Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

28.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про захист прав споживачів. В обґрунтування позову вказує, що 21.10.2013 року між ним та ФОП [PERSON] був укладений договір № 171013/1 на виготовлення та встановлення виробів з ПВХ та алюмінію. В день укладання договору ним було сплачено 100% - 4340,00 грн. вартості товару по Договору Згідно п. 1.4 Договору, термін виготовлення та встановлення виробів з ПВХ та алюмінію який може бути подовжено до 5 днів, тобто до 02.12.2013 р. Але, в установлені договором строки даний пункт відповідачем не було виконано. На його претензію від 01.02.2014 р. щодо неналежного виконання умов Договору, відповідач відповідь не надав. Станом на березень 2014 року умови Договору не виконані, відповідачем не виготовлені та не встановлені вироби з ПВХ та алюмінію згідно Договору. Оскільки Договір не виконано, на підставі "Закону України "Про захист прав споживачів" має право на розірвання договору та повернення раніше сплачених коштів, а саме 4340,00 грн.вартості товару. Згідно ч.5 ст.10 Закону України про захист прав споживачів якщо виконавець не може виконати роботи згідно з Договором, то споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% від загальної вартості робіт за кожен день прострочення. Пунктом 5.2 Договору від 25.10.2013 року передбачено, що у випадку несвоєчасного встановлення виробів або зірвання поставки Виконавець виплачує Замовнику неустойку у розмірі 0,03 % в день від вартості невстановлених виробів, при цьому загальна сума штрафу не може перевищувати 10% від суми Договору. Проте вважає, що розмір неустойки 0,03% в день від ціни позову та обмеження 10 % порівняно з правами продавця 5% є нерівнозначними. Так, згідно ч.4 ст.698 ЦК України передбачено, що якщо умови договору погіршують права покупця порівняно з продавцем, то відповідно до вимог ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів» такий договір є нікчемним. Тому окрім матеріальних збитків, відповідач зобов'язаний йому сплатити 0,03% неустойки за невиконання умов договору після 14 днів з моменту встановленої дати виконання замовлення - 15.12.2013 року. Розрахунок неустойки за 1 день: виплачена ціна товару 4340,00 грн. х 0,003% = 13,02 грн. За грудень 2013 року - 16 днів х 13,02 грн. = 208,32 грн.; за січень 2014 року - 31 день х 13,02 грн. = 403,62 грн.; за лютий 2014 рік - 28 днів х 13,02 грн. = 364,56 грн.; за березень 2014 року - 27 днів х 13,02 грн. = 351,54 грн., а всього 1328,06 грн. Також, відповідач повинен сплатити моральну шкоду, оскільки вказані обставини негативно вплинули на його звичайний життєвий ритм, що призвели до душевних страждань. Розмір моральної шкоди оцінює у 5000 гривень. Просить розірвати договір № 171013/1 на виготовлення та встановлення виробів з ПВХ та алюмінію від 25.10.2013 року укладений між ним та [PERSON]; стягнути з ФОП [PERSON] оплату внесену за договором № 171013/1 на виготовлення та встановлення виробів з ПВХ та алюмінію від 25.10.2013 року в сумі 4340 грн. 00 коп., неустойку у розмірі 1328 грн. 06 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Позивач звернувся до суду с заявою про підтримку позовних вимог та розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини згідно договору купівлі-продажу /далі Договір/, по якому позивач [PERSON] купив у продавця [PERSON] металопластикові вікна вартістю 4340 грн. 00 коп., сплативши повну вартість товару 25.10.2013 р. - а.с.5-6. Правовідносини між сторонами регулюються ст.655 ЦК України, відповідно норм якої за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.ст.526 - 527, 530, 610-611 ЦК України - зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто основними обов'язками сторін по угоді купівлі-продажу є обов'язок продавця [PERSON] передати та встановити вікна у власність покупця [PERSON], обов'язок якого в свою чергу прийняти і оплатити товар. Як видно з умов Договору, зокрема п.п.3.1 - то сторони домовилися про купівлю-продаж вікон 25.10.2013 р. за 4340 грн. 00 коп. в повній відповідності з правилами ст.655 ЦК України, яка регулює купівлю-продаж. Продавець гарантував доставку, передачу та установку вікон покупцю /п.1.1, 2.6./. Обумовили сторони і строк встановлення вікон - 02.12.2013 р. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині розірвання договору № 171013/1 від 25.10.2013 року, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктами 1.1, 2.6 договору передбачено, що відповідач зобов'язується передати у власність та встановити ПВХ конструкцій до 02.12.2013 року. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Однак, зобов'язання відповідача встановлене п. 1.4 договору на сьогоднішній день не виконано. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. 01.02.2014 року позивач звернувся до ФОП [PERSON] з претензією про неналежне виконання послуг (робіт), але остання відповідачем не розглянута. - а.с.10. Оскільки відповідач станом на сьогоднішній день, тобто більш ніж через п'ять місяців останнього дня виконання зобов'язання встановленого п. 1.4 договору, не приступив до виконання своїх обов'язків за договором, то суд вважає, що вказаний договір підлягає розірванню на підставі ст. 611 ЦК України та ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів". Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування витрат та неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язання, то вони також підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] сплатив за договором № 171013/1 від 25.10.2013 року - 4340 грн. 00 коп. Під збитками в ст. 22 ЦК України маються на увазі втрати, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки в розмірі 4340 грн. 00 коп. на підставі ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Але згідно з п. 5.2 договору за несвоєчасне встановлення виробу або зрив поставки виконавець сплачує замовнику неустойку в розмірі 0,1% в день від вартості не встановленого виробу, при цьому загальна сума штрафу не може перебільшувати 10% від суми договору. Позивач погодився з умовами договору, підписавши його, але вимогу про визнання даного пункту несправедливою, а отже такою, що підлягає визнанню недійсною на підставі ч. 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якої якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним, позивачем не заявлено. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної або юридичної особи, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін. Таким чином, підлягає задоволенню сума неустойки за прострочення виконання зобов'язань за Договором від 21.10.2013 року в розмірі 434 грн. 00 коп., що складає 10% від суми Договору - 4340 грн. 00 коп. Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, однак згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Оскільки відповідачем не надано продукції з дефектом, а іншим законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди у правовідносинах, що виникли між сторонами, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі п.3 ст. 22 Закону України " Про захист прав споживачів", позивача було звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 526 - 527, 530, 610-611 ЦК України,

Outcome: partial