Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Перший заступник прокурора Миколаївської області 29 вересня 2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому зазначав, що розпорядженнями Березанської районної державної адміністрації №415 від 13 липня 2011 року, №552 та №553 від 16 вересня 2011 року, щодо визнання незаконними та скасування яких прокуратурою Миколаївської області 01 серпня 2016 року подано позов до Господарського суду Миколаївської області, припинено право постійного користування ДП "Очаківське лісомисливське господарство" земельними ділянками загальною площею 2,49 га, розташованими в урочищі "Рибаківка" Березанського лісництва, квартал 43, виділи 2, 4 та квартал 45, виділи 1, 2. У подальшому за рахунок зазначених земель розпорядженням Березанської РДА від 04 січня 2012 року №16 затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку у власність для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) площею 0,1 га за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] 18 січня 2012 року видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №482090001000019. Прокурор вважає, що розпорядження Березанської РДА №16 від 04.01.2012 року прийняте з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає визнанню недійсним та скасуванню з одночасним визнанням недійсним та скасуванням виданого на його підставі державного акта на право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку та витребуванням земельної ділянки від [PERSON] на підставі ч.3 ст.388 ЦК України як такої, що вибула з власності держави без волі власника, повноваження якого належать Миколаївській обласній державній адміністрації. У обґрунтування зазначених вимог прокурор посилався на те, що надана відповідачу [PERSON] земельна ділянка розташована в зоні рекреації та входить до пляжної зони в межах прибережної захисної смуги Чорного моря, а тому на ній відповідно до містобудівної документації та державних будівельних норм і правил заборонено індивідуальне будівництво, та відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84, глави 12 ЗК України спірна земельна ділянка може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей; при передачі земельної ділянки у приватну власність порушено також обмеження будівництва у межах прибережної захисної смуги, встановлені ст.90 Водного кодексу України та ст.62 ЗК України, та встановлену ч.4 ст.84 ЗК України заборону на передачу у приватну власність земель державної власності лісогосподарського призначення. Представник позивача - начальник Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача - Миколаївської облдержадміністрації в судове засідання не з'явився, направив до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника облдержадміністрації, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Березанської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився та не повідомив про причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. У поданих до суду письмових запереченнях від 01.02.2017 року (а.с.72-77) зазначив, що не визнає позов у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю та просив суд у задоволенні позову відмовити. Також подав до суду клопотання про застосування строків позовної давності (а.с.79-82). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №554 від 16 вересня 2011 року із змінами, внесеними розпорядженням № 680 від 11 листопада 2011 року, двадцяти п'яти громадянам України, у тому числі відповідачу [PERSON], надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 2,50 га пісків для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) із земель державної власності (запасу) в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області площею кожному окремо по 0,10 га (а.с.13). Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №16 від 04 січня 2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1 га відкритих земель без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом, в тому числі пісків, для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.14). 18.01.2012 року на підставі вказаного розпорядження [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на вказану земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №482090001000019 (а.с.18). Згідно з повідомленням управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА (а.с.19, 23), надана у власність [PERSON] земельна ділянка розташована в зоні рекреації, встановленій проектом планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затвердженим постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985 року № 112. Як вбачається з інформації відділу Держгеокадастру у Березанському районі (а.с.24-27), відповідно до даних Національної кадастрової системи, відстань спірної земельної ділянки до урізу води проливу між Чорним морем та Березанським лиманом становить 30-40 м. до найближчого краю та 80-90 м. до віддаленого краю (а.с.24). За положеннями ст.60 Земельного кодексу України та ст.88 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше 2-х км від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води (ч.10 ст.88 Водного кодексу України). Таким чином, надана у власність відповідачу [PERSON] земельна ділянка перебуває у межах прибережної захисної смуги та пляжної зони Чорного моря. Спірна земельна ділянка обліковувалась як земля державного лісового фонду у межах кв.кв.43,45 Березанського лісництва ДП "Очаківське ЛМГ"; при виконанні польових лісовпорядних робіт у 2013 році територія, де розміщена спірна земельна ділянка, була вилучена із складу земель державного лісового фонду на підставі рішення місцевих органів влади, що вбачається з повідомлення державного агентства лісових ресурсів України від 26.07.2016 року зі схемою орієнтування фрагмента кадастрової карти України з нанесеними межами частини кварталу №43 та №45 Березанського лісництва ДП "Очаківське ЛМГ" (а.с.28). Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третью статті 62 ЗК України, частиною третьою статті 90 ВК України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг заборонено будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних. Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України, земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність та для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено. Відповідно до ст.17 Закону України "Про основи містобудування" основою для вирішення питань про вилучення (викуп), передачу (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація. Абзацом 2 ст.48 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що розміщення і будівництво об'єктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів. Містобудівною документацією, що діяла на момент прийняття спірного розпорядження, є "Проект планування та забудови Березанського району Миколаївської області", затверджений постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985 року №112, в розділі 4 якого зазначено, що в межах 3-кілометрової зони узбережжя в Березанському районі відповідно до Постанови РМ УРСР №272 від 22.04.1969 року заборонено будівництво промислових об'єктів, які не пов'язані з розвитком та обслуговуванням курорту, а також індивідуальне будівництво (а.с.20-22). Аналогічна заборона щодо будівництва індивідуальних будинків встановлена п.10.17 ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом Держкоммістобудування №44 від 17.04.1992 р. Отже, будівництво індивідуального дачного будинку в 3-кілометровій зоні узбережжя Чорного моря суперечить містобудівній документації та діючим будівельним нормам, державним стандартам і правилам. Крім того, спірне розпорядження прийняте всупереч забороні, встановленій розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року № 610-р, щодо прийняття рішень на надання згоди на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Згідно з ч.3 ст.43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Одночасно із скасуванням незаконного розпорядження Березанської районної державної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність відповідачу [PERSON] підлягає визнанню недійсним і документ, який посвідчує право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Враховуючи зазначене, суд вважає, що підлягають задоволенню і вимоги прокурора щодо витребування у відповідача [PERSON] спірної земельної ділянки, яка вибула з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, яка, за змістом ст.122 ЗК України, виконує повноваження власника земельної ділянки. Вирішуючи питання щодо можливості застосування строку позовної давності у даній справі як підстави для відмови у позові, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У позовній заяві перший заступник прокурора Миколаївської області зазначив, що про допущені порушення законодавства при прийнятті Березанською райдержадміністрацією спірних розпоряджень щодо припинення постійного користування ДП «Очаківське ЛМГ» земельними ділянками держлісфонду загальною площею 2,49 га стало відомо під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42016150000000147. З доданого до матеріалів позову в обґрунтування позовних вимог Витягу з кримінального провадження №42016150000000147 (а.с.32) вбачається, що 06.07.2016 року внесено відомості до ЄРДР за фактом зловживання службовими особами ДП «Очаківське лісомисливське господарство» службовим становищем при наданні у 2011 році добровільної відмови від постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення загальною площею 2,49 га, що розташовані в урочищі «Рибаківка», квартали 43, 45 Березанського лісництва, для переведення їх до земель запасу, внаслідок чого інтересам держави спричинено тяжкі наслідки. Таким чином, оскільки про те, що службовими особами ДП «Очаківське лісомисливське господарство» стосовно спірної земельної ділянки вчинено злочинні дії, внаслідок яких вона незаконно вибула з володіння ДП «Очаківське лісомисливське господарство», першому заступнику прокурора Миколаївської області стало відомо лише 06.07.2016 року, суд вважає, що відповідно до положень ч.1 ст.261 ЦК України зазначений позов прокурором подано у межах строку позовної давності. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати, в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved