Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" (далі - ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське") про відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що з відповідачем ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» перебував у трудових відносинах з 08.02.1999 року по 15.03.2013 року та з 18.10.2017 року по 29.08.2019 року. Прийнятий на роботу прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті (наказ №728к від 24.08.1999 року). Наказом № 675к від 22.02.2001 року підвищено розряд до 5. Вдруге прийнятий на роботу також на посаду прохідника 4 розряду підземного з повним робочим днем у шахті, наказом № 973кп від 30.05.2018 року переведений гірником з ремонту гірничих виробок 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті. Наказом № 2600кп від 11.12.2018 року переведений машиністом гірничих виємочних машин 5 розряду з повним робочим днем у шахті. Звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я, що підтверджується трудовою книжкою. 23.12.2019 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджено начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області Козак А.С., яким йому встановлено професійні захворювання: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення. Прикореневий, нижньодольовий пневмофіброз, JIH І-ІІ ст. Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. 14.01.2020 року він був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями, де йому було встановлено первинно за сукупністю 60% втрати професійної працездатності з 14.01.2020 року безстроково: 40% - за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, 20% - за хронічним бронхітом, визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями з 14.01.2020 року безстроково, рекомендовано «Д» невролога, пульмонолога, визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування за профзахворюваннями, санаторно-курортне лікування за хронічною п/крижовою радикулопатією. Постановою фонду в м. Покровську йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зав`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 90 000 грн. У встановлений судом строк відповідач подав відзив, в якому зазначив, що позов визнає частково з наступних підстав. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року звертається увага судів на необхідність з`ясування питань, у зв`язку з якими неправомірними діями або бездіяльністю з боку відповідача заподіяна втрата працездатності позивачу, ступінь вини відповідача, чи мали місце порушення правил охорони праці, правил безпеки, інструкцій і паспортів з експлуатації механізмів і машин підприємством. Відповідно ч.3 ст.23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральна шкода, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На його думку іншими обставинами, які мають істотне значення та які повинні бути враховані судом при визначенні моральної шкоди, є те, що позивач знав про погіршення стану свого здоров`я, після чого не одноразово звертався до лікаря у зв`язку погіршенням стану свого здоров`я, але продовжував працювати до 29.08.2019 року. Зазначені факти підтверджуються змістом позовної заяви та доданими до неї матеріалами. Позивач, знаючи про погіршення стану свого здоров`я, умисно та усвідомлюючи про ризик виникнення професійного захворювання, тривалий час не повідомляв адміністрацію ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Саме приховуванням погіршення стану здоров`я у позивача та недбалим ставленням до свого стану здоров`я позивач сприяв розвитку у нього професійних захворювань та виникненню у нього стійкої втрати працездатності. В свою чергу ПрАТ «ШУ «Покровське» звертає увагу на те, що кожен рік позивач був зобов`язаний проходити обов`язкові медичні огляди як працівник, що працює в шкідливих та важких умовах. Згідно з даними пройдених 1999-2013р.р. та 2017-2019р. медоглядів, які за кошти ПрАТ «ШУ «Покровське» проведено лікарями Покровської ЦГБ, зазначений громадян був визнаний таким, який може працювати в підземних умовах. Законодавством, зокрема ст.ст.169, 170 КзпП України, ст.17 Закону України «Про охорону праці», наказом МОЗ від 21.05.2007 р. № 246 «Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», передбачено, що при прийнятті на роботу та під час роботи працівники повинні проходити обов`язкові попередні та періодичні огляди. Із змісту цих нормативних актів також витікає, що медичні огляди проводяться з метою: -визначення стану здоров`я працівника і можливості виконання без погіршення стану здоров`я професійних обов`язків в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу; -виявлення професійних захворювань, що виникли раніше при роботі попередніх виробництвах, та попередження виробничо зумовлених і професійних захворювань; -своєчасного виявлення ранніх ознак гострих і хронічних професійних захворювань, загальних та виробничо зумовлених захворювань у працівників; -вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу Відповідно до вищевказаних норм законодавства, у разі виявлення ознак захворювань працівнику повинен бути виданий лікарнею медичний висновок, який виключає можливість продовження роботи за професією, та який буде мати наслідком виникнення у ПрАТ «ШУ «Покровське» обов`язку перевести працівника на іншу роботу, або звільнити його за станом здоров`я із наданням встановлених законодавством пільга та гарантій. Якщо внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоров`я у [PERSON] під час медичних оглядів не було виявлено ознак професійних захворювань і якщо з цих причин зазначена вище особа не була своєчасно усунута ПрАТ «ШУ «Покровське» від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є також тими іншими обставинами, про які йдеться в статті 23 ЦК України і які повинен враховувати суд при визначені розумні моральної шкоди. Просив суд взяти до уваги такий довід, що при прийняті на роботу працівники усвідомлюють, що працюючи в шахті працівники будуть піддаватися впливу шкідливих факторів. Тому позивач вже при прийняті на роботу повинен був усвідомлювати, що потрібно ретельно слідкувати за станом свого здоров`я. Позивачем було допущено недбале ставлення до стану свого здоров`я та мало того позивач умисно приховував погіршення стану свого здоров`я. Згідно Аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків, встановлено що за інформацією судів Донецької області, якими враховано правову позицію Верховного Суду України, розмір моральної шкоди визначався відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлених МСЕК: при 10 % дорівнював 3 000 грн, при 30 % - 9 000 грн, при 80 % - 24 000 грн. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 також передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Таким чином вважав, що вимога позивача щодо стягнення з нього 90 000 грн, враховуючи обставини отримання професійного захворювання та ступінь втрати працездатності (60 %), не відповідає вимогам розумності і справедливості (ст.22 ЦК України) та практиці, що склалась в судах Донецької області. Вважав, що достатнім розміром грошових коштів, якою можуть бути відшкодовані моральні страждання [PERSON] є 40 000 грн. Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» позов визнає частково в розмірі 40 000 грн. (із умовного розрахунку 666 грн. за кожний відсоток втрати працездатності). Таким чином, вимога позивача про стягнення 90 000 грн як компенсації моральної шкоди з ПРАТ «ШУ «Покровське» є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач працював в ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське" в якості прохідника 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; прохідника 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; учнем машиніста гірничих виїмкових машин підземним з повним робочим днем в шахті на час практики з 08.02.1999 року по 15.01.2013 року, з 18.10.2017 року по 29.08.2019 року працював прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; гірником з ремонту гірничих виробок 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті, звільнений з роботи за ч.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я (а.с.9-11). Згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання від 3 грудня 2019 року № 43/1007 позивачу встановлено професійне захворювання - хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, прикореневий, нижньодольовий пневмофіброз ЛН І-ІІ ст., хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.24). Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 грудня 2019 року, затвердженого 23 грудня 2019 року начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області [PERSON] , професійні захворювання у позивача виникли у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фібро генної дії (а.с.13-16). За висновком МСЕК Серія 12ААА № 087747 від 14.01.2020 року позивачу вперше з 14.01.2020р. безстроково встановлено за сукупністю 60% втрати професійної працездатності, з яких 40% - за хронічним попереко-крижовою радикулопатією, 20% - за хронічним бронхітом, рекомендовано медикаментозне, санітарно-курортне лікування, встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з професійними захворюваннями з 14.01.2020р. безстроково (а.с.14). За висновком МСЕК Серія 12ААБ № 416713 від 14.01.2020 року позивачу вперше з 14.01.2020р. безстроково встановлено за 3 групу інвалідності у зв`язку з професійними захворюваннями безстроково, рекомендовано «Д» огляд у невролога, пульмонолога (а.с.14). Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Згідно з роз`ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійних захворювань, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, виписками з амбулаторної карти та медичної карти стаціонарного хворого, медичного висновку про встановлення професійних захворювань, довідок МСЕК. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в 46 000 грн. Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial