Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" в особі Синельниківського району електричних мереж про визнання договору недійсним. В позовній заяві зазначив та в судовому засіданні пояснив, що згідно протоколу № 88 від 10.10.2013 року комісії Синельниківського РЕМ ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" з розгляду актів про порушення на підставі акта про порушення № Д 017078 від 08.10.2013 року, йому, як споживачу нараховано борг 41263,77 грн. вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ним правил користування електроенергії. З ним було укладено договір реструктуризації №45 від 18.11.2013 року на зазначену суму з виплатою щомісячно 1146 -22 грн.. 08 листопада 2015 року ним отримано лист від відповідача за №31361/1100 від 04.11.15 р. та Попередження про припинення користування електричною енергією №6\\н від 03.11.2015 р. В Попереджені відповідач попереджає його, що в разі не сплати до 03 грудня 2015 року 27509,28 грн. відповідно до Договору №45 від 07 грудня 2015 року буде припинено постачання електричної енергії. Посилається на пункт 35 Правил користування електричною енергією для населення, згідно якого постачальник має право відключити споживача в разі порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості за Догово\-ром №45 від 18.10.2013 року. В Договорі вказано, що він зобов'язаний виплатити заборгованість за вико\-ристану електричну енергію в сумі 41263,77 грн. до 01.11.2016 р., з оплатою до 01 числа кожного місяця 1146,77 грн. Він пояснював, що такий договір завідомо виконувати не зможе, на той час його пенсія була 1200 грн., йому 76 років, отримує пенсію в розмірі 1370 грн. щомісячно, других прибутків не має. Його дружина - [PERSON] отримує пенсію в розмірі 1322,37 грн., їй також 76 років, вона тяжко хворіє. У неї двічі стався інсульт. Затрати на лікування займають щомісячно приблизно 700-800 грн. Відповідач зазначив в пункті 5 Договору, що взаємовідносини сторін дого\-вору не регулюються цим договором, регулюються діючим законодавством. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може супере\-чити Цивільному кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Його волі на укладання договору не було, підписав він договір під впливом тяжких обставин. Постачання електричної енергії було відключено відповідачем 08 жовтня 2013 року, в подальшому один місяць і 10 днів він просив службових осіб відповідача відновити постачання елекроенергії, посилався, що вони з дру\-жиною похилого віку, хворіють, відсутність світла в будинку, дворі створює для них важкі умови для проживання. За таких обставин, за вимогою відповідача, як передумова відновлення по\-стачання електроенергії, ним було підписано 18 листопада 2013 року Договір №45 та сплачено перший внесок 1146,22 грн. Після чого постачання електроенергії було відновлено. Просить визнати недійсним Договір №45 від 18.11.13 року укладений Публічним акціонерним товариством «ДТЕК «Дніпрообленерго» в особі Синельниківського центру обслуговування клієнтів і [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив суду, що позивач не заперечує проти порушення ним Правил користування електричною енергією для населення. Просить визнати недійсним Договір №45 від 18.11.13 року про реструктуризацію, з підстав невідповідності його зако\-ну. Договір повинен відповідати вимогам ст.203 ЦК, тобто зміст правочину повинен відповідати вимогам ЦК, іншим актам цивільного законо\-давства. Волевиявлення учасника договору має бути вільним і відповідати внутрішній волі. Але враховуючи те, що позивач був попереджений відповідачем про те, що в разі несплати боргу до 03.12.2015 року до будинку буде припинено постачання електричної енергії, він вимушений був підписати договір №45 від 18.11.13 року про реструктуризацію заборгованості. Але для людей похилого віку (позивачу 77 років) відсутність електроенергії в холодну пору року є тяжкою обставиною. Вимогою було підписання договору та сплатити 1146.22 грн.. Після підписання договору, сплати вказаної суми 18.11.2013 р. електропос\-тачання було відновлено. Тобто були присутні тяжкі обставини та укладення договору на вкрай неви\-гідних умовах. Крім того, такий договір суперечить вимогам ст.50 Закону України «Про обов'язкове державне пенсійне забезпечення» та ст. 68-70 Закону України Про виконавче провадження», за якими розмір стягнення з пенсії не більше 20% . За окремих підстав 50%. За договором позивач повинен сплачувати щомісячно відповідачу на протязі 3-х років 1146,22 грн. тобто 90% розміру його пенсії, яка складає 1322.37 грн. В спеціальному Законі про пенсії встановлено, що з пенсії можна стягнути 20%. Сторони відступили від прямої вимоги в законі. Просить визнати договір №45 від 18.11.13 року про реструктуризацію недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215, 233 ЦК. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю. Надала суду письмові заперечення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі нижчезазначеного. Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем і відповідачем укладено договір №45 від 18.11.13 року про реструктуризацію суми заборгованості нарахованої по акту про порушення ПКЕЕН №Д 017078 від 08.10.2013 року за заявою позивача (а.с.18). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.10.2015 року, встановлено, що позивач на підставі договору №0273408 від 02.10.2002 року, є споживачем з користування електроенергії за адресою: м. Синельникове вул. Пролетарська, буд. 88 А. 08.10.2013 року за вказаною адресою контролерами ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго" було виявлено порушення п.48 ПКЕЕН та ст.ст. 26, 27 Закону України "Про електроенергетику": "Використання недооблікованої електричної енергії за допомогою самовільного підключення до електричної мережі поза засобом обліку. Відкритим способом". За фактом виявленого порушення працівниками ПАТ "ЕК "Дніпрообленерго" був складений Акт №Д 017078 від 08.10.2013 року (а.с.19). Крім того працівниками РЕМ було здійснено вимір зразку дроту про що складено відповідний акт від 08.10.2013 року (а.с.21). Відповідачем 08.10.2013 року було здійснене відключення позивача від постачання електроенергії. На підставі зазначеного акту про порушення ПКЕЕН у відповідності до п.53 ПКЕЕН було виконано розрахунок суми збитків за період з 22.11.2010 року по момент виявлення порушення 08.10.2013 рік на суму 41263,77 грн. (а.с. 23). Протокол №88 від 10.10.2013 року щодо розрахунку збитків, завданих енергопостачальнику порушенням споживачем вказаних Правил, складено працівниками ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», які діяли як посадові особи на підставі відповідних положень зазначених Правил та Методики обчислення розміру відшкодування збитків. Розмір завданого збитку розраховано відповідно до оформленого акту про виявлення порушення згідно з п.3.1.5 ф.2.7 Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, який передбачає самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку. Обсяг недорахованої електроенергії 76575,86 кВт*г на суму 41263,77 грн. (а.с. 20). У позовній заяві позивач просить визнати недійсним договір про реструктуризацію суми заборгованості від 18.11.2013 року, нарахованої по акту про порушення ПКЕЕН №Д 017078 від 08.10.2013 року. За умовами цього договору споживач - боржник зобов'язався сплачувати до 01 числа кожного місяця 1146, 22 грн. до 01 листопада 2016 року. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Згідно до вимог статті 15 ЦК України, ч.1 - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; ч.2 - кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 16 ЦК України, ч. 1 - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; ч.2 - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом; ч.3 - суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Варто врахувати, що законодавчі обмеження матеріально - правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Разом з тим згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно статті 4 ЦПК України, ч.1 - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Таким чином, дії відповідача згідно рішення комісії щодо розрахунку збитків, не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховану заборгованість. За волевиявленням позивача згідно його заяви було укладено між сторонами договір про реструктуризацію боргу, із чого вбачається, що позивач погодився з розміром спричиненого ним збитку відповідачу. Договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту із порушенням ПКЕЕН електроенергію створює для позивача обов'язок виконувати його умови, а у відповідача - право вимагати виконання зобов'язань за цим договором із застосуванням відповідних заходів відповідальності за неналежність виконання договору - припинення постачання електроенергії, стягнення суми заборгованості у судовому порядку. Разом з тим, правовими наслідками недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону є його недійсність або нікчемність, що визначаються параграфом 2 глави 16 розділу IV ЦК України, а тому обраний позивачем спосіб - скасування договору - порушене договором про реструктуризацію заборгованості право не захищається. З наведених підстав визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку не передбачено діючим законодавством, як спосіб захисту прав. Розглядаючи спір, суд дійшов висновку про недоведеність наявності порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача за обставинами справи. Посилання позивача та його представника на недійсність договору з підстав зазначених в позові, суд вважає непереконливими та неспроможними. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що вказані позовні вимоги про визнання недійсним договору № 45 від 18.11.2013 року про реструктуризацію суми заборгованості, нарахованої по акту про порушення ПКЕЕН №Д 017078 від 08.10.2013 року, укладеного під впливом тяжких обставин, не підлягають задоволенню у зв'язку з недоведеністю та не обґрунтованістю. Також суд вважає на підставі вимог ст. 88 ЦПК України відмовити у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: dismissed