Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, якого розірвано 21.08.2008 року. Під час їх спільного проживання з відповідачем у них народився син: [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач [PERSON], однак в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вважає, що стан здоров»я та матеріальне становище відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Оскільки дитина проживає з нею, позивачкою і знаходиться на її утриманні, а їй самій важко утримувати дитину, забезпечити її усім необхідним, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила позов задовільнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказавши, що є інвалідом І групи, отримує пенсію та інших джерел доходу не має, а тому не взмозі сплачувати аліменти на утримання сина. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши, оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" і на даний час прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2018 р. становить 1492 грн., від 6 до 18 років -1860 грн., де прожитковий мінімум -це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21 серпня 2008 року розірвано. Від спільного проживання у них народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6) Батьком дитини являється відповідач [PERSON] Неповнолітня дитина проживає разом з матір»ю, позивачем [PERSON], яка самостійно займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я та матеріальне становище, як дитини так і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, встановлено, що відповідач є інвалідом І групи внаслідок загального захворювання, інвалідність встановлена 20 лютого 2018 року строком до 20 лютого 2020 року, що стверджується копією висновку МСЕК № 896 від 20.02.2018 року. У відповідності до довідки № 138 від 16.04.2018 року відповідач [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в Коломийському фтизіопульмонологічному диспансері з 25 вересня 2017 року по даний час. Як вбачається із довідки Коломийського об"єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області за № 1257 від 16 квітня 2018 року [PERSON] перебуває на обліку в Коломийському об»єднаному управлінні пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452,00 грн., щомісячно. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обов'язок обох батьків утримувати дітей і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними із загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти в розмірі 50 % від усіх видів заробітку (доходів) батька до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Враховуючи викладене, що позивач створила нову сім"ю та має додаткове джерело доходу від чоловіка, а відповідач є непрацездатним, інших доходів окрім пенсії не має, хворіє, то суд вважає, що позов слід задовільнити частково в сумі меншій від встановленого мінімуму та стягувати на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а в решті позову слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: dismissed