Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], в якому просить змінити (збільшити) розмір стягуваних аліментів з відповідача на утримання дітей сина [PERSON], 08.11.2010 року народженя та доньки [PERSON], [INFO]. Вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 07.10.2016 року відповідача [PERSON] зобовязано сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму з 28.09.2016 року. Вказує на те, що на даний час розмір витрат на утримання дитини значно зріс, [PERSON] як батько повинен надавати матеріальну допомогу своїм дітям, однак добровільно відмовляється виділяти кошти на утримання дітей. Просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь позивача на підставі рішення Свалявського районного суду від 07.10.2016 року на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], визначити розмір аліментів у розмірі 1 (один) прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України - позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позивач подала до суду заяву (вх. № 8106), в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позовну заяву (у відповідності до ст. 178 ЦПК України) не подав, інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua, відповідачу роз'яснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України), суд проводить засідання без участі сторін за наявними доказами у справі, наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789 XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом досліджено та перевірено в судовому засіданні: копія свідоцтва про народження дитини [PERSON], 08 листопада 2010 року (актовий запис № 42 від 17.11.2010 року) та копія свідоцтва про народження дитини [PERSON], 20 лютого 2014 року (актовий запис № 7 від19.03.2014 року), згідно яких в графі батьки дітей вказано батько [PERSON], мати [PERSON]; копія рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 07.10.2016 року (справа № 306/1992/16-ц), відповідно до якого з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 28.09.2016 року; копія рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.02.2013 року (справа № 306/333/13-ц) про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.ст. 51, 52 Конституції України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Ст. 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ст.\~11\~ЗУ "Про\~охорону дитинства" та ст.\~141\~СК України\~- батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~ч.1\~ст. 192\~СК України\~- розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України (із змінами в редакції Закону україни № 2037-VIII від 17.05.2017 року) - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (із змінами в редакції Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року) - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд враховує\~норми ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, норми Закону України\~від 05.10.2000\~року №\~2017-111\~"Про\~державні соціальні\~стандарти та\~державні соціальні\~гарантії" - прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З дня постановлення рішення суду від 07 жовтня 2016 року прожитковий мінімум на дітей сторін зріс: з 1228 грн. до 1626 грн. (для дітей віком до 6 років), з 1531 грн. на 2027 грн. (для дітей віком з 6 до 18 років), мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину зріс від 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України в 2016 році, ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"). Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"\~прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 1 грудня 2018 року -\~1626\~гривень; \~від 6 до 18 років становить - 2027 гривень. Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] має повних 8 років, дитина [PERSON], [INFO] має 4 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищезазначене, беручи до уваги, що аліменти є власністю дітей, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матірю, яка буде розпоряджаюся ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дітей, беручи до уваги, що із збільшенням віку дітей [PERSON] та [PERSON] зросли витрати на їх утримання, зважаючи на те, що від відповідача не надійшло ніяких заперечень щодо заявленої вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та збільшений розмір стягнення аліментів призведе до рівності прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону, а тому суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів. Розмір аліментів слід визначити з 19 жовтня 2018 року у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, що є достатнім для забезпечення належного утримання дітей. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, зміну способу стягнення аліментів), а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 704,80 грн. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved