Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Банк "[PERSON] та кредит"про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу (депозиту). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.03.2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «[PERSON] та Кредит» укладено договір -заява №300131/22021/370-14 про банківський строковий вклад(депозит) «Стандарт до 8- го Березня» (в доларах США) на 370 днів в іноземній валюті з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 10, 50 \~% річних. Станом на 3 квітня 2015 року сума складу становить 16730, 70 доларів США Після закінчення строку, незважаючи на неодноразові звернення, банк\~ кошти та проценти за користування\~ коштами не повертає. Після неодноразового збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу (депозиту) у сумі 16730,70 доларів США, відсотки у сумі 517,27доларів США, три відсотки річних у сумі 83, 88доларів США та пеню в розмірі 30 617, 18 доларів США . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в \~судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити \~заочне рішення на підставі \~наявних \~у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 березня 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк «[PERSON] та Кредит» укладено договір - заява №300131/22021/370-14 про банківський строковий вклад(депозит) «Стандарт до 8- го Березня» (в доларах США) на 370 днів в іноземній валюті з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 10, 50 \~% річних. Станом на день розгляду справи сума складу становить 16730, 70 доларів США. Відповідно до умов договору відповідач\~ взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення банківського вкладу, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Після закінчення строку депозитні кошти та відсотки не були виплачені відповідачем позивачеві, незважаючи на її неодноразові вимоги. Отже, станом на день розгляду справи, за відповідачем залишається заборгованість по видачі вкладу на суму