Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

27.12.2014 року [PERSON], в особі свого представника за довіреністю [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання сина [PERSON], [INFO]. При цьому позивач вказує на те, що згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13.11.2013 року і до закінчення сином навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. Як зазначає позивач, на підставі клопотання [PERSON] та Деснянського районного суду м.Києва ухвалою Рязанського обласного суду від 15.08.2014 року надано дозвіл на примусове виконання на території Російської Федерації рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2014 року про стягнення з нього ([PERSON]) аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13.11.2013 року і до закінчення сином навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років, а також про стягнення з нього ([PERSON]) на користь держави судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. Крім того, на підставі рішення мирового судді судової дільниці № 223 району Чертаново Південне м. Москви Іллінської Т.А. з нього ([PERSON]) на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку та (або) іншого доходу, щомісячно, починаючи з 06.10.2014 року і до повноліття дитини. Як вказує [PERSON], на час постановлення 28.04.2014 року Деснянським районним судом м.Києва рішення з нього не стягувались аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Разом з тим, на його (позивача) утриманні перебуває ще один неповнолітній син [PERSON], [INFO], на утримання якого на його (позивача) користь стягуються аліменти з [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку або іншого доходу. Таким чином, на його утриманні на даній час перебувають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на зазначені обставини, положення ст.ст. 182,199,192 Сімейного Кодексу України, [PERSON] вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 28.04.2014 року, має бути зменшено з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, та просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з"явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. В заяві від 11.03.2015 року представник позивача [PERSON] просить розглянути заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, без участі позивача та його представника [PERSON] При цьому представник позивача позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.32). Відповідачка [PERSON] також в судове засідання не з"явилася. В своїй заяві від 20.04.2015 року просить розглянути справу без її участі (а.с. 90). Крім того, під час розгляду справи відповідачка [PERSON] надала суду заперечення, в яких вважає доводи позивача такими, що не відповідають дійсності з наступних підстав. Як вказує відповідачка, [PERSON] в своєму позові, посилаючись на ст. 192 СК України, зазначає, що з нього за рішенням суду судової дільниці району Чертаново Південне м.Москви від 28.11.2014 року стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина, [INFO], у зв"язку з чим у нього змінилося матеріальне становище. Однак, дане рішення суду не набрало законної сили і на даний час оскаржується нею в апеляційній інстанції. Крім того, позивачем жодного разу не були сплачені аліменти на утримання неповнолітнього сина, який проживає разом з батьком та матір"ю в одному приміщенні, та батько без рішення суду утримує сина. Крім того, батьки неповнолітнього перебувають у законному шлюбі. Також, [PERSON] посилається на те, що позивач за виконавчим провадженням по справі № 2-2240/1996, починаючи з 05.06.1996 року по 20.03.2013 року сплачував аліменти на її сина до досягнення ним повноліття, а діти, які знаходяться на даний час на утриманні позивача, були народжені у 1999 та 2006 роках. При цьому після народження дітей, позивач ні в 1999 році, на після народження другої дитини у 2006 році не звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, хоча на той час в нього вже змінився сімейний стан, а продовжував виплачувати аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу). Як зазначає відповідачка,згідно довідки про доходи позивача за 2014 рік № 03474811 від 11.11.2014 року [PERSON] нарахована заробітна плата в розмірі 1.172.830 грн. 65 російських рублів, в той час як щомісячний заробіток позивача у 2013 році становив 80.000 рос.