.07.2017р. (а.с.106) Вищевказаний виконавчий напис був вчинений на підставі поданої 22 грудня 2017р. заяви представник ПАТ КБ «Приватбанк» Балашова О.В. разом з копією кредитного договору №К2S4GА00260074 від 28.08.2007р. , розрахунку заборгованості за договором №К2S4GА00260074 від 28.08.2007р., укладеного між Приватбанком та [PERSON] станом на 21.07.2017р., розпорядження НБУ на 21.07ю2017р. встановлення офіційного курсу гривні до іноземної валюти, копії письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором №К2S4GА00260074 від 28.08.2007р., в якій відсутня дата складання, копії списку згрупованих відправлень від 03.08.2017р. разом з копією квитанції про оплату послуг поштового зв`язку та опису вкладення цінного листа (а.с.107-118) За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі Перелік). Відповідно до п.2 Переліку, визначено, що стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В наданих нотаріусом копіях матеріалів відсутня виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України "Про нотаріат"). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц (провадження N 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17 (провадження N 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. З наданого приватному нотаріусу розрахунку заборгованості не вбачається наявність її безспірності, оскільки останній платіж зі сплати відсотків був сплачений 28.05.2009р., а з заявою про вчинення виконавчого напису представник стягувача звернувся лише 22.12.2017р. Враховуючи правову позицію викладену в постанові від 28 березня 2018 року Великої Палати ВС та відсутності виписки з рахунка боржника, суд приходить до висновку, що з наданого розрахунку заборгованості спростовується підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви [PERSON] та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. у відшкодування судового збору.

Outcome: approved