Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

18 травня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Снігурівської міської ради, яким просили визнати за ними право власності на частки житла в порядку спадкування після смерті [PERSON], [PERSON], через неможливість посвідчення спадкових прав у нотаріальному порядку. На обґрунтування вимог позивачі вказали, що після смерті [INFO] року [PERSON], який доводився їм відповідно сином і батьком, відкрилася спадщина на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. [INFO] року помер син [PERSON] - [PERSON], який також був співвласником житла у розмірі 1/4 частки. Позивачі є спадкоємцями за законом і прийняли спадщину. Однак, через відсутність державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріус відмовила у посвідченні спадкових прав. У судовому засіданні позивачка [PERSON], яка представляла також інтереси [PERSON], [PERSON], та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник відповідача позовні вимоги визнав. Третя особа [PERSON] письмовою заявою просив про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 січня 2009 року в Книзі реєстрації смертей Відділу реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області проведено актовий запис №47 про смерть 19 грудня 2008 року [PERSON] і видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). [INFO] року в м.Снігурівка помер [PERSON]. Відповідний актовий запис №121 проведено у Відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 15 квітня 2013 року. Про таке суду надано копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Після смерті [PERSON], [PERSON], щодо кожного з них, відкрилася спадщина на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Належність майна у спільній частковій власності посвідчено свідоцтвом про право власності на житло від 14 жовтня 1993 року, виданим Снігурівським районним вузлом зв"язку (а.с.7). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №131/2016, заведеної у Снігурівській державній нотаріальній конторі, спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивачі як спадкоємці за законом першої черги. Так, [PERSON] - мати померлого, проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], на час смерті батька були неповнолітніми його дітьми і протягом встановленого законом строку не відмовилися від прийняття спадщини (а.с.47-58). Згідно матеріалів спадкової справи №29/2016, заведеної у Снігурівській державній нотаріальній конторі, спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка [PERSON], будучи спадкоємицею за законом першої черги, яка проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 26 квітня 2016 року нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори винесла постанови, якими відмовила у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частки у спільній частковій власності на житло після смерті [PERSON] та [PERSON], вказавши на відсутність посвідчення державної реєстрації такого права. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. По положенню ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частиною другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За нормою ст.1296 ЦК України спадкоємець, який отримав спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. В силу п.23 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За п.3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав - ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За п.п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За нормою ст.49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII, нотаріус обґрунтовано відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем не було подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Право власності померлих [PERSON] та [PERSON] на частку у об"єкті нерухомості знайшло підтвердження представленими доказами. Крім того, з інформації КП БТІ (довідка №73 від 28.04.2016 року) слідує, що спірна квартира за іншими особами не зареєстрована, її вартість складає 40094грн. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Остільки, позивачі довели наявність спадкового майна, пістави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

Outcome: approved