рублів, що за рік становить 1.084.800 російських рублів. Посилаючись на зазначене, [PERSON] вважає, що матеріальне становище позивача у 2014 році покращилось. В той же час її середньомісячна заробітна плата орієнтовно становить 3.800 грн. На даний час вона перебуває в шлюбі з [PERSON], від якого у них є син [PERSON], [INFO], який перебуває на диспансерному обліку в алергоцентрі та потребує додаткових витрат на лікування. Вартість такого лікування щомісячно сягає майже 400 грн. Її чоловік на теперішній час не працює, тому обоє дітей знаходяться на її утриманні. [PERSON] також зазначає, що згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1.218 грн. Щомісячні витрати на утримання її повнолітнього сина складаються із сплати комунальних послуг, електроенергії, телефонного зв"язку, користування Інтернетом, а також за навчання у виші на англомовному проекті - 335 грн., за навчання на військовій кафедрі - 830 грн. Всього щомісячні витрати, без врахування витрат на їжу, сягають суми 2.873 грн. 29 коп. Крім того, кожна людина повинна взуватися, одягатися та користуватися елементарними засобами сучасного світу, що теж потребує відповідних витрат на утримання сина. Як вказує відповідача, з метою гідної організації навчання та зовнішнього вигляду, взуття, тестування з англійської мови, поїздки на стажування за кордон нею було понесені витрати на загальну суму 24.169 грн. 16 коп. Крім того, перебування її сина на стажуванні в Королівстві Бельгія призвело до додаткових втрат, що викликані особливими обставинами. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що вона не взмозі самостійно утримувати повнолітнього сина, оскільки її доходи не покривають необхідних витрат на нього, в той час як згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов"язки щодо дитини, [PERSON] вважає, що відповідач повинен приймати рівноцінну участь в утриманні їх сина [PERSON], тому просить відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позову (а.с.44-46). Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача [PERSON] та його представника [PERSON], а також у відсутність відповідачки [PERSON] та вирішити справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 1994 по 1998 рік. Від спільного життя вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.76). Рішенням Ватутінського районного суду м.Києва від 24.06.1996 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 05.06.1996 року і до повноліття дитини (а.с.66,67). На даний час син сторін [PERSON], [INFO], досяг повноліття, однак, продовжує навчання в Національному авіаційному університеті з військовою підготовкою студента за програмою офіцера запасу на підставі Контракту № 13-1/ВФ/4613-361 від 01.09.2013 року. Контракт діє до 31.08.2015 року. Загальна вартість підготовки студента становить 8.300 грн. за один рік навчання (а.с.61). Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28.04.2014 року з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13.11.2013 року, і до закінчення ним навчання, але не більше, чим до досягнення 23-х років. Ухвалою Рязанського обласного суду від 15.08.2014 року дозволено примусове виконання вказаного рішення на території Російської Федерації (а.с.9-12,13-14). Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] має також неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], матір"ю якого є [PERSON], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], матір"ю якого є [PERSON] (а.с.7,8). Мати неповнолітнього [PERSON], [INFO] на підставі рішення Спаського міського суду Приморського краю від 29.01.2004 року [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно сина [PERSON] та з неї на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частина заробітку або іншого доходу, починаючи з 27.10.2003 року по день повноліття дитини. За рішенням мирового судді судової дільниці № 223 району Чертаново Південне м.Москви Іллінської Т.А., яка виконує обов"язки мирового судді судової дільниці № 224 району Чертаново Південне м.Москви, від 28.11.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку та/або іншого доходу, щомісячно, починаючи з 06.10.2014 року і до повноліття дитини. На даний час вказане рішення не набрало законної сили, оскільки оскаржується відповідачкою [PERSON] (а.с.15-16, 26,36-39). Вимагаючи зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який навчається у Національному авіаційному університеті, [PERSON] посилається на те, що на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], мати якого позбавлена батьківських прав, та [PERSON], [INFO], на утримання якого за рішенням суду судової дільниці району Чертаново Південне м.Москви від 28.11.2014 року з нього стягуються аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), у зв"язку з чим його матеріальний стан значно погіршився. Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 199 Сімейного Кодексу України передбачає також обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Тобто, право на утримання невід"ємно пов"язане із навчанням, тому при визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, вартість проживання за місцем його знаходження. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є діючим офіцером Російської Армії, проходить службу у м.Рязань. Згідно довідки про доходи фізичної особи [PERSON] за 2014 рік від 11.11.2014 року, виданої Федеральною казенною установою "Єдиний розрахунковий центр Міністерства оборони Російської Федерації", щомісячна сума доходу позивача за період з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року становить від 113.100 до 114.450 рублів, загальна сума доходу за 2014 рік становить 1.172.830,65 рублів (а.с.17). З наданих відповідачкою [PERSON] грошових переказів вбачається, що позивач мав заборгованість по сплаті аліментів, які стягувались на неповнолітнього сина [PERSON]. 17.02.2014 року [PERSON] здійснив виплату заборгованості по аліментам на сина [PERSON] за період з 01.01.2012 року по 01.06.2012 року в сумі 99.000 руб., з 01.06.2012 року по 01.11.2012 року в сумі 99.000 руб. та з 01.11.2012 року по 01.04.2013 року в сумі 95.914,36 руб. (а.с.68-71). Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] має також неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], матір"ю якого є [PERSON], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], матір"ю якого є [PERSON] (а.с.7,8). Мати неповнолітнього [PERSON], [INFO] на підставі рішення Спаського міського суду Приморського краю від 29.01.2004 року [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно сина [PERSON] та з неї на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частина заробітку або іншого доходу, починаючи з 27.10.2003 року по день повноліття дитини. За рішенням мирового судді судової дільниці № 223 району Чертаново Південне м.Москви Іллінської Т.А., яка виконує обов"язки мирового судді судової дільниці № 224 району Чертаново Південне м.Москви, від 28.11.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку та/або іншого доходу, щомісячно, починаючи з 06.10.2014 року і до повноліття дитини. На даний час вказане рішення не набрало законної сили, оскільки оскаржується відповідачкою [PERSON] (а.с.15-16, 26,36-39). Будучи присутньою в судовому засіданні 25.03.2015 року відповідачка [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду на її повнолітнього сина [PERSON], посилаючись на те, що її доходи не покривають необхідних витрат на дорослого сина. Крім того, в наданих до суду запереченнях [PERSON] визначила розмір витрат, необхідних для утримання її повнолітнього сина [PERSON]. Зокрема, відповідачка вказує на те, що щомісячні витрати на утримання її повнолітнього сина складаються із сплати комунальних послуг в сумі 295,87 грн., електроенергії - 44,38 грн., телефонного зв"язку - орієнтовно 10,04 грн. та 40 грн. за мобільний зв"язок, за користування Інтернетом - 100 грн., а також за навчання у виші на англомовному проекті - 335 грн. та за навчання на військовій кафедрі - 830 грн. Всього щомісячні витрати, без врахування витрат на їжу, сягають суми 2.873 грн. 29 коп. Крім того, відповідачка зазначає, що кожна людина повинна взуватися, одягатися та користуватися елементарними засобами сучасного світу, що теж потребує відповідних витрат на утримання сина. Як вказує відповідача, з метою гідної організації навчання та зовнішнього вигляду, взуття, тестування з англійської мови, поїздки на стажування за кордон нею було понесені витрати на загальну суму 24.169 грн. 16 коп. Крім того, перебування її сина на стажуванні в Королівстві Бельгія призвело до додаткових втрат, що викликані особливими обставинами. Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Таким чином, виходячи із спільного обов"язку батьків по утриманню дітей, вказана відповідачкою сума витрат має бути розподілена між обома батьками. При цьому суд враховує, що поїздка за кордон на стажування носить разовий характер, а витрати на стажування відносяться до додаткових витрат, що зазначає і сама відповідачка. Участь батьків у додаткових витратах на дитину передбачена ст. 185 Сімейного Кодексу України, згідно якої додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, і ніяк не відносяться до аліментів, що стягуються на утримання повнолітніх дочку (сина), які продовжують навчання. Крім вищевикладених обставин справи, суд враховує особу позивача [PERSON], який за віком та станом здоров"я є працездатним, перебуває на військовій службі у рядах Російської Армії, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним в Росії, та особу відповідачки [PERSON], яка за віком та станом здоров"я є працездатною, працює та має одну неповнолітню дитину від шлюбу з теперішнім чоловіком відповідачки - [PERSON] Що стосується розміру аліментів, який просить зменшити позивач, то, згідно вимог ст.182 Сімейного Кодексу України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сина сторін, який проживає з відповідачкою [PERSON], навчається на денній (безкоштовній) формі навчання в Інституті аеронавігації Національного авіаційного університету та отримує щомісячну стипендію, у розмірі 873 грн.08 коп., а також платоспроможність відповідача, який за віком є працездатним та перебуває на військовій службі у лавах Російської Армії. Суд також враховує, що позивач має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним в Росії. Крім того, суд враховує, що мати повнолітнього [PERSON] також є працездатною. Згідно наданих відповідачкою розрахункових листків за грудень 2014 року - лютий 2015 року [PERSON] отримувала у 2014 році заробітну плату в розмірі 4000-5000 грн.(а.с.81). З 28.12.2002 року відповідачка перебуває у другому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу відповідачка має сина [PERSON], [INFO]. При цьому доводи відповідачки про те, що син [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку в алергоцентрі та потребує додаткових витрат на лікування, а медикаментозне лікування неповнолітнього [PERSON] щомісячно сягає майже 400 грн., суд до уваги не приймає, оскільки батьком [PERSON] є [PERSON], а не позивач [PERSON] Тому всі витрати на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], мають нести його батьки - відповідачка [PERSON] разом з її теперішнім чоловіком [PERSON] Суд також не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що її чоловік не працює, тому вона змушена одна нести всі витрати по утриманню дітей. При цьому суд враховує, що чоловік відповідачки [PERSON] є працездатним. Як вбачається із запису в трудовій книжці [PERSON], яка оглядалась в судовому засіданні, та Довідки № 3 від 02.03.2015 року, [PERSON] з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року працював на посаді менеджера з виїзного туризму в ТОВ "Укрєвротур". Звільнився за власним бажанням та на даний час не працевлаштований, на обліку в Центрі зайнятості, як особа, яка шукає роботу, не перебуває (а.с.83). В той же час суд враховує, що батько повнолітнього сина відповідачки - [PERSON] має двох неповнолітніх дітей,[INFO] та [INFO], які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Згідно довідки про доходи щомісячний дохід позивача у 2014 році складав 113.100-144.450 російських рублів, що відповідно до курсу НБУ станом на 22.04.2015 року становить 46.685 грн. 54 коп. Таким чином, ? частина заробітку позивача складає 11.671 грн. 39 коп. Суд вважає, що отримання відповідачкою аліментів у такому розмірі на утримання повнолітнього сина, якій навчається на денній формі навчання в Інституті, проживає разом з матір"ью за місцем навчання, отримує щомісячну стипендію, в той час, як чоловік відповідачки не працює, хоча є працездатним, створює передумови для їх використання на утримання не лише сина-студента, а й інших осіб, які проживають разом з ними. При цьому суд враховує, що право на утримання повнолітніх сина (дочки), які навчаються, невід"ємно пов"язане із навчанням, тому при визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, вартість проживання за місцем його знаходження. При таких обставинах, суд вважає неспівмірним стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітнього сина-студента, який має готуватися до самостійного життя, в однаковій частині до заробітку позивача. Враховуючи викладені обставини, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28.04.2014 року з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], які продовжує навчання, - з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, на 1/6 частини заробітку (доходу), щомісяця. Відповідно до вимог ст. 192 Сімейного кодексу України аліменти у зміненому розмірі необхідно стягувати, починаючи з дня набрання чинності рішення суду. Оскільки суд задовольняє вимоги позивача, то відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК стягує з нього судовий збір на користь держави в сумі 243 грн.60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved