Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] через представника [PERSON], 13.02.2017 року звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій зазначає, що вона народилась [INFO] у м. Макіївка Донецької області УРСР. З моменту народження і до 17.08.2014 року вона проживала у цьому ж місті. У період з 1071 по 1979 роки навчалась у Макіївській середній школі № 4. Протягом 1980-1987 років працювала у Макіївській швейній фабриці та макіївському виробничому швейному об'єднанні «Спецодяг». З 10.11.1987 року по 15.04.1992 року працювала у колгоспі імені Свердлова шахтарського району Донецької області. У 1989 році вона народила дочку [PERSON], місцем народження якої також є м. Макіївка Донецької області. На територію Поліського району Київської області з м. Макіївка вона виїхала у зв'язку з проведенням Антитерористичної операції на Сході України. Тобто вона все життя проживає на території України, ніколи не залишала її меж, в т.ч. і станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року. Паспорт громадянки СРСР їй був виданий Центрально-Городським РВВС м. Макіївки у 1979 році. Після набуття Україною Незалежності вона не обмінювала паспорт громадянки СРСР, і втратила його ще у 1997 році. Прізвище, ім'я та по-батькові вона не змінювала. Факт постійного проживання на території України з моменту народження і по даний час заявниця доводить свідоцтвом про своє народження, трудовою книжкою та свідоцтвом про народження доньки. Встановлення цього факту у судовому порядку необхідне їй для отримання паспорта громадянина України, оскільки на її звернення до компетентних органів останні відмовили. Просить встановити факт її постійного проживання на території України в м. Макіївка Донецької області станом на 24.08.1991 року та 13 листопада 1991 року. Заявниця, будучи допитаною у якості свідка, та її представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили задовольнити та навели обставини, аналогічні викладеним у заяві. Вона мала паспорт громадянина СРСРП. Проте, вказаний паспорт нею було втрачено і своєчасно не оформлено паспорта громадянина України. Зазначила, що все життя з моменту народження заявниця проживала в [ADDRESS]. За межі україни ніколи навіть не виїжджала. Представник заінтересованої особи - Іванківського районного сектору управління державної міграційної служби України в Київській області - у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи було належно повідомлено. 22.02.2017 року у канцелярію суду надійшов лист завідувача Іванківського РС УДМС у Київській області про розгляд справи без участі їхнього представника, заперечень щодо заяви у них немає. У судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердила той факт, що вона є дочкою заявниці. З моменту її народження - 1989 року по 2007 рік мати проживала за нею в м. Макіївка Донецької області. А на даний час вони проживають в [ADDRESS]. Заслухавши у якості свідка заявницю, представника заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих майнових чи немайнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до п. 7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 8 Порядку встановлення належності до громадянства України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася у м. Макіївка с. Свердлова Гірницького району Донецької області. З трудової книжки заявниці серії [NUMBER] вбачається, що вона з 10.11.1987 року по 15.04.1992 року працювала дояркою в колгоспі імені Свердлова Шахтарського району Донецької області. З довідки № 33-712 від 12.04.2014 року , виданої начальником Гірницького районного відділу у м. Макіївці ГУ ДМСУ в Донецькій області, вбачається, що «[PERSON], [INFO], уродженці міста Макіївки Донецької області, яка проживає за адресою: [ADDRESS], про те, що вона справді зверталася до Гірницького РВ у м. Макіївці ГУ ДМС України в Донецькій області із заявою щодо видачі паспорта замість утраченого. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. З довідки, виданої головою виконкому Радинської сільської ради Поліського району Київської області за № 1299 від 16.12.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], як переселенка з Донецької області дійсно проживає в [ADDRESS]. Заявник [PERSON] зверталася до Іванківського РС УДМС України у Київській області з заявою про отримання паспорта громадянина України. Проте, їй було відмовлено оформленні паспорта громадянина України у зв'язку із відсутністю документів, підтверджуючих громадянство України або належність до громадянства України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України, тобто 24 серпня 1991 року, постійно проживали на території України та особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Оскільки заявникові встановлення факту її постійного проживання на території України, в тому числі і станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, необхідне для отримання паспорта громадянина України, а іншого порядку встановлення такого факту законом не визначено, то таку заяву слід задовольнити.

Outcome: approved