Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Трускавецький міський суд Львівської області з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Кенц-Березюк Іванна Михайлівна про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, скасування державної реєстрації на нерухоме майно, витребування нерухомого майна з чужого володіння. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10 травня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за реєстровим № 398, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 14 грудня 2018 року у справі 457/906/17, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 08 липня 2019 року, позов [PERSON] задоволено - визнано недійсним договір купівлі-продажу від 10 травня 2016 року квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М., реєстровий № 398. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , зареєстровану на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10 травня 2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М., реєстровий № 398. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Рішення суду набрало законної сили 08.07.2019 року. [PERSON] 24.12.2019 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі за №894 від 24.12.2019року, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області Кенц-Березюк І.М. Однак постановою Верховного Суду від 12.02.2020 року, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 14 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 липня 2019 року у справі 457/906/17 - скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І. М., про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності - відмовлено. Тому позивач звернувся до суду за захистом свого права власності та просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за реєстровим №894 від 24.12.2019р посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області Кенц-Березюк І.М, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , зареєстровану на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 грудня 2019 року за реєстровим №894 посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області Кенц-Березюк І.М ; витребувати з володіння [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 29.0 м.кв по [ADDRESS] . Представник відповідачки - адвокат Брона М.В. подала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають нормам матеріального права, з огляду на наступне. Як на підставу недійсності договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] за реєстровим № 894 від 24.12.2019 року, позивач посилається на ту обставину, що [PERSON] не мав права на укладення такого договору, оскільки не був законним власником квартири. Однак [PERSON] зареєстрував на своє ім`я право власності на квартиру [ADDRESS] відповідно до рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 14.12.2018 року, яке набрало законної сили і дія якого зупинена не була. На момент посвідчення спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна - 24.12.2019 року не існувало жодних обставин, які б могли свідчити про недійсність договору. Усіх істотних умов, необхідних для дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] та [PERSON] було дотримано. Представник відповідачки вважає, що [PERSON] набув спірну квартиру законно та в межах норм чинного законодавства відчужив її, уклавши договір купівлі-продажу, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу не існувало обставин, а саме постанови ВС від 12.02.2020 року, які б могли свідчити про незаконність таких дій. Тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Учасники судового розгляду в судове засідання 04.06.2020 року не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені. Позивач та відповідачка подали суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідвши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК Ураїни, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК Ураїни, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства значаться: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна № 58939998 від 12.05.2016 року, яка знаходиться в матеріалах справи, 12.05.2016 року зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 10.05.2016 року за реєстровим № 398, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 14.12.2018 року у справі № 457/906/17: - визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] від 10.05.2016 року за реєстровим № 398, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М.; - скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ; - визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Постановою Львівського апеляційного суду від 08.07.2019 року дане рішення було залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили 08.07.2019 року. Зазначені рішення судів [PERSON] оскаржив в касаційному порядку, а також подав клопотання про зупинення дії постанови Львівського апеляційного суду від 08.07.2019 року. Ухвалою Верховного Суду від 30.08.2019 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] , однак відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Львівського апеляційного суду від 08.07.2019 року. Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 13.08.2019 року було скасовано заходи забезпечення позову, вжиті у справі № 457/906/17 та скасовано арешт, накладений на квартиру [ADDRESS] . Зазначену ухвалу [PERSON] оскаржив, однак постановою Львівського апеляційного суду від 12.11.2019 року така була залишена без змін. Відповідно до рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 14.12.2018 року, яке набрало законної сили і дія якого зупинена не була, реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] проведена на [PERSON] . 24.12.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кенц-Березюк І.М. за реєстровим № 894. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна № 202852574 від 04.03.2020 року, яка знаходиться в матеріалах справи, 24.12.2019 року зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Суд звертає увагу, що на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири за реєстровим №894 від 24.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області Кенц-Березюк І.М, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , рішення суду, що стало підставою для набуття права власності продавцем [PERSON] , переглядалося в касаційному порядку і про це було відомо сторонам договору - [PERSON] , який був учасником судового розгляду та [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , яка знаходиться в матеріалах справи. Постановою Верховного Суду від 12.02.2020 року, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 14 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 липня 2019 року у справі 457/906/17 - скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І. М., про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності - відмовлено. Тобто судом скасовано правову підставу набуття права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , який відчужив її відповідачці по справі. Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 1 договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 10.05.2016 року за реєстровим № 398, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М., копія якого знаходиться в матеріалах справи - продавець [PERSON] передав у власність покупцю [PERSON] , а покупець купив та прийняв у власність належну продавцеві на праві власності квартиру [ADDRESS] та сплатив за неї, на умовах цього договору, обумовлену грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321 ЦК України, визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з приписами ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.ст. 215-235 ЦК України особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що право власності позивача є порушеним та підлягає захисту, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за реєстровим №894 від 24.12.2019року, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області Кенц-Березюк І.М. згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (провадження № 6-251цс15). Цей висновок також був неодноразово підтриманий і Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 05 грудня 2018 року (провадження № 14-247цс18 та № 14-179цс18). Цивільний Кодекс України не пов`язує можливість застосування наслідків недійсності правочину з добросовісністю сторін правочину, і добросовісність сторони до уваги не береться. Сторони зобов`язані повернути усе, отримане за недійсним правочином лише тому, що правочин визнано недійсним (Постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 644/7422/16-ц від 12.12.2018 року). Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. За таких фактичних обставин справи та з підстав, передбачених указаними нормами матеріального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасуваня державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , зареєстрованої на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 грудня 2019 року за реєстровим №894 посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області Кенц-Березюк І.М. та витребування з володіння [PERSON] однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 29.0 м.кв по [ADDRESS] - є підставними, обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 8700 грн., що стверджується квитанцією № 19 від 04.03.2020 року, яка знаходиться в матеріалах справи, тому з відповідачки необхідно стягнути в користь позивача сплачений ним розмір судового збору.

Outcome: approved