Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року в розмірі 34023,67 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 18 серпня 2015 року складає 748861,03 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 06 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № НАЕНG115040025, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 21600,00 доларів США на строк до 04 червня 2027 року та зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, шляхом сплати відповідачем банку грошової суми (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору; у випадку порушення зобов`язань передбачених договором, [PERSON] зобов`язалася сплатити банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному умовами вказаного договору, відповідач зазначені кошти отримала, але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконує, в результаті чого, станом на 18 серпня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 34023,67 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 18 серпня 2015 року складає 748861,03 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 жовтня 2015 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2015 року справу за позовом ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду харківської області від 19 січня 2016 року прийнято в провадження цивільну справу за позовом ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. 02 червня 2016 року представник [PERSON] - [PERSON] , яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, подала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] поштою отримала повідомлення про відступлення прав вимоги кредитора за кредитними документами від 01 листопада 2007 року за № 20.1.1.3.2/6-220/1450, за даними якого права вимоги за кредитними документами відступлені ПриватБанком Закритому акціонерному товариству «Акцент-Банк», внаслідок відступлення останній є єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними документами (у тому числі, але не обмежуючись цим, прав на отримання всіх платежів, передбачених кредитним договором, і всіх прав іпотекодержателя за договором іпотеки) з 01 листопада 2007 року. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставно висуває вимоги про стягнення грошових коштів на свою користь до відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки 01 листопада 2007 року відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року на користь ЗАТ «Акцент-Банк», тому відповідачем не порушено жодного права та інтересу ПАТ КБ «Приватбанк». 08 серпня 2016 року представником відповідача - [PERSON] подано заяву про залучення до участі у розгляді справи Публічне акціонерне товариство «А-Банк» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 09 грудня 2016 року представник [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правових послуг № 29/16 від 04 серпня 2016 року, подав до суду клопотання про застосування строків позовної давності та просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по справі № 646/11723/15-ц, посилаючись на те, що трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами обчислюється з 28 березня 2009 року і закінчується 27 березня 2012 року, а спеціальний строк позовної давності у спорі (один рік) обчислюється з 06 квітня 2009 року та закінчується 05 квітня 2010 року; також подав заяву про витребування доказів. 09 грудня 2016 року представник [PERSON] - [PERSON] , подав суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання частково недійсним кредитного договору, про розірвання кредитного договору та просив визнати недійсним пункт 7.1 кредитного договору № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] з моменту укладення вищевказаного договору, а саме з 06 червня 2007 року; визначити суму коштів, сплачених як щомісячні комісії за обслуговування кредиту за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року в якості сплати по тілу кредиту з 06 червня 2007 року; розірвати кредитний договір № НАЕНG115040025, укладений 06 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] ; припинити зобов`язання за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року; визнати належним виконання зобов`язань за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року за курсом 10 гривень за 1 долар США з 01 червня 2014 року до дня ухвалення рішення по справі; визнати неправомірним нарахування штрафних санкцій за порушення [PERSON] графіка погашення кредиту за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 06 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № НАЕНG115040025, відповідно до умов якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошті в розмірі 26603 доларів США, шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахуванням на рахунок на строк до 04 червня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; цільове призначення кредиту: придбання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; для виконання умов кредиту банк відкрив позичальнику рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором. З метою забезпечення грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором, 06 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № НАЕНG115040025. На момент укладення кредитного договору та договору поруки, курс долара США по відношенню до національної валюти складав 505,00 гривень за 100 доларів США. В період кризи 2008 року курс долару США вперше піднявся до восьми гривень, а з лютого 2014 року - почав невпинно зростати. Подібне знецінення гривні неможливо було передбачити на момент укладення договору, тому позичальнику не було відомо під час укладення та підписання договору кредиту про таку істотну зміну обставин, отже якщо б сторони могли це передбачити, вони не укладали би договір або укладали його на інших умовах, тому кредитний договір № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року підлягає розірванню. Крім того, при укладенні договору кредиту банк діяв всупереч вимогам чинного законодавства і не надав позичальнику необхідну інформацію про кредитні послуги, які ним надаються клієнту; [PERSON] була ознайомлена лише з тією інформацією, що була викладена безпосередньо в змісті договору, який був розроблений банком і до того ж положення про ціну кредиту, відсотки, винагороди, комісії не були роз`яснені позивачеві. Отже, ненадання належним чином інформації щодо кредитних послуг банка, зокрема щодо наявності ризиків, призвели до порушення [PERSON] умов виконання спірного кредитного договору. Крім того, відповідно до п. 7.1 спірного кредитного договору, всупереч вимогам чинного законодавства, встановлена комісія за користування кредитом, що є незаконним та тягне за собою визнання недійсним цього пункту договору та як наслідок виникає необхідність із вирахування сум щомісячних комісій за обслуговування кредиту, а суми сплачені [PERSON] в якості такої комісії підлягають перерахуванню в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту, про що необхідно скласти розрахунок заборгованості. Також, перед укладенням кредитного договору банк, як сильна сторона в зобов`язанні, зобов`язаний був надати абсолютно всю інформацію позичальнику направлену на надання йому повної та об`єктивної інформації щодо всіх існуючих форм кредитування та надання йому повної та об`єктивної інформації щодо відмінностей між ними, вказати на переваги та недоліки. Бо за інших умов позичальнику неважко допуститись помилки та обрати неправильні умови кредитування та підписати договір на вкрай невигідних умовах. Таким чином, кредитний договір № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року через значну кількість несправедливих умов, внаслідок яких були змінені істотні обставини кредитного договору, що порушує принцип рівності сторін договорів на шкоду позивача та є безумовною підставою для розірвання спірного кредитного договору. Крім того, [PERSON] не мала дійсної спроможності виконувати умови за валютним кредитним договором, оскільки становище у державі погіршилося, таке різке підвищення курсу валют ніхто не зміг спрогнозувати. Всі ці обставини не залежали від звичайного громадянина, однак суттєво вплинули на фінансову спроможність кожного. З погіршенням економічної ситуації в Україні з нестабільністю курсу долару, що вже триває протягом останніх десяти років, дохід громадян значно зменшився, однак рівень та умови життя навпаки зростають, що унеможливлює громадян взагалі існувати в умовах реальної сучасності. Сьогодні заробітна плата [PERSON] однозначно змінилася та значно зменшилася по відношенню до курсу долара аніж була на момент укладення нею кредитного договору; крім того, на утриманні у [PERSON] перебуває малолітня дитина, яку вона виховує одна, без будь-якої сторонньої допомоги. Враховуючи суб`єктивні та об`єктивні істотні обставини, єдиним вірним рішенням було б досягнення спільної домовленості між позивачем та відповідачем, шляхом перерахування заборгованості у національну валюту за курсом 10,00, навіть не 4,98, який був зафіксований на момент укладення кредитного договору, оскільки, [PERSON] розуміє, що домовленість повинна задовольняти потреби кожної сторони. 31 січня 2017 року за заявою представника [PERSON] - [PERSON] до справи долучені додаткові письмові докази. 23 січня 2017 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності та задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, посилаючись на те, що 06 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № НАЕНG115040025, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 21600,00 доларів США на строк до 04 червня 2027 року та зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному умовами вказаного договору, відповідач зазначені кошти отримала, але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконує, а саме своєчасно не надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Враховуючи, що згідно умов договору № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року строк виконання зобов`язань спливає 04 червня 2027 року, тому строки позовної давності позивачем не пропущено. Також відсутні підстави для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, оскільки порушення зобов`язання триває, можливість встановити початок перебігу позовної давності відсутня. Також представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав суду письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких просив відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що валютні коливання, на які посилаються позивач за зустрічним позовом, суттєво вплинули не тільки на його майнові інтереси, як сторони кредитного договору, а і на майнові інтереси банку, як сторони кредитного договору № НАЕНG115040025 від 06 червня 2019 року, оскільки банк виконав своє зобов`язання за кредитним договором, тобто надав кредит [PERSON] в валюті договору - долар США; при цьому вищевказані валютні коливання, явно спричинені не подорожчанням самого долару США, а подешевшанням (зниженням купівельної спроможності) української гривні в цілому і відповідно, по відношенню до долару США. Тому збитки банку в разі невиконання [PERSON] своїх зобов`язань з повернення кредиту тим більше зростають в гривневому еквіваленті; у зв`язку з цим банк в разі валютних коливань несе такі ж самі ризики зміни обставин, що і позичальник; виконання своїх зобов`язань за кредитним договором тягне для відповідача за первісним позовом витрати абсолютно рівні сумі збитків для банку в разі невиконання відповідачем за первісним позовом своїх кредитних зобов`язань. Щодо нарахування комісії, то згідно п. 7.1 кредитного договору № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, позичальник сплачує банку винагороду за надання фінансового інструмента у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороду за надання фінансового інструмента у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Фінансовий інструмент - будь-який договір, результатом якого є отримання фінансового активу одним суб`єктом правовідносин, а у іншого суб`єкта правовідносин виникають фінансові зобов`язання. Правова природа винагороди за надання фінансового інструменту полягає у ризиковості правочину із-за невизначеності, пов`язаної з величиною та терміном отримання доходу в майбутньому. Одночасно, визначені у договорі розміри винагороди за отримання фінансового інструменту за своїм розміром є фіксованими та окремо на будь-яку частину кредитного зобов`язання не нараховуються та є наслідком домовленості сторін договору. Таким чином, посилання [PERSON] на неправомірне нарахування комісії нічим не обґрунтовано. Крім того, жодних дій щодо введення [PERSON] в оману при укладенні спірного договору, банк, як сторона договору, не вчиняв; [PERSON] добровільно уклала договір кредиту № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, будь-яких підтверджень в обмеженні останньої прочитати договір в момент його підписання позивачем за зустрічним позовом не вказано. При цьому, сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які бажали викласти у самому договорі; посилання [PERSON] , що банк пропонує несправедливі умови кредитування є безпідставними, адже сторони досягли згоди щодо всіх умов, що засвідчили власними підписами. Крім того, [PERSON] протягом тривалого часу належним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про її згоду з вказаними умовами. 23 січня 2017 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надав суду письмові заперечення на клопотання про витребування доказів. 25 квітня 2017 року представник [PERSON] - [PERSON] подав суду клопотання про заміну сторони та залучення співвідповідача по зустрічному позову. 25 квітня 2017 року представник [PERSON] - [PERSON] подав суду клопотання про поновлення строку позовної давності на подання позовної заяви про захист прав споживачів, про визнання частково недійсним кредитного договору та його розірвання та клопотання про витребування доказів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 травня 2017 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" про визнання недійсним пункту кредитного договору, розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань за кредитним договором, визнання належним виконання зобов`язання та визнання неправомірними нарахування штрафних санкцій до спільного розгляду з позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та об`єднано їх в одне провадження. 27 червня 2017 року представником [PERSON] - Лиска П.О. подані суду письмові пояснення, в яких представник просив відмовити в задоволенні позовної заяви ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, виходячи з наступного 06 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № НАЕНG115040025 DSL, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошті, шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок в розмірі 26603 доларів США на строк до 04 червня 2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,46% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; цільове призначення кредиту: придбання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; для виконання умов кредиту банк відкрив позичальнику рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором. З метою забезпечення грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором, 06 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № НАЕНG115040025 DSL. 01 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» нібито укладено Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ЗАТ «Акцент-Банк» зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ПАТ КБ «ПриватБанк», а останнє зобов`язується відступити ЗАТ «Акцент-Банк» у повному обсязі права вимоги до боржників, що випливають з договорів, які визначені у Додатку № 1 до вказаного договору. Тобто за договором факторингу здійснюється відступлення прав вимоги на отримання на свою користь від боржників платежів по кредиту, відсоткам, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), які існують у клієнта відповідно до умов договорів на дату укладення цього договору згідно з відповідним розрахунком. На думку позивача, договір факторингу № 1 від 01 листопада 2007 року є незаконним, оскільки не містить посилання на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відступив своє право грошової вимоги до [PERSON] , а лише містить посилання на Додаток № 1 до договору, який позивачем до матеріалів справи не долучений. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження переходу за договором факторингу № 1 від 01 листопада 2007 року прав вимоги до ЗАТ «Акцент-Банк». Крім того, відповідач не була належним чином письмово повідомлена про заміну кредитора у кредитному договорі, тому вона має законне право не виконувати свій обов`язок новому кредитору щодо погашення кредитної заборгованості. Крім того, в матеріалах справи відсутні бухгалтерські касові документи (заява на видачі готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек чи інше), які свідчать про належне виконання позивачем свого обов`язку за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року - видача грошової суми (кредиту) позичальнику. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2017 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] залучено до участі у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" про визнання недійсним пункту кредитного договору, розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань за кредитним договором, визнання належним виконання зобов`язання та визнання неправомірними нарахування штрафних санкцій, в якості співвідповідача Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк». Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2017 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] та витребувано документи з ПАТ «Акцент Банк». 21 грудня 2017 року представником позивача на виконання ухвали суду від 18 серпня 2017 року подано витребувані документи. 12 вересня 2018 року представник АТ «А-Банк» надав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, виходячи з наступного. Так, дійсно за договором факторингу № 1, який укладено 01 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «А-Банк», на користь останнього відступлено право вимоги за кредитним договором № НАЕНG115040025, укладеним 06 червня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] В подальшому, а саме 25 квітня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої кредитний договір № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року відступлено на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (зворотне відступлення права вимоги). Отже, на даний час АТ «А-Банк» не є кредитором по спірному кредитному договору і не повинен бути відповідачем по цивільній справі № 646/11723/15-ц. Щодо зростання курсу долару по відношенню до гривні, представник АТ «А-Банк» вказав, що сам факт такого зростання не є підставою для перегляду жодного із пунктів договору кредиту № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, оскільки саме [PERSON] вибрала таку валюту кредитування і вона повинна була передбачити можливість зміни її курсу. Головною підставою для вибору останньою такого способу кредитування звісно виступала значно нижча ставка для кредитів у валюті, порівняно з кредитами у гривні. За всю свою історію гривня неодноразово знецінювалась і є менш стабільною, ніж ряд іноземних валют. Такі знецінення траплялись і до отримання позивачкою кредиту, однак вона легковажно розраховувала на їх неповторення, хоча могла взяти кредит у національній валюті, саме у тій валюті, у якій вона отримує заробітну плату). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні вимог позивача за зустрічним позовом, також просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав вимоги позивача за зустрічним позовом, просив їх задовольнити, також просив відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», справу розглянути за його відсутності. Представник Акціонерного товариства «Акцент-банк», в судове засідання не з`явився, у відзиві на зустрічну позовну заяву вказав про розгляд справи за його відсутності. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Суд, розглянувши клопотання сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 06 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приват Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № НАЕНG115040025, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу на строк з 06 червня 2007 року до 04 червня 2027 року включно у виді невідновлювальної лінії в розмірі 26603 доларів США на наступні цілі: на придбання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в сумі 21600,00 доларів США, а також у розмірі 5003,00 доларів США за сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи позивачу, щомісячно в період сплати з «23» до «28» число кожного місяця суму заборгованості, а також перевитрати платіжного ліміту, комісії на умовах, передбачених договором. Так, згідно п. 7.1 кредитного договору № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 06 червня 2007 року по 04 червня 2027 року включно, у вигляді не відновлюваної лінії у розмірі 26603,00 доларів США на наступні цілі: придбання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в сумі 21600,00 доларів США, а також у розмірі 5003,00 доларів США за сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. У разі порушення термінів сплати, передбачених графіком погашення заборгованості на 120 календарних днів відповідач зобов`язалася сплатити суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 2,46% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. При порушенні будь-якого зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитом, винагороди відповідач зобов`язалася сплатити пеню в розмірі 1,00% від суми простроченого платежу , але не менше 1 гривні за кожний день прострочки; сплата пені здійснюється в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. ПАТ КБ "Приват Банк" повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, відкрив рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, винагороді, іншим платежам, а відповідач кредит отримала, про що свідчать дані видаткового ордеру від 06 червня 2007 року, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконує, в результаті чого станом на 18 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 34023,67 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 18 серпня 2015 року складає 748861,03 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 18841,13 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 18 серпня 2015 року складає 414693,27 гривень; - заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 3346,91 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 18 серпня 2015 року складає 73665,49 гривень; - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 9513,44 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 18 серпня 2015 року складає 209390,81 гривень; - штраф (фіксована частина) у розмірі 11,36 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 18 серпня 2015 року складає 250,00 гривень; - штраф (процентна складова) у розмірі 1619,63 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 18 серпня 2015 року складає 35648,14 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року. Також судом встановлено, що згідно з рішенням Єдиного акціонера АТ КБ «ПриватБанк» від 21 травня 2018 року № 519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний бану «ПриватБанк», про що свідчать Загальні положення Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в новій редакції, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України (рішенням єдиного акціонера) № 519 від 21 травня 2018 року. В якості доказів суду надано: договір факторингу № 1, укладений 01 листопада 2007 року між ПриватБанк та Закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк», відповідно до умов якого ПриватБанк зобов`язався за плату відступити ЗАТ «Акцент-Банк» у повному обсязі права вимоги до боржників, що випливають з Договорів, перелік, яких визначено у Додатку № 1 до вказаного договору, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, а саме прав вимоги на отримання на користь ЗАТ «Акцент-Банк» від боржників платежів, неустойки (штрафу, пені), які існують у клієнта відповідно до умов договорів на дату укладення цього договору з розрахунком (Додаток № 1 до цього договору); додаткова угода № 1 до договору факторингу № 1 від 01 листопада 2007 року, укладена 25 квітня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк», відповідно до умов якої сторони узгодили про внесення змін до Договору факторингу № 1, укладеного 01 листопада 2007 року, шляхом його доповнення новими умовами, в зв`язку з чим п. 10 викладено в наступній редакції: у разі невиконання боржниками будь-яких умов за договорами про іпотечний кредит і/або договорами іпотек, Фактор має право вимагати від Клієнта про зворотне відступлення прав вимоги, які були відступлені ПАТ КБ «ПриватБанк» за цим договором; в цьому разі ПАТ «Акцент-Банк» передає останньому всі права вимоги за кредитними договорами, перелік яких визначається у вимозі Фактора; передача ПАТ «Акцент-Банк» зворотного відступлення права вимоги здійснюється на підставі його письмових вимог, які є невід`ємною частиною цього договору; додаток № 4 від 30 вересня 2014 року до додаткової угоди № 1 від 25 квітня 2014 року до договору факторингу № 1 від 01 листопада 2007 року: акт прийому-передачі договорів та розрахунків заборгованості, за даними якого ПАТ «А-Банк» передав, а ПАТ «ПриватБанк» прийняв оригінали договорів, за якими здійснюється зворотнє відступлення прав вимоги та розрахунок заборгованості за кредитами, серед яких кредитний договір № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, боржник: [PERSON] , вартість зворотнього відступлення 18841,13 доларів США. Також суду надано: виписка з рахунку [PERSON] № [NUMBER] за період з 06 червня 2007 року до 22 листопада 2017 року; договір надання послуг (аутсорсинг) № 1.07, укладений 01 листопада 20017 року між Закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк» та Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк»; додаткова угода № 1 від 26 грудня 2007 року до договору надання послуг (аутсорсинг) № 1.07 від 01 листопада 2007 року; додаткова угода № 2 к від 01 листопада 2012 року до договору № 1.07 надання послуг (аутсорсинг); статут Акціонерного товариства «Акцент-Банк», затверджений загальними зборами учасників, протоколом № 1/2018 від 25 квітня 29018 року; статут Закритого акціонерного товариства «Український кредитний банк» (нова редакція), затверджений Загальними зборами акціонерів ЗАТ «Український кредитний банк» протоколом № 3 від 22 серпня 2005 року; свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 23 травня 2008 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, де вказано, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками записано: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] ; копія трудової книжки серії [NUMBER] , видана 02 квітня 1991 року на ім`я [PERSON] , [INFO] ; довідка про доходи [PERSON] № 65 від 02 жовтня 2007 року; № 7 від 03 жовтня 2007 року; № 1 від 13 січня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача, відповідно до ст. 617 ЦК України, від відповідальності за порушення зобов`язання за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року у добровільному порядку. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року не виконує, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому стягненню підлягає сума боргу за кредитом, за процентами за користування кредитом, заборгованість за комісією та пенею в загальному розмірі 32392,68 доларів США. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року суми штрафів, суд приходить до наступного. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому відмовляє позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача суми штрафу за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань передбачених кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року в загальному розмірі 1630,99 доларів США, при цьому також враховує, що за порушення умов вищевказаного кредитного договору суд, стягнув з відповідача суму заборгованості за пенею в розмірі 9513,44 доларів США. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача, та стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року в загальному розмірі 32392,68 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 18 серпня 2015 року складає 712962,89 гривень (32392,68 доларів США = 18841,13 доларів США (сума заборгованості за кредитом) + 3346,91 доларів США (сума заборгованості за процентами за користування кредитом) + 691,20 доларів США (заборгованість за комісією за користування кредитом) + 9513,44 доларів США (пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором). Відповідно до платіжного доручення № ІНВ99В13QW від 19 серпня 2015 року та № ІНВ92В11Z1 від 22 червня 2015 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 7578,92 гривень та 3654,00 гривень відповідно. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стосовно вимог позивача за зустрічним позовом про захист прав споживачів, про визнання частково недійсним кредитного договору, про розірвання кредитного договору, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції чинній на момент укладення оспорюваного договору, яка є спеціальною для врегулювання питань про послуги із споживчого кредитування, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. За ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: 1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; 2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків; 3) заподіяння шкоди життю, здоров`ю або майну споживача - споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені статтею 16 цього Закону, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об`єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором. Згідно ч. 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов`язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Споживач не зобов`язаний сплачувати будь-які інші збори у зв`язку з відкликанням згоди. Кредитодавець зобов`язаний повернути споживачеві кошти, сплачені ним згідно з договором про надання споживчого кредиту, але не пізніше, ніж протягом семи днів. За кожний день затримки повернення споживачу коштів, сплачених ним згідно з договором про надання споживчого кредиту понад установлений строк (сім днів), споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка суми, належної до повернення кредитодавцем. У відповідності до п. 3 ч. 7 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» право відкликання згоди не застосовується щодо споживчих кредитів, забезпечених іпотекою; споживчих кредитів на придбання житла; споживчих кредитів, наданих на купівлю послуги, виконання якої відбулося до закінчення строку відкликання згоди. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час укладення договору кредиту № НАЕНG115040025, передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, [PERSON] не скористалася правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для розірвання договору кредиту, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» та відмовляє в задоволення вимог позивача за зустрічним позовом про розірвання кредитного договору № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, визнання недійсним пункт 7.1 вказаного кредитного договору та припинення за ним зобов`язань, при цьому виходить з того, що кредитний договір був підписаний відповідачем без жодних застережень, їй було роз`яснено та зрозуміло всі положення й умови вищевказаного договору, сукупна вартість кредиту та нарахування процентів, винагороди, комісії міститься в кредитному договорі, який позивач підписала чим фактично прийняла умови кредитного договору, ніяких зауважень та заперечень не мала; крім того, [PERSON] протягом тривалого часу виконувала свої зобов`язання за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, що вказує на їх визнання та розуміння з боку останньої. Також, суд не приймає до уваги доводи позивача за зустрічним позовом про порушення Банком при укладенні кредитного договору вимог законодавства щодо надання інформації про валютні ризики та умови кредитування з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про Національний Банк України", Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Відповідно до п. 2, 3 Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів і розрахунку довідкового значення курсу гривні до долара США, Національний банк установлює офіційний курс гривні до іноземних валют, міжнародних рахункових грошових одиниць. Офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів установлюється: щоденно - для конвертованих валют, які широко використовуються для здійснення платежів за міжнародними операціями, валют країн - членів Європейського Союзу, для іноземних валют інших країн, які є головними зовнішньоторговельними партнерами України і для банківських металів. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Зі змісту статей 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За вказаних обставин, при укладенні кредитного договору № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року в іноземній валюті сторони повинні були чітко усвідомлювати, що курс національної валюти по відношенню до долара США не є незмінним, приймали на себе підвищений валютний ризик на випадок зміни валютного курсу та не мали будь яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане; ризик підвищення курсу долару США до гривні несе саме позичальник, тому права [PERSON] при укладені та виконанні вищевказаного кредитного договору не порушені і безпідставною є вимога відповідача за зустрічним позовом про визнання належним виконання зобов`язань за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року за курсом 10 гривень за 1 долар США з 01 червня 2014 року до дня ухвалення рішення по справі, тому суд відмовляє у задоволенні вказаної вимоги. Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставно висуває вимоги до неї про стягнення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року, оскільки 01 листопада 2007 року відбулось відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором на користь ЗАТ «Акцент-Банк», при цьому виходить з того, що АТ «А-Банк» не є кредитором по спірному кредитному договору тому, що 25 квітня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої кредитний договір № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року відступлено на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (зворотне відступлення права вимоги). Щодо вимог позивача за зустрічним позовом про визнання неправомірним нарахування штрафних санкцій за порушення [PERSON] графіка погашення кредиту за кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року суд зазначає, що при вирішенні спору позивачу було відмовлено в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача суми штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань передбачених кредитним договором № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року в загальному розмірі 1630,99 доларів, що виключає необхідність ухвалення повторного рішення з цього питання, тому суд відмовляє в задоволенні вказаної вимоги, як такої, що вже вирішена. При вирішенні справи суд враховує, що згідно умов договору № НАЕНG115040025 від 06 червня 2007 року строк виконання зобов`язань спливає 04 червня 2027 року, тому строки позовної давності позивачем не пропущено і відсутні підстави для застосування позовної давності, при цьому порушення виконання зобов`язання з боку відповідача триває. На підставі викладеного суд частково задовольняє вимоги позивача та повністю відмовляє з задоволенні вимог відповідача за зустрічним позовом, при цьому судові витрати розподіляє пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial