Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Сіті Фінанс»" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 26.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем за заявою відповідача було вчинено виконавчий напис №634 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 12 070,67 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романом Васильовичем від 20.05.2020 року відкрито виконавче провадження ВП №62139290 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 12 070,67 грн. перед Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Сіті Фінанс»", а також, 1 207,07 грн. основної винагороди приватного виконавця. В подальшому, постановою від 20.05.2020 року накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках боржника (позивача), у тому числі на зарплатний та пенсійний рахунки. Позивач стверджує, що не має жодних кредитних відносин з ТОВ "Фінансова компанія «Сіті Фінанс»". При вчиненні зазначеного виконавчого напису нотаріусом було допущено низку грубих порушень чинного законодавства України, а саме: про існування заборгованості за кредитним договором позивачу стало відомо лише з постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2020 року. Письмова вимога про усунення порушень позивачеві не надсилалась. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог стягувача. Наведене, на думку позивача, є правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 04.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислава Юрійовича, на підставі письмової заяви позивача, відповідно до вимог ч. 1 ст. 83 ЦПК України, витребувано виконавчий напис №634 від 26.02.2020 року. В свою чергу, ухвалою від 04.06.2020 року судом задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем 26.02.2020 року за №634 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 12 070,67 грн. В судове засідання 28.07.2020 року для розгляду справи по суті з`явився уповноважений представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Причини своєї відсутності суду не сповістили. Відзив на позов не подали. Третьою особою - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем, на вимогу суду надіслано виконавчий напис №634 від 26.02.2020 року та заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи наведене, з огляду на наявність в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, зважаючи на відсутність заперечень з боку представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та третіх осіб на підставі наявних матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 259, 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі матеріали, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, сдом встановлено наступне: 26.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Сіті Фінанс»" було вчинено виконавчий напис № 634 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №299/4203ВСLKA від 29.01.2014 року, строк платежу за яким настав, за період з 22.02.2018 року по 02.12.2019 року в розмірі 12 070,67 грн., з них 11 570,67 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 500,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.40). Виконавчий напис вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. На виконання зазначеного вище виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романа Васильовича від 20.05.2020 року відкрито виконавче провадження ВП №62139290 про стягнення з позивача заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Сіті Фінанс»" в розмірі 12 070,67 грн., а також, 1 207,07 грн. основної винагороди приватного виконавця. В свою чергу, в рамках відкритого виконавчого провадження, постановою від 20.05.2020 року накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках боржника (позивач), у тому числі на зарплатний та пенсійний рахунки. Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В постанові КЦС Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. В свою чергу, відповідно до положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Тобто, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Так, з наданого на вимогу суду виконавчого напису вбачається, що 26.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Сіті Фінанс»" було вчинено виконавчий напис № 634 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №299/4203ВСLKA від 29.01.2014 року, строк платежу за яким настав, за період з 22.02.2018 року по 02.12.2019 року в розмірі 12 070,67 грн., з них 11 570,67 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 500,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.40). Разом з цим, жодних документів на підтвердження обгрунтованості вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису, як-то: заяви стягувача про вчинення виконачого напису з додатками, що мають містити, зокрема, оригінал кредитного договору, первинні бухгалтерські документи (платіжні доручення, квитанції, виписки з рахунку боржника тощо), обгрунтований розрахунок заборгованості позивача перед відповідачем за вищезгаданим кредитним договором, суду не надано. Відсутні й докази направлення боржнику повідомлення про заміну кредитора (якщо така заміна мала місце), претензії щодо усунення порушень за кредитним договором шляхом погашення кредитної заборгованості з підтвердженням вручення чи не вручення боржникові з певних причин відповідного повідомлення. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для здійснення висновку про погодження (відсутності заперечень) боржником розміру кредитної заборгованості, тобто, щодо безспірності останньої. Більш того, з представлених суду доказів (за умов ненадання кредитного договору) взагалі неможливо зробити висновок щодо існування між сторонами кредитних правовідносин за договором №299/4203ВСLKA від 29.01.2014 року, визначити дату виникнення права вимоги за даним правочином з метою перевірки дотримання стягувачем встановленого законодавцем строку звернення за вчиненням виконавчого напису. Отже, на думку суду, дотримання нотаріусом вимог чинного законодавства шляхом надання можливості боржнику (позивачеві у справі) висловити свої заперечення з приводу наявності чи/або відсутності спірної кредитної заборгованості, виключило би можливість визнання останнім заборгованості безспірною та подальше вчинення оспорюваного виконавчого напису. Виходячи з викладеного вище, приймаючи до уваги той факт, що доказами у справі не доведено наступне: факт існування між сторонами кредитних правовідносин; вчинення нотаріусом виконавчого напису за наявності повного обсягу визначених законодавцем первинних документів, зокрема, оригіналу кредитного договору; отримання боржником вимоги про погашення заборгованості на підтвердження безспірності вимог; вчинення виконавчого напису в межах встановленого законодавством строку для вчинення відповідних дій, суд приходить до висновку щодо наявності правових наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved