Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 18.04.2005 між нею та АКБ «Правекс-Банк» укладено кредитний договір № 666-012/05Р, згідно з умовами якого АКБ «Правекс-Банк» надав позивачу грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 39 600 доларів США на строк до 18.04.2025 зі сплатою процентів за користування кредитом. 18.04.2005 між АКБ «Правекс-Банк» та позивачем було укладено договір іпотеки № 666-012/05Р. 18.04.2005 між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк» укладено договір поруки № 666-012/05Р, згідно з умовами якого поручитель [PERSON] взяв на себе солідарну майнову відповідальність перед АКБ «Правекс-Банк» за виконання в повному обсязі зобов»язань позивачем. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що кредитний договір № 666-012/05Р від 18.04.2015 укладений з порушенням норм законодавства, оскільки надання кредиту в іноземній валюті на території України забороняється, а тому просив визнати даний кредитний договір недійсним, у зв"язку з чим також просив визнати недійсними і договори іпотеки та поруки № 666-012/05Р від 18.04.2015. Представник позивача у судовому засіданні підтримав пред'явлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав письмове заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення пред'явлених вимог. Судом встановлено, що 18.04.2005 між позивачем та АКБ «Правекс-Банк» укладено кредитний договір № 666-012/05Р, згідно з умовами якого АКБ «Правекс-Банк» надав позивачу грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 39 600 доларів США на строк до 18.04.2025 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. 18.04.2005 для забезпечення виконання зобов»язань перед АКБ «Правекс-Банк» між ним та позивачем було укладено договір іпотеки № 666-012/05Р. 18.04.2005 між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк» укладено договір поруки № 666-012/05Р, згідно з умовами якого поручитель [PERSON] взяв на себе солідарну майнову відповідальність перед АКБ «Правекс-Банк» за виконання в повному обсязі зобов»язань позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» було внесено зміни до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме: ч. 1 доповнили абзацом третім такого змісту: "Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється". Разом з тим, в прикінцевих положеннях ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, на час укладення договору про надання кредиту в іноземній валюті не існувало законодавчої заборони на укладення даного договору, а тому підстав вважати, що він укладений з порушенням норм закону у суду не має. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Дана норма Цивільного кодексу України поширюється в тому числі на свободу укладення договору. На час підписання договору позивач не вважав, що оспорюваний на даний час кредитний договір порушує його права як споживача. Крім того, як вказав в судовому засіданні представник позивача, умови кредитного договору виконувались позивачем до моменту звернення з позовом до суду. Враховуючи, що в ході розгляду справи суду не надано доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання вищевказаного кредитного договору недійсним, вимоги в частині визнання договору іпотеки та поруки недійсними також задоволенню не підлягають. Оскільки суд не вбачає підстав для визнання кредитного договору недійсним, вимоги позивача про зобов'язання відповідача повернути у натурі все, що одержано на виконання правочину, які являються похідними від позовних вимог про визнання договору недійсним, також задоволенню не підлягають. Щодо доводів представника відповідача про те, що оспорюваний кредитний договір містить третейське застереження, то слід вказати наступне. Згідно з п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Згідно з роз'ясненнями, викладеними в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом. Вказана позиція викладена і в Постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-50цс12. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed