Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У липні 2002 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до фінансового відділу Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва про визнання права власності на ? частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. 28.01.2003 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва задоволено позовні вимоги [PERSON] до фінансового відділу Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва, Третя особа Друга Київська державна нотаріальна контора у повному обсязі та визнано за позивачем право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування. 04.04.2013 року рішенням Апеляційного суду м. Києва скасовано судове рішення по цивільній справі [PERSON] до фінансового відділу Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва, Третя особа Друга Київська державна нотаріальна контора у повному обсязі та визнано за позивачем право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування і ухвалено нове рішення у позові відмовлено. 23.04.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення суду частково задоволено касаційну скаргу позивача, рішення суду апеляційної інстанції скасовано та направлено справу на новий розгляд по суті до Голосіївського районного суду. Судом залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача [PERSON] та здійснено заміну третьої особи фінансового відділу Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва на Київську міську раду. У судовому засіданні представник позивача просив визнати право власності на ? частину будинку [ADDRESS] за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], спадок після якої він прийняв вступивши в управління спадковим майном. Вказував на те, що оформити право на спадщину у нотаріальній конторі позивач не мав змоги, оскільки його мати [PERSON] прийняла спадщину ? частину будинку [ADDRESS] шляхом вступу в управління спадковим майном після смерті його баби [PERSON], яка померла [INFO] однак в установленому порядку за життя свідоцтво про право на спадщину не оформила. Відповідач Київська міська рада направив до суду повідомлення про слухання справи без участі його представника та просив прийняти рішення згідно чинного законодавства на підставі встановлених судом обставин справи. Представник третьої особи Другої Київської державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] власник ? будинку [ADDRESS] у своїх поясненнях вказала, що спірний будинок складався з двох частин які мали окремі входи. Частина будинку в якій проживала сім'я позивача згоріла, а залишилась тільки та частина будинку в якій проживає її сім'я. У судовому засіданні вказала на те, що спірні питання щодо спадкування майна з позивачем узгодила і просила прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи підтримала пояснення і просила прийняти рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] баба відповідача, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 10.03.1988 року Ленінським РАГС м. Києва (том. 1 арк. 139). Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину будинку [ADDRESS] та на побудований але не оформлений у власність будинок по [ADDRESS] та самочинно розпочатий будівництвом будинок під Літ. (Г) на земельній ділянці по [ADDRESS]. Відповідно довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 15.06.1970 року будинковолодіння по [ADDRESS] зареєстровано під реєстровим номером №14536 приватної власності за громадянами [PERSON] ? частка і [PERSON] ? частка (том 1 а.с. 16). Будинок побудований на земельній ділянці 0,25 (одиниця виміру не зазначена) виділеній під колгоспне господарство сім'ї [PERSON] відповідно документу з архівного фонду "Пирогівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області" (том 1 а.с. 142). На час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги були [PERSON], свідоцтво про народження видане 25.08.1954 року сільською радою селища Пирогове Києво-Святошинського району Київської області (том. 1 арк. 140), свідоцтво про шлюб з [PERSON] видане 11.06.1968 року Палац одруження м. Києва (том 1 а.с. 19, 141) та [PERSON] свідоцтво про народження видане 14 жовтня 1997 року виконкомом Пирогівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (том 2 а.с. 9). В установлений законом шестимісячний термін спадкоємці [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звернулися. 26 березня 1998 року [PERSON] звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ? частини будинку [ADDRESS] (том.2 арк. 7), свідоцтво про право власності на який було оформлено на [PERSON] 03.06.1997 року уже після її смерті (том. 2 арк. 10). 26 березня 1998 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] (том. 2 арк. 13), ? частина житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] не спадкувалася і свідоцтво про право на спадщину на це майно не видавалося. Спадкова справа № 257 по майну померлої [INFO] [PERSON] (том. 2 арк 1-13). Відповідно ст. 526 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно ст. 526 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З пояснень представника позивача та пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. установлено, що у користуванні [PERSON] баби позивача [PERSON] та відповідно матері позивача [PERSON] власника ? частини будинку [ADDRESS] знаходилися кімнати (2-2) 10,8 кв.м., (2-3) 17,70 кв.м., (2-1) 13,00 кв.м. Інші кімнати (1-2) 10,7 кв.м., (1-3) 16,3 кв.м., (1-1) 4,9 кв.м. знаходилися у користуванні [PERSON], які у подальшому перейшли у власність третьої особи [PERSON] та знаходяться у її користуванні на цей час, відповідно Плану поверхів будівлі літери «А» по [ADDRESS], викресленого 17.04.1958 року (том. 1 арк. 187). Документальних підтверджень того, що спадкодавець [PERSON] на дату смерті проживала та була прописана у будинку по [ADDRESS] не встановлено, тому що домова книга на цей будинок, яка зберігалася у третьої особи [PERSON] з її слів утрачена, а паспорти указаних осіб на день розгляду справи у суді знищені у зв'язку зі смертю. На запити суду, що були направлені в компетентні органи надійшла відповідь, що такі дані не збереглися. Також не підтверджено документально, що спадкоємець [PERSON] на день смерті матері була прописана та проживала в будинку [ADDRESS] з тих же підстав. Прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що спадкодавець [PERSON] на дату смерті зареєстрована в установленому судом порядку у будинку [ADDRESS] та була власником ? частки, у цьому ж будинку зареєстрована установленому законом порядку і постійно проживала [PERSON]. Зі слів свідків зареєструватися в установленому законом порядку у будинку по [ADDRESS], який [PERSON] побудувала для свого сина [PERSON] і в якому остання періодично проживала, остання не могла, оскільки той будинок не був введений в експлуатацію. Такі покази свідків узгоджуються з документами, що знаходяться у справі, а саме з свідоцтвом про право власності на будинок [ADDRESS], яке видане 03.06.1997 року уже після смерті [PERSON] (том. 2 арк. 10). Також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що спадкоємець [PERSON] після смерті матері [PERSON] проживала у будинку [ADDRESS] та в установлений законом шестимісячний термін з дня відкриття спадщини обробляла земельну ділянку біля будинку та здійснила косметичний ремонт кімнат будинку. Вказане свідчить про те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], що складалася з ? частини будинку [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть том 1 а.с. 17) і відкрилася спадщина на належне спадкодавцю на дату смерті майно ? частки будинку [ADDRESS], право власності на яку померла набула внаслідок прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], але право власності на яку не оформила документально. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] був один спадкоємець [PERSON] позивач у справі (свідоцтво про народження том. 1 а.с. 18). Батьки спадкодавця [PERSON] померли до дня відкриття спадщини, чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть том. 1 а.с. 207), син спадкодавця [PERSON] помер до відкриття спадщини [INFO] (свідоцтво про смерть том 1 а.с. 206), дітей не мав. [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався і спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, як пояснив представник позивача [PERSON], позивач не подав заяви до нотаріальної контори тому, що у нього не було документів про прийняття спадщини його матір'ю [PERSON] після смерті баби [PERSON] і нотаріус йому порекомендувала вирішити це питання у судовому порядку. Відповідно ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, спадщина визнається належно прийнятою спадкоємцем з моменту відкриття спадщини. Факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON], що померла [INFO] підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] які пояснили, що позивач після смерті матері продовжував проживати у будинку [ADDRESS]. Відповідно п. 124 Глава III Наказу|Інструкції, Мінюсту УРСР від 31.10.1975 року №45/5 "Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР", доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; квитанція про сплату податку, платежу, збору; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. [PERSON] прописаний у будинку по [ADDRESS], що підтверджується довідкою з ЖЕО (том 1 а.с. 144), відмітками у паспорті Позивача (том 1 а.с. 188-189). сплачував податок за земельну ділянку (том. 1 а.с. 8) тому наведене свідчить про те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], що складалася з ? частини будинку [ADDRESS]. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У своїх поясненнях третя особа [PERSON] вказала на те, що частина будинку [ADDRESS] де проживала сім'я позивача була знищена внаслідок пожежі задовго до смерті [PERSON], тому на її думку позивач [PERSON] не міг прийняти спадщину і в підтвердження своїх тверджень посилалася на дані технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] виготовлений 10.06.1997 року. Дослідивши технічний паспорт (том. 1 а.с. 58-61) судом встановлено, що він виготовлений 10.06.1997 року. На аркуші «план садової ділянки» (том. 1 а.с. 59) є запис, що в Літері А частина будинку згоріла, на аркуші «поповерховий план» (том. 1 а.с. 59 др. сторона) є запис ? частина будинку згоріла. Однак ? частина будинку, що згоріла внесена до технічного паспорту, як така, що була у наявності на дату коли виготовлявся сам документ 10.06.1997 року. На аркуші «поповерховий план» кімнати, що згоріли показані таким же чином як і кімнати, що не згоріли, відображені стіни, двері, вікна, груби для обігріву будинку, вказане номерування кімнат та їх розмір. Також на вказаних аркушах технічного паспорту є штампи БТІ, які свідчать, що житловий будинок оглядався інженером 19.01.2001 року і в технічний паспорт вносилися додаткові записи, якими можуть бути саме записи про те, що частина будинку згоріла. Тому зробити висновок про те, що записи про пожежу зроблені 10.06.1997 року на дату виготовлення технічного паспорту у суду не має об'єктивних підстав. З метою встановлення дати коли могла згоріла частина будинку, судом витребувано з КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» копію справи на будинок [ADDRESS] але у матеріалах які надійшли на запит суду (том. 2 а.с. 105-111) не має документів, які б спростували твердження позивача про те, що пожежа була у 2000 році. Третя особа [PERSON] і її представник [PERSON] у своїх поясненнях також вказували на те, що у них не має документів, які б могли спростувати твердження позивача, щодо дати виникнення пожежі у спірному будинку, а на їх запит Голосіївське районне управління ГУ ДНС України у м. Києві направило їм відповідь про те, що архіви зберігаються тільки 5 років (том. 2 а.с. 83). Долучена [PERSON] до матеріалів справи довідка з БТІ у якій є запис про пожежу також датована 20.02.2001 року і тому вказана довідка також не може спростувати твердження позивача про рік коли була пожежа у будинку (том. 1 а.с. 95). Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні підтвердили твердження позивача та надали пояснення, що пожежа у будинку [ADDRESS] була після смерті [PERSON], тобто після [INFO]. У свою чергу суд вважає, що навіть знищення частини будинку [ADDRESS] внаслідок пожежі не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно ? частку будинку. Цивільний кодекс УРСР в редакції 1961 року не передбачав підстав для зменшення частки співвласників у випадку знищення частини будинку внаслідок пожежі. З пояснень представника позивача та пояснень третьої особи [PERSON] вбачається, що між співвласниками будинку [ADDRESS] договір про визначення порядку користування житловим будинком не укладався і будинок не був поділений у натурі. За таких обставин знищення частини житлового будинку внаслідок пожежі не змінює долі співвласників, підтвердження чому є довідки з БТІ (том. 1 а.с. 223, том. 2 а.с. 17) згідно яких долі співвласників не змінилися. Що стосується питання можливості прийняття спадщини позивачем [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], шляхом вступу в управління спадковим майном у випадку коли б частина будинку де він проживав згоріла, і спадкоємець фізично не міг у ній проживати та користуватися цією частиною будинку, як то стверджувала третя особа [PERSON], то і в даному випадку на думку суду позивач прийняв спадщину зважаючи на наступне. Третя особа [PERSON] в своїх поясненнях стверджувала, що після пожежі у будинку під Літерою (А) [PERSON] почав проживати у будинку позначеному Літерою (Г) згідно з даними технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], який почав будуватися ще [PERSON] бабою позивача, що підтверджується записом у технічному паспорті виготовленому 26.09.2008 року, де на аркуші «оцінка всіх будівель та споруд домовласника» є запис про те, що будинок (Г) збудований в 1986 році, тому не міг вступити в управління спадковим майном. Однак х таким твердженням не можна погодитися. Згідно роз'яснень викладених у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Таким чином, факт користування позивачем [PERSON] самочинно побудованим спадкодавцем будинком під літерою (Г), що розташований на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] у період шести місяців з дати відкриття спадщини є свідченням прийняття спадщини у розумінні присів ЦК УРСР в редакції 1961 року, що був чинний на дату відкриття спадщини, оскільки будівельні матеріали також відносяться до спадкового майна і користування цим майном, що належало спадкодавцю є підтвердженням факту вступу в управління спадковим майном. Зважаючи на наведене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, у зв'язку з чим визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]

Outcome: approved