Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її рідна тітка [PERSON] працювала в колгоспі Україна, яке реорганізовано в КСП «Україна». Відповідно до п.2 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. Станом на час розпаювання земель КСП «Україна» [PERSON] являлася членом даного господарства. Як член даного господарства набула законне право на отримання земельної частки (паю), однак, під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «України» її прізвище було помилково пропущено і в зв`язку з чим вона не отримала земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла її рідна сестра, а мати позивачки [PERSON] проживаючи разом із спадкодавцею на час відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої ввійшло й право на земельну частку (пай) по КСП «Україна», яке вона фактично успадкувала після смерті [PERSON] . На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON] , оскільки являється спадкоємицею першої черги за законом, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить: визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Україна», розташованих на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті своєї сестри [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. Представник відповідача - Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам., сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час розпаювання земель КСП «Україна» являлася членом КСП (прийнята в члени колгоспу (протокол №2 від 19.05.1975 року), що підтверджено архівною довідкою архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 05.03.2019 №01-37/09) та з членів КСП не виключалася (відповідь архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 05.03.2019 №01-37/09), однак до списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Україна» серії ХР - 18-00-000225 включена не була, про що свідчить відповідь Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05.02.2020 року №69/115-20. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула законне право на отримання земельної частки (пай), а також право на отримання земельної частки (паю) з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель була членом КСП «Україна». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримувала, що підтверджується відповіддю Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05.02.2020 року №69/115-20. Відповідно до положень ч. ч. 9, 10 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку та на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Як вбачається з відповіді Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05.02.2020 №69/115-20 розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» на території Пархомівської сільської ради становить 5,04 умовних кадастрових гектар. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00023094884 від 11 червня 2019 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Україна». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як вбачається з ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) Після смерті [PERSON] , відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР спадщину фактично прийняла її рідна сестра, а матір позивачки [PERSON] , оскільки остання на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцею, що підтверджується довідкою № 02-30/598, виданою 13.06.2019 року виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Факт того, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження [PERSON] № [NUMBER] від 11 червня 2019 року, свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про одруження [PERSON] . Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, про що свідчить відповідь Харківського обласного державного нотаріального архіву від 09 грудня 2019 року №3968/01-21 та Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.12.2019 року, з яких вбачається, що заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлої [PERSON] дот нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області 14 травня 2018 року. Після її смерті відкрилася спадщина до спадкового майна, якої ввійшло й право на земельну частку ( пай ) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Україна», яке вона фактично успадкувала після смерті [PERSON] . Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач являється донькою померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу, копії яких маються в матеріалах справи. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що [PERSON] , як спадкоємець після смерті спадкодавці - матері [PERSON] , має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved