Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач [PERSON] звернувся в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В ході розгляду справи, [PERSON] досяг повноліття, у зв'язку із чим 24.02.2014 року до суду була подана уточнена заява за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] В обґрунтування позовних вимог, позивачі вказали, що 21.11.2011 року о 15-30 годині поблизу СШ№49 по вул. Будьоного в м. Запоріжжя, неповнолітній [PERSON], 1996 року народження, завдав тілесних ушкоджень неповнолітньому [PERSON], 1997 року народження. У зв'язку із цим, потерпілому [PERSON] було вибито два зуба, що потягло за собою незначну втрату працездатності. Батько неповнолітнього [PERSON], позивач [PERSON] витратив на лікування сина в стоматологічній клініці 1967,55 грн. Окрім того, внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, [PERSON] та [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінюють в 11875,50 грн. Просили суд стягнути вартість лікування в розмірі 1967,55 грн. та моральну шкоду в розмірі 11875,50 грн. на свою користь в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] Просили стягнути на свою користь судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити. Пояснив суду, що 21.11.2011 року [PERSON] наніс декілька ударів в обличчя його сину [PERSON] Після цього, [PERSON] був доставлений до лікарні. На лікування сина в стоматологічній клініці він витратив 1967,55 грн. Також йому було заподіяно моральну шкоду, яка виявилась в тому, що він не міг себе спокійно почувати після побиття [PERSON], витратив час та кошти на його лікування. Представник позивачів адвокат Пуденков О.М. підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив суду, що вина [PERSON] підтверджується матеріалами перевірки Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.07.2012 року, в якій було встановлено, що в діях [PERSON] є ознаки злочину, передбаченого ст. 125 КК України. Пояснив суду, що [PERSON] як матір [PERSON] має солідарний обов'язок відповідати за його дії, посилаючись на положення ст.1180 ЦК України. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що 21.11.2011 року її син [PERSON] наніс один удар в обличчя [PERSON] в ході обопільної бійки. В порушенні кримінальної справи було відмовлено постановою від 18.07.2012 року. Таким чином, [PERSON] не визнаний винним в нанесенні тілесних ушкоджень [PERSON] Також [PERSON] вважає, що не зобов'язана відповідати за дії [PERSON], який на момент пред'явлення позову досяг повноліття. Вважає, що розмір матеріальної шкоди не підтверджений належними доказами, не доведено, що лікування [PERSON] надавалось саме у зв'язку із діями [PERSON] Пояснила, що розмір моральної шкоди не обґрунтований та не підтверджується матеріалами справи. Просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що 21.11.2011 року у нього виник конфлікт із [PERSON], в ході якого у них сталась бійка, ініціатором якої був [PERSON] Він наніс один удар в обличчя [PERSON] Після бійки він вибачився перед [PERSON] Пояснив, що був не правий, оскільки конфлікт слід було вирішити мирно, без застосування насильства. Представник третьої особи служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. 21.11.2011 року близько 15-30 години біля СШ№49 в м. Запоріжжя, між неповнолітніми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], сталась обопільна бійка, в ході якої [PERSON] наніс один удар в обличчя [PERSON] Відповідно до акту судово-медичного дослідження №2783 від 14.12.2011 року, травматичне видалення 1,2 зубів верхньої шелепи зліва у [PERSON] кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою незначну втрату загальної дієздатності менш ніж 10% (5%). Рана на слизовій оболонці нижньої губи зліва, крововилив на нижньому віці лівого ока, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи зліва кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.07.2012 року, було встановлено, що 21.11.2011 року о 15-30 годині між [PERSON] та [PERSON] сталась бійка, вході якої [PERSON] наніс один удар в обличчя [PERSON], в результаті чого вибив йому два передніх зуба. Згідно постанови, в діях [PERSON] вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 125 КК України, але відповідно до ст. 27 КПК України 1960 року за вказаною категорією досудове розслідування не проводиться, крім того [PERSON] не досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність. У зв'язку із цим, було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи. Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.07.2012 року сторонами по справі оскаржена не була, та не була скасована в передбаченому КПК України 1960 року порядку. В результаті тілесних ушкоджень, [PERSON] було вибито два зуба. Медичними документами підтверджується, що [PERSON] був оглянутий в медичному центрі "Довіра", де йому було виготовлено два мікропротези замість втрачених передніх зубів. В ПП "Евростом" була проведена комп'ютерна томографія для оцінки дефекта щелепи [PERSON] Витрати на лікування [PERSON] підтверджуються наступними документами: - квитанція про сплату 126 грн. від 24.11.2011 року на рахунок ТОВ "Запорізька обласна клінічна стоматологічна поліклініка", призначення - "лікування"; - квитанція про сплату 31 грн. від 23.11.2011 року на рахунок ТОВ "Запорізька обласна клінічна стоматологічна поліклініка", призначення - "огляд ротової порожнини"; - квитанція про сплату 450 грн. від 23.11.2011 року на рахунок ПП "Юнімед", призначення "МРТ сканування"; - квитанції про сплату 500 грн. від 23.12.2011 року та 400 грн. від 20.04.2013 року на рахунок ФОП "Драбинка", призначення платежу "стоматологічні послуги"; - квитанції про сплату 300 грн. від 28.05.2013 року на рахунок ФОП [PERSON], призначення платежу "комп'ютерна томографія зубо-щелепної системи"; - квитанції на суму 23,55 грн., 50,50 грн., 35 грн. та 51,50 грн. з аптек на придбання крему "Корега" та засобу "стоматидин". Загальна сума, що була витрачена на придбання ліків та сплачена за надані стоматологічні послуги складає 1967 грн. 55 коп. Пояснення позивача [PERSON] щодо лікування, яке було призначено його сину [PERSON], відповідає витратам, які були підтверджені належними доказами і сумнівів у суду не викликають. Надані стоматологічні послуги відповідають лікуванню тих ушкоджень, що отримав [PERSON] Так само узгоджуються дати придбання ліків та оплати послуг із часом отримання ушкоджень [PERSON] Як пояснив позивач, витрати на лікування [PERSON] було понесені особисто ним. Згідно статті 22 ЦК України особа, які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має права на їх відшкодування. Як було встановлено судом, протиправними діями [PERSON] було завдано шкоди здоров'ю [PERSON] Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року, "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] витратив 1967,55 грн. на придбання ліків та протезування зубів свого сина [PERSON] На підставі ч.1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Відповідно до обставин справи, [PERSON] було вибито два передніх зуба, його лікування полягало у виготовленні протезів зубів. З урахуванням даних обставин, та відсутністю даних про будь-які інші витрати, пов'язані із лікуванням [PERSON], суд дійшов висновку, що сума відшкодування має бути виплачена одноразово. При вирішенні питання про стягнення суми матеріальної шкоди з відповідачів в солідарному порядку, суд прийшов до наступних висновків. Покладення обов'язку відшкодовувати заподіяну шкоду солідарно, позивачі та їх представник адвокат Пуденков О.М. мотивували тим, що [PERSON] спричинив тілесне ушкодження в неповнолітньому віці, а тому на підставі статті 1180 ЦК України його матір [PERSON] має відповідати за дії сина в солідарному порядку. Підстави для відшкодування шкоди, заподіяної неповнолітньою особою, передбачені ст. 1179 ЦК України, де вказано, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. [PERSON] заподіяв тілесне ушкодження [PERSON] у віці 15 років, на момент звернення до суду із позовом, [PERSON] виповнилось 18 років. Таким чином, обов'язок матері [PERSON] відшкодовувати шкоду, заподіяну її сином [PERSON], припинився після досягнення ним повноліття. Правила статті 1180 ЦК України, на яку посилались позивачі та їх представник, застосовуються до неповнолітніх осіб, які набули повної цивільної дієздатності, в порядку, передбаченому ст. 34-35 ЦК України (реєстрація шлюбу в неповнолітньому віці, праця за трудовим договором тощо). Даних про те, що [PERSON] набув повної цивільної дієздатності до досягнення ним повноліття, в матеріалах справи немає. У зв'язку із цим, положення ст. 1180 ЦК України застосуванню до даних правовідносин не підлягають. Також слід зазначити, що обов'язок відшкодовувати заподіяну шкоду в солідарному порядку, як того просили позивачі, виникає у випадках, встановлених законом або договором. Норми статей 1179-1180 ЦК України передбачають відшкодування батьками шкоди, заподіяної їхніми неповнолітніми дітьми, в тому випадку, якщо у них недостатньо майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди. Тобто відповідальність батьків носить не солідарний, а додатковий (субсидіарний) характер. З урахуванням того, що [PERSON] отримав ушкодження в неповнолітньому віці і його батько [PERSON] підтвердив в судовому засіданні, що лікування оплачував він, суд прийшов до висновку, що матеріальна шкода в сумі 1967,55 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Моральну шкоду в сумі 11875,50 грн. позивачі також просили стягнути на свою користь з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку. Згідно положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Пунктом 9 даної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суду не надано жодних доказів того, що діями [PERSON] було заподіяно моральну шкоду [PERSON] або [PERSON], взагалі не вказано в чому полягають протиправні дії [PERSON] До того, як раніше було вказано судом, на [PERSON] не може бути покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну її сином [PERSON] Тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з [PERSON] підлягають залишенню без задоволення. Так само слід відмовити в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON], оскільки позовні вимоги обґрунтовуються лише завданням моральної шкоди його сину [PERSON] Будь-які доводи про те, що внаслідок дій [PERSON] була завдана моральна шкода [PERSON], відсутні. Суд погоджується із тим, що [PERSON] зазнав фізичного болю внаслідок удару [PERSON], оскільки це призвело до вибиття двох зубів, крововиливу на слизовій оболонці. Визначаючи ступінь та характер душевних страждань, суд виходить із того, що протиправна поведінка [PERSON], результатом якої стали тілесні ушкодження, певним чином призвела до психологічних переживань [PERSON] До того суд враховує, що [PERSON] на момент отримання ушкодження було 14 років, що пов'язано із характерними для цього віку особливостями розвитку психіки. [PERSON] було вибито два передніх зуба, що вплинуло на його зовнішній вигляд, на вимову, що безумовно відбилося на відношенні до нього оточуючих, в тому числі в школі, де він навчався. Поряд з цим, суд враховує, що бійка між [PERSON] та [PERSON] була обопільною, а ініціатором конфлікту був [PERSON] Таким чином, на підставі встановлених судом обставин, з урахуванням вимог розумності та справедливості, розмір відшкодування за заподіяну моральну шкоду суд визначає в сумі 1000 гривень, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Позивачами були заявлені позовні вимоги на суму 13843,05 грн., судовий збір сплачено в розмірі 243,60 грн. Судом задоволені позовні вимоги на суму 2967,55 грн., тобто задоволено 21,43% вимог (2967,55 / 13843,05). Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (21,43% від 243,60 = 52,20 грн.) на користь [PERSON], яким було сплачено судовий збір по справі.

Outcome: partial