Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Центрально-Міському районі м.Макіївки про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві, в якому зазначив, що він з 1979 року був прийнятий у Шахтоуправління «Холодна Балка» ДП Макіїввугілля підземним учнем кріпильника з повним робочим днем в шахті згідно наказу № 118к від 04.07.1979 року. В подальшому працював підземним кріпильником з ремонту, підземним гірничим робітником з ремонту гірничих виробіток, з 1984 року по 2002 рік працював підземним гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем в шахті. 16.10.2002 року підприємством було складено акт розслідування професійного захворювання за формою П-4 № 126. 22.10.2002 року згідно з висновком МСЕК позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності з діагнозом - хронічна вертеброгенна попереково-хрестцова радикулопатія та встановлена третя група інвалідності. Періодично він змушений проходити лікування в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, відчуває постійний біль у поперековому відділі хребта, який посилюється при зміні положення тулубу, зміні погоди, постійно відчуває скованість у попереку, обмеження рухів, посилення болю при кашлі, чиханні, утруднення при ходьбі. В результаті чого йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав безпосередньо під час виконання роботи, так і ті котрі він переносить по теперішній час, як людина, яка отримала професійне захворювання на виробництві. Моральну шкоду внаслідок отриманого професійного захворювання, яке спричинило втрату ступеню працездатності 40% він оцінює в розмірі 12000 грн., та просить стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м.Макіївки У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (арк.с. 19) Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м.Макіївки Ціоненко С.В., що діє за довіреністю, згідно поданих заперечень, позовні вимоги [PERSON] не визнала оскільки вважають, що довідка МСЕК від 22.10.2002 року про встановлення 40% стійкої втрати працездатності є підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди - частини втраченого заробітку - не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди. Також відсутні докази, які б обґрунтовували моральну шкоду оцінену позивачем у 12 000 гривень. Крім того, просять прийняти до уваги, що позивач одержав від відповідача одноразову допомогу в розмірі 8800грн., щомісячно та своєчасно одержує від відповідача страхові виплати, які складають 1818,58 грн., також отримує пенсію за віком в розмірі 3379,50 грн., за рахунок відділення забезпечується оперативним та санаторно-курортним лікуванням. Відповідач свої обов'язки перед позивачем виконує належним чином, нараховуючи та виплачуючи останньому щомісячно страхові виплати втраченого заробітку, тому просила відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, про що надали заяву (арк.с. 14-15,20). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Положення ст.ст. 21, 28, 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (у редакції, що діяла до прийняття Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік") передбачали обов'язок Фонду провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди. За змістом ст.ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" дію абзацу четвертого статті 1, підпункту "є" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей на 2006 рік зупинено. 3 метою приведення окремих норм законів у відповідність із Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" зупинено на 2007 рік дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку), підпункту "є" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28; абзацу десятого пункту 7 частини сьомої статті 17 та пункту 7 частини першої статті 22 в частині надання підприємствам фінансової допомоги на безповоротній основі; частини третьої статті 34; частини п'ятої статті 47 (в частині знижок та надбавок до розміру страхового внеску) Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності." Судом встановлено, що з 29.06.1979 р. позивач працював у Виробничому об'єднанні Шахтоуправлінні «Холодна Балка» ДП Макіїввугілля підземним учнем кріпильника з повним робочим днем в шахті згідно наказу № 118к від 04.07.1979 року. В подальшому працював підземним кріпильником з ремонту, підземним гірничим робітником з ремонту гірничих виробіток, з 1984 року по 2002 рік працював підземним гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем в шахті. (арк.с. 4-6). З акту розслідування хронічного професійного захворювання затвердженого 16.10.2002 року за формою П-4 [PERSON] встановлено професійне захворювання: хронічна вертеброгенна поперекова хрестцова радікулопатія (арк.с.7-8) Згідно довідки МСЕК від 22.10.2002 року [PERSON] вперше встановлено 3-ю групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності, визначено, що причиною інвалідності є професійне захворювання (арк.с.9). Статтею 23 ЦК України закріплені загальні положення про відшкодування моральної шкоди, зокрема п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ч.1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я може бути відшкодована одноразово. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль організації свого життя. Таким чином, судом встановлено факт моральної шкоди, завданої позивачеві в результаті пошкодження його здоров`я внаслідок отриманого ним професійного захворювання встановленого 22.10.2002 року - хронічної вертеброгенної поперекової хрестцової радікулопатії. Вказане ушкодження здоров'я позивачем було отримано при виконанні трудових обов`язків на виробництві під впливом шкідливих умов праці. У зв`язку з втратою працездатності позивач постійно випробовує фізичні та моральні страждання, оскільки відчуває фізичний біль, стан його здоров`я погіршився, він вимушений постійно проходити лікування, позивачеві встановлено стійку втрату професійної працездатності 40 % та третю групу інвалідності по професійному захворюванню. Це обумовило неможливість відновлення його здоров`я і викликало моральні страждання, стан його здоров'я не дозволяє йому напружуватися, виконувати фізичні навантаження, змушений систематично проходити курси лікування, ушкодження здоров'я вплинуло на нормальні звичні для позивача умови життя. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, беручи до уваги глибину фізичних та душевних страждань позивача, характер негативних наслідків, неможливість відновлення втраченого здоров`я та обставини отриманої травми та професійного захворювання позивачем під впливом шкідливих умов праці, що має істотне значення для визначення розміру моральної шкоди, вважає за доцільне стягнути з відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Центрально-Міському районі м.Макіївки на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманого професійного захворювання в сумі 12000 грн., задовольнивши позовні вимоги [PERSON] При задоволенні позову судом враховані вимоги ст. 233 КЗпП України та п.1, п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України стосовно того, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права; але при цьому позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав та вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. На підставі викладеного, України Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", ст. 23, 268, ч.1 ст. 1168 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП і,

Outcome: approved