Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

[PERSON] 06 серпня 2020 року звернулась до суду із заявою, у якій зазначила, що 02 травня 1972 року уклала шлюб з [PERSON] . Під час спільного проживання їй та [PERSON] були видані державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ВЛ №016037 від 03 червня 2003 року на ім`я [PERSON] та державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ВЛ №016038 від 17 червня 2003 року на ім`я [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина, яку вона прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У червні 2020 року вона вирішила оформити нотаріально свої спадкові права на земельну ділянку (пай), яка належала її чоловікові [PERSON] , а також зареєструвати в установленому порядку право власності на свою земельну ділянку (пай), однак виявила, що в зазначених вище державних актах на право приватної власності на землю, виданих на її ім`я та на ім`я її чоловіка, допущена помилка в написанні їх прізвища, тобто замість « [PERSON] » записано « [PERSON] ». Встановлення юридичного факту необхідне заявниці для отримання свідоцтва про право власності на спадщину. Просить встановити факт належності державного акта на право приватної власності на землю II-ВЛ №016037 від 03 червня 2003 року [PERSON] , [INFO] , та державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ВЛ №016038 від 17 червня 2003 року [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . У судове засідання сторони не з`явилися. Заявниця скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог. Заінтересована особа Ратнівська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи без участі представника та визнання заявлених вимог. Заява підлягає до задоволення. Відповідно до ст.293, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом установлено, що згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 02 травня 1972 року зареєстровано шлюб, актовий запис №6. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно з актами на право приватної власності на землю ІІ-ВЛ №016037 від 03 червня 2003 року та [NUMBER] від 17 червня 2003 року, відповідно, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 2.54 га та 2,62 га. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 серпня 2010 року Прохідською сільською радою Ратнівського району Волинської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом, на час відкриття спадщини постійно проживала разом з спадкодавцем, у зв`язку з чим відповідно до положень ст.1268 ЦК України прийняла спадщину [PERSON] , що стверджено довідкою Прохідської сільської ради Ратнівського району Волинської області №315 від 25 травня 2020 року. Із наданої на адвокатський запит відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №29-3-0.2210- 4874/2-20 від 15.07.2020 року вбачається, що внести зміни у зазначені державні акти щодо правильного написання прізвища їх власників або видачі нових державних актів внаслідок змін у законодавстві щодо земельних прав громадян є неможливим. Однак, незважаючи на те, що [PERSON] прийняла спадщину свого чоловіка, [PERSON] , вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай), а також зареєструвати право власності на свою земельну ділянку (пай) із присвоєнням кадастрового номера через розбіжності в написанні їх прізвища в державних актах на право приватної власності на землю, де записано прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] », та які усунути в позасудовому порядку неможливо через відсутність передбаченого законом такого порядку. Згідно з ст.ст.125-126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до положень частини З постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», починаючи з 01 січня 2013 року Порядки, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація земельних ділянок, державна реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки, втратили свою чинність. Згідно з Розділом VII ''Прикінцеві та перехідні положення" Закону України ''Про державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, дослідженими доказами встановлено, що у правовстановлюючих документах, а саме в Державних актах на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ВЛ №016037, та ІІ-ВЛ №016038, виданих Ратнівською районною державною адміністрацією відповідно 03 червня 2003 року та 17 червня 2003 року, помилково зазначено прізвище власників « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявниці юридичне значення, оскільки це надасть змогу їй отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] та виготовити технічну документацію на власну земельну ділянку із присвоєнням кадастрового номера, що в подальшому уможливить розпорядження даною ділянкою.

Outcome: approved