Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення їх з самовільно зайнятого житлового приміщення - кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення посилаючись на те, що на підставі рішення Бердичівської міської ради від 06.12.2012 року за № 516 " Про надання згоди на прийняття гуртожитку по [ADDRESS] до комунальної власності міста, МКП " Житловик " прийняв на баланс вказаний гуртожиток, якому на підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради від 24.01.2013 року за № 26, було надано статус житлового будинку. Не зважаючи на відсутність дозвольних документів на проживання в кімнаті [NUMBER] відповідачка самовільно зайняла кімнату , що підтверджується актом складеним МКП " Житловик " від 30.07.2013 року, і таким чином порушує законні інтереси та майнові права власника на розпорядження нерухомим майном. Відповідно до ст. 16 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення. Крім цього позивач просить визнати втратившими право користуванням житловим приміщенням - кімнатою [NUMBER] у вказанному будинку відповідачів [PERSON] та її сина [PERSON], які зареєстровані за вказанною адресою, однак не проживають у спірній кімнаті тривалий час, разом з тим реєстрацію за вказанною адресою не змінюють, чим чинять перешкоди в користуванні нерухомим майном. Оскільки відповідачка відмовляється добровільно знятись з реєстрації, позивач не може реалізувати свої права, щодо розпорядження, володіння та користування належним йому майном, а тому змушені звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримула в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заявлені до неї позовні вимоги про виселення не визнала, а заявлені позовні вимоги до [PERSON] підтримала. Представник відповідачки [PERSON] заявлені до неї позовні вимоги не визнав, а позов щодо виселення [PERSON] підтримує. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення Бердичівської міської ради від 06.12.2012 року за № 516 "Про надання згоди на прийняття гуртожитку по [ADDRESS] до комунальної власності міста", МКП "Житловик" прийняв на баланс вказаний гуртожиток, якому на підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради від 24.01.2013 року за № 26, було надано статус житлового будинку. Як вбачається з акту від 30 липня 2013 року, та 17.01.2014 року, відповідачка [PERSON] самовільно зайняла жилу кімнату [NUMBER] у зазначенному будинку і проживає в ній без реєстрації, а відповідачка [PERSON]та її син [PERSON] які зареєстровані у спірній кімнаті [NUMBER], фактично не проживають у вказаній кімнаті понад 7 років, комунальні послуги не сплачують, проти чого фактично не заперечують і самі відповідачі, що стверджується також показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, у відповідності до ч.3 ст.116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. При цьому, суд вважає доводи відповідачки [PERSON] про те, що вона заселилась у спірну квартиру на законних підставах, а саме з усного дозволудиректора ПАТ " Бердичівський завод енергозберігаючих будівельних матеріалів " на балансі якого перебував гуртожиток, суд вважає надуманними, оскільки таких доказів які б доводили вказані обставини відповідачем суду не надано, і таких доказів не добуто судом у судовому засіданні. Не доведені також у судовому засіданні і доводи представника відповідачки [PERSON] про те, що [PERSON] не проживає разом зі своїм сином у спірній кімнаті з не залежних від неї причин, оскільки за сімейними обставинами змушена проживати в м. Києві , де свого житла не має, і разом з своєю сім"єю наймає квартиру, оскільки таких доказів які б вказували на поважність причин її відсутності за місцем реєстрації та проживання суду не надано. Відповідно до ст.71 ЖК України, оскільки відповідачка [PERSON] разом з сином, не проживають у спірному житлі більш шести місяців без поважних причин, тому вони втратили право користування цим житлом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення даного позову в повному обсязі. Позивач просить стягнути з відповідачів на його користь понесені витрати на оплату судового збору 243 гривень 60 копійок. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд приходить до висновку про необхідність покладення судових витрат на відповідачів.

Outcome: approved