Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про: -скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Олени Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43453826 від 11.10.2018 р., яким було визнано право власності за [PERSON] на будівлю підприємства торгівлі літ.А-1, загальною площею 42,4 кв. м., що складається з: 1- торгова зала, 2- підсобне, розташований за адресою: [ADDRESS] ; -скасування запису про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - будівля підприємства торгівлі літ.А-1, загальною площею 42,4 кв. м., що складається з: 1- торгова зала, 2- підсобне, розташоване за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] від 09.10.2018 р., номер запису про право власності: 28334752, реєстраційний номер майна: 1665292712101; що внесений державним реєстратором Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Оленою Олександрівною; -зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повернути земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої споруди; магазин непродовольчих товарів літ.А-1, що складається з : 1- торгова зала, 2 - підсобне, загальна площа 42,4 кв.м. Позов обґрунтований тим, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що за [PERSON] зареєстровано право власності на будівлю підприємства торгівлі літ. А-1, загальною площею 42,4 кв.м, що складається з 1- торгового зала, 2- підсобне, за адресою [ADDRESS] на підставі довідки № 290, яка видана 23.04.2008 р. КП «Земград», та довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 14639 від 03.10.2018 р. Отже, підставою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стали довідка №14639, видана КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», та лист № 290 від 23.04.2008 р. КП «Земград», відповідно до яких державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43453826 від 11.10.2018 р. Листом від 22.04.2019 р. №3/15-201 Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради надана інформація, що відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційно така адреса, як [ADDRESS] жодному об`єкту нерухомості на території міста Дніпра не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній. Відповідно до ст. 41 (п. 1, 3) Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 р. для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Втім, відповідачем жодного документу державному реєстратору не було надано. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43453826 від 11.10.2018 р., довідка 14639, яка видана КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», та лист № 290 від 23.04.2008 КП «ЗЕМГРАД», не є підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно. 19.04.2019 р. за №4/1-182 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради надало інформацію, згідно з якою за даними Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, за адресою: [ADDRESS] , відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів інформація стосовно реєстрації зазначених документів - відсутня. На цей час спірне нерухоме майно належить відповідачу [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, втім, підстави для реєстрації права власності на вказане вище майно за відповідачем фактично були відсутні. Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю. Згідно з відзивом відповідача (а.с. 81-87), спір має бут розглянутий судом адміністративної юрисдикції, у зв`язку з чим дана цивільна справа підлягає закриттю. Водночас, відповідно до відзиву відповідача на позовну заяву відповідно до рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради від 23.03.1999 р. № 116/2 та Ордеру №78, виданого виконавчим комітетом Амур- Нижньодніпровської районної ради, ФОП [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , надано дозвіл на установку зупиночного павільйону по [ADDRESS] . Відповідно до Акту, затвердженого заступником голови Амур-Нижньодніпровської районної ради О.А. Хоружним від 26.04.2002 року, зупиночний павільйон у комплексі з кіоском, розташований за адресою [ADDRESS] , прийнятий в експлуатацію. Відповідно до Довідки №290 від 23.04.08 р. Комунального підприємства «ЗЕМГРАД» Дніпропетровської міської ради, будівля підприємства торгівлі (спірне нерухоме майно), яка належить [PERSON] , розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №141098327 від 11.10.2018 р. за [PERSON] зареєстровано право\~власності на\~об`єкт нерухомого\~майна,\~що знаходиться\~за адресою\~ [ADDRESS] .\~В зазначених документах мова йде про адресу з літерою «А», але, по-перше, присвоєння адреси та літери не залежить від [PERSON] та не може впливати на наявність в нього права власності, по друге, із зазначених документів вбачається, що мова йде про один й той самий об`єкт - зупиночний павільйон; по-третє, за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] наявний лише один зупиночний павільйон, тобто мова йде про один й той самий об`єкт. На переконання відповідача-2, спірне нерухоме майно було збудовано (абз. 1 ч. 2 ст. 331 ЦК України) з дозволу Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, тобто будівництво спірного нерухомого майна було здійснено на законних підставах з отриманням відповідного дозволу, введено в експлуатацію (абз. 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України) та зареєстровано державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше ' нерухоме майно вважаються самочинним\~будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до Акту, затвердженого заступником голови Амур - Нижньодніпровської районної ради О.А. Хоружним від 26.04.2002 року, зупиночний павільйон у комплексі з кіоском, розташований за адресою [ADDRESS] , прийнятий в експлуатацію, тобто станом на 26.04.2002 р. спірне нерухоме майно вже було збудованим. Також, відповідно до Договору №593/160517-348 передачі в платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі від 17.09.2018 р. та додатків до нього, зокрема Акту приймання-передачі об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі, відповідачу було передано у платне користування об`єкт благоустрою вулично-дорожньої мережі, що має місце розташування по [ADDRESS] , 48,25 кв.м. Відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів», а саме абз. 3 ст. 1, територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць,\~провулків,\~узвозів,\~проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших\~об`єктів\~у межах\~населеного пункту; абз. З ст 1. вулично-дорожня мережа - призначена для руху транспортних засобів і пішоходів мережа вулиць,\~доріг,\~внутрішньоквартальні та\~інші проїзди,\~тротуари,\~пішохідні та\~велосипедні доріжки,\~набережні,\~майдани,\~площі, а також автомобільні стоянки та майданчики для . чаркування транспортних засобів з інженерними та допоміжними спорудами, технічними ' засобами організації дорожнього руху. На переконання відповідача-2, виходячи з аналізу положень ч. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», вулично-дорожня мережа, в тому числі об`єкт благоустрою вулично- дорожньою мережі, є земельною\~ділянкою, тобто Договір № 593/160517-348 передачі в платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі від 17.09.2018, який станом на сьогоднішній день є діючим, за своїми суттю та змістом є Договором оренди земельної ділянки. Тобто станом на день подання позовної заяви позивачем спірне нерухоме майно вже було збудоване, введено в експлуатацію, та під нього була виділена земельна ділянка, тобто відповідно до ч. З ст. 376 ЦК України спірне нерухоме майно не може вважатися самочинним будівництвом, не підлягає знесенню, а земельна ділянка не підлягає поверненню, спірне нерухоме майно не належить на праві власності позивачу, а належить відповідачу 2. [PERSON] , як орендар земельної ділянки, своєчасно та в повному обсязі сплачує плату за користування об`єктом благоустрою, тобто, фактично за оренду. Щодо державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, то, на переконання відповідача [PERSON] , ним подані для здійснення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно усі документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна на виконання вимог п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1127 від 25.12.2015 р. Щодо вимоги позову про припинення права власності позивача на нерухоме майно, то на переконання відповідача [PERSON] вимога не підлягає задоволенню через відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 346 ЦК України, якими є: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5)\~викупу пам`яток\~культурної спадщини;\~ 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Відповідач 1 не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву на позовну заяву. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, 01.10.20018 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Скороход О.О. виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області прийнято рішення про державну реєстрацію приватної набудівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] за суб`єктом: [PERSON] , податковий номер/серія, номер паспорта/251560025/АМ670918 (а.с. 16), що підтверджується відповідним рішенням. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (сформована станом на 27.03.2019 р.) будівля підприємства торгівлі загальною площею 42,4 кв.м, що складається з: 1- торгова зала, 2 підсобне, за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , підстава виникнення права власності: довідка, серія та номер: 14639, виданий 03.10.2018, видавник КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»; лист серія та номер: 290, виданий 23.04.2008, видавник: КА «Земград» (а.с. 18). Відповідно до листа від 22.04.2019 р. №3/15-201 Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (а.с. 13) «Про надання інформації щодо присвоєння адреси» відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційно адреса - [ADDRESS] жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній. Відповіддю від 03.10.2018 р. №14639 з КП «ДМБТІ» повідомлено, що станом на 31.12.2012 р. за адресою: [ADDRESS] , технічна інвентаризація нерухомого майна та реєстрація права власності на нерухоме майно не проводилася (а.с. 14). Згідно з довідкою КП «Земград» від 23.04.2008 р. №290 (а.с. 15) про адресу об`єкта, яка видана [PERSON] , об`єкт будівля підприємства торгівлі розташований в [ADDRESS] . На підставі листа від 19.04.2019 р. №4/1-181 Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради (а.с. 12) згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, за адресою: [ADDRESS] , відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів інформація стосовно реєстрації зазначених документів - відсутня. Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради від 23.03.1999 р. №116/2 (а.с. 69-70) дозволено приватному підприємцю [PERSON] установку зупиночного павільйону в комплексі з торговельним кіоском по [ADDRESS] . Відповідно до акту від 26.04.2002 р. (а.с. 71) зупиночний павільйон в комплексі з кіоском підготовлений к прийму в експлуатацію. 17.09.2018 р. укладений договір №593/160517-348 між КП «Дніпротранскомплекс» Дніпровської міської ради та ФОП [PERSON] про передачу у платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої межі (а.с. 74), який стосується об`єкту за адресою: [ADDRESS] , площею 48,25 м.кв. Процесуальні дії у справі: 1.ухвалою від 18.09.2019 р. за заявою позивача забезпечений позов шляхом: - накладення арешту на будівлю підприємницької торгівлі літ А-1, загальною площею 42,4 кв. м., що складається з 1- торгова зала, 2 - підсобне, яка знаходиться по [ADDRESS] ; - заборони [PERSON] , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: будівля підприємницької торгівлі літ А-1, загальною площею 42,4 кв. м., що складається 1- торгова зала, 2 - підсобне, яка знаходиться по [ADDRESS] ; - заборони державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по дій справі щодо будівлі підприємницької торгівлі літ А-1, загальною площею 42,4 кв. м., що складається з 1- торгова зала, 2 - підсобне, яка знаходиться по [ADDRESS] . 2.ухвалою від 15.01.2020 р. у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви [PERSON] до Дніпровської міської ради, де треті особи: Виконавчий комітет Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності відмовлено; 3.ухвалою від 15.01.2020 р. зустрічну позовну заяву [PERSON] до Дніпровської міської ради, де треті особи: Виконавчий комітет Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності залишено без руху. 4.ухвалою від 22.01.2020 р. зустрічну позовну заяву [PERSON] до Дніпровської міської ради, де треті особи: виконавчий комітет Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності визнано неподаною та повернуто заявникові. 5.ухвалою від 21.01.2020 р. провадження у справі зупинено; 6.ухвалою від 22.02.2020 р. провадження у справі поновлено; 7.ухвалою від 22.01.2020 р. підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні 22.01.2020 о 10.55 год. Спірні правовідносини виникли із захисту права власності на землю територіальної громади м. Дніпра. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Дніпровська міська рада відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику. Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону. Виходячи із вимог статті 83 Земельного кодексу України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпра територіальній громаді міста з визначенням її власника Дніпровської міської ради. Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст. 13, 14), Земельного кодексу України ст. ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 1 18, 119, 123, 125, 126 ЗК України) а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону «Про оренду землі», Цивільного кодексу України). Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства. Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради. Відтак, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування. Так, згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186'1 Земельного кодексу України. Частиною 1 ст. 186"1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій статті 186'1 ЗК України, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк. Статтею 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту\~землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення\~про затвердження\~проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Передача земельних ділянок у власність передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою, його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання. За судового розгляду встановлено, що відповідачем [PERSON] вказаної процедури не дотримано, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ним не отримано. Аналізуючи підстави виникнення права власності відповідача [PERSON] на нерухоме майно (ними є довідка №14639, видана КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», та лист № 290 від 23.04.2008 р. КП «Земград», відповідно до яких державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43453826 від 11.10.2018 р.), то довідка та лист не є правовстановлюючими документами, на підставі яких виникають, припиняються, змінюються права, і тому не можуть бути підставою для реєстрації права власності. Згідно приписів ч. 1\~ст.\~\~2\~\~Закону України\~«Про\~державну\~реєстрацію речових\~прав\~на\~нерухоме майно\~та\~їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Серед засад державної реєстрації прав відповідно до ч. 1 ст. 3\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~ є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3\~ст.\~10\~Закону\~України\~«Про державну\~реєстрацію\~речових\~прав на\~нерухоме\~майно\~та їх\~обтяжень» передбачено,\~що державний\~реєстратор встановлює\~відповідність заявлених\~прав і\~поданих документів\~вимогам законодавства,\~а також відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяженнями,\~перевіряє документи\~на наявність\~підстав для\~зупинення розгляду\~заяви про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~зупинення державної\~реєстрації прав,\~відмови в\~державній реєстрації\~прав та\~приймає відповідні\~рішення тощо. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~11\~Закону\~України\~ «Про\~державну\~реєстрацію\~речових прав\~на\~нерухоме\~майно та\~їх\~обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У відповідності до ч. 1 ст. 18 цього Закону державна реєстрація\~прав проводиться\~в такому\~порядку:\~1)\~формування та\~реєстрація заяви\~в базі\~даних заяв;\~2)\~прийняття документів,\~що подаються\~разом із\~заявою про\~державну реєстрацію\~прав,\~виготовлення їх\~електронних копій\~шляхом сканування\~(у\~разі подання\~документів у\~паперовій формі)\~та розміщення\~їх у\~Державному реєстрі\~прав;\~3)\~встановлення черговості\~розгляду заяв\~про державну\~реєстрацію прав,\~що надійшли\~на розгляд;\~4)\~перевірка документів\~на наявність\~підстав для\~зупинення розгляду\~заяви про\~державну реєстрацію\~прав,\~зупинення державної\~реєстрації прав\~та прийняття\~відповідних рішень;\~5)\~прийняття рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~або про\~відмову в\~такій реєстрації;\~6)\~відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, визначений ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Серед зазначеного переліку зазначено інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відтак, довідка та лист, зазначені вище, не є правовстановлюючими документами, на підставі яких виникають, припиняються, змінюються права. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Таким чином, суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо проведення державної реєстрації права власності відповідача [PERSON] на нерухоме майно всупереч встановленого законом порядку. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Джерела отримання доказів в даній справі вичерпані. Суд, безпосередньо дослідивши зібрані докази, оцінивши їх на предмет належності і допустимості, достатності і достовірності кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, приходить до висновку про порушення прав позивача з боку відповідача [PERSON] , тому порушені права підлягають поновленню у спосіб, обраний позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом. Водночас, поза увагою відповідача [PERSON] залишилося те, що підстави для припинення права власності визначені ч. 1 ст. 346 ЦК України. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 346 ЦК України). Задовольняючи позов в частині пред`явлення вимог до відповідача [PERSON] , суд водночас враховує те, що відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26\~Закону України \~«Про державну\~реєстрацію\~речових\~прав на\~нерухоме\~майно\~та їх\~обтяжень» \~(у\~редакції,\~чинній з\~16.01.2020)\~відомості про\~речові права,\~обтяження речових\~прав,\~внесені до\~Державного реєстру\~прав,\~не підлягають\~скасуванню та/або\~вилученню.\~У разі\~скасування рішення\~державного реєстратора\~про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення реєстратора), на відміну від положень частини другої статті 26\~Закону України \~«Про державну\~реєстрацію\~речових\~прав на\~нерухоме\~майно\~та їх\~обтяжень» \~у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 р. цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у\~Законі України № 1952. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19. Що стосується визначення позивачем в якості співвідповідача державного реєстратора, то суд виходить з того, що державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі чи не був залучений. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи\~ №357/7734/18 (провадження N 61-19170св19) від 30.07.2020 р. Відтак, державний реєстратор є неналежним відповідачем у цій справі; ухваленим судовим рішенням не встановлено порушення прав позивача з боку державного реєстратора, яким була здійснена державна реєстрація речового права. Окрім того, позовних вимог до державного реєстратора позивачем не заявлено. За ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Підстави для задоволення вимоги позову про зобов`язання [PERSON] повернути у комунальну власність територіальної громади м. Дніпра (в особі Дніпровської міської ради) земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої споруди: магазин непродовольчих товарів (літ. А-1), що складається з: 1 торгова зала, 2 підсобне, загальна площа 42,4 кв.м, передбачені ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 212 ЗК України. Що стосується заперечень відповідача [PERSON] проти позову, то вони не спростовують висновків суду, зазначених в даному рішенні. Згідно частини першої статті\~15, частини першої статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Вочевидь з огляду на встановлені судом факти та правовідносини, порушення прав позивача з боку відповідача [PERSON] ; з метою поновлення порушених прав позивача останні підлягають поновленню у наведений в даному рішенні спосіб. Твердження відповідача [PERSON] про те, що спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, не є слушними: оскарження рішення про державну реєстрацію права власності безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій та рішень державного реєстратора з реєстрації за нею аналогічного права на це майно, що свідчить про приватноправовий характер цього спору. Спір про скасування рішення та/або запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за іншою особою є цивільно-правовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства (Постанова ВП ВС від 04.12.2019 у справі № 823/588/16 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86401165)). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved