Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

14 листопада 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входять: земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 0,44 га, яка розташована на території Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 2,98 га, яка розташована на території Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт посвідчений головою Чемерської сільської ради 02.04.2007 року за № 51, в якому все своє майно заповіла [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла, оскільки своєчасно звернулася до державної нотаріальної контори, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки втрачені. Позивач в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про слухання справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Позов визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 4). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 0,44 га, яка розташована на території Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 2,98 га, яка розташована на території Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт посвідчений головою Чемерської сільської ради 02.04.2007 року за № 51, в якому все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 5). Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла, оскільки своєчасно звернувся до Козелецької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 12 серпня 2005 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 29.04.2005 року, № 119 було виготовлено та видано державний акт серії [NUMBER] від 12.08.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,44 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6). 12 серпня 2005 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 29.04.2005 року, № 119 було виготовлено та видано державний акт серії [NUMBER] від 12.08.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 2,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7). Позивач просить визнати за нею право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти було втрачено, про що в пресі розміщено відповідне оголошення (а.с. 8). Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] від 12.08.2005 року та серії [NUMBER] від 12.08.2005 року, було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 0,4349 га, кадастровий номер [NUMBER], 2,9774 га, в склад якої входять: пасовища - 0,5097 га, кадастровий номер [NUMBER] та рілля - 2,4677 га, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 12-14, 15-18, 19-22). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved