Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 71094,56 грн. банківського вкладу, 7000 грн. завданої моральної шкоди та три відсотка річних за прострочення грошового зобов'язання. При цьому посилається на те, що на підставі договору банківського вкладу нею було передано на депозит банку 71094,56 грн. строком на три місяці, однак після закінчення строку дії вказаного договору позивачу не було виплачено суму вкладу в зазначеному розмірі, внаслідок чого позивачу завдано моральну шкоду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача повторно в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.12.2014 року між ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено договір №300937/80747/3-14 банківського строкового вкладу (депозиту) "Пенсійний", на підставі якого позивач внесла на рахунок банку кошти в розмірі 71094,56 грн. строком на три місяці. Процентна ставка за вказаним вкладом становить 23,10% річних. Після закінчення строку дії договору банківського вкладу 23.03.2015 року позивач звернулася до банку із заявою про повернення коштів, проте банк не повернув позивачу суму вкладу в розмірі 71094,56 грн. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст.599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч.1 ст.1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти (ч.ч. 1, 5, 6 ст.1061 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем не було виплачено позивачу суму вкладу в розмірі 71094,56 грн. після закінчення строку вкладу, а тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача вказаних коштів. Що стосується стягнення моральної шкоди на користь позивача, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" із змінами і доповненнями та ст. 1167 ЦК України, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності вини відповідача у її завданні, розміру спричиненої шкоди, з яких міркувань позивач виходив визначаючи цей розмір, а саме не зазначено характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх наслідків, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 7000 грн., оскільки позивачем дані факти нічим не підтверджені, хоча відповідно до ст. 10-11 ЦПК України це є його обов'язком. Крім того, враховуючи, що договором банківського вкладу було передбачено відповідний розмір процентів за користування коштами, а тому відсутні підстави для стягнення трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов'язання відповідно до ст.625 ЦК України. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial