Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову посилається на те, що 26 вересня 2009 року вони з відповідачем уклали собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №131. Мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося і в кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Хоча офіційно вони з відповідачем не розлучені, але проживають окремо, спільного господарства не ведуть, донька проживає з нею. Відповідач добровільно матеріальну допомогу та утримувати спільну доньку відмовляється. Це змушує її звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, так як вирішити дане питання на даний час можливо лише у судовому порядку. Позивач зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання спільної доньки. Позивачка офіційно працевлаштована в КНП «Солонянська лікарня», але всі доходи пов`язані з утриманням дитини лежать виключно на ній. Тому питання стягнення аліментів стоїть до сить гостро. Позивачка просить суд призначити аліменти на утримання спільної з відповідачем доньки у розмірі ј частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач молодий, здоровий, працездатний, а тому може сплачувати такий розмір аліментів. Позивачка в судове засідання 25 серпня 2020 року не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.24). Відповідач [PERSON] , який про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с.45-47), в судове засідання 25 серпня 2020 року не з`явився, причини неявки не повідомив. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідно до п. 99? Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику. Відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки судові повістки, направлені судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, не одержані, повернуті суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. У зв`язку з викладеним суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ч. 2, 4, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є відповідач - [PERSON] (а.с. 4). Згідно копії довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 20 лютого 2020 року за №393 та Акту обстеження житлово-побутових умов від 28 лютого 2020 року (а.с.6,7), спільна дитина сторін проживає з позивачкою. Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами не надано, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який не надав до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного ним заробітку, а також враховує матеріальне становище позивачки, яка працює в КНП «Солонянська лікарня» та отримує заробітну плату в розмірі приблизно 6-7 тис. гривень на місяць (а.с.8), стан здоров`я як відповідача, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Так, при визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2020 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1 779 гривень, а права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивачка так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік». Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Крім цього, у зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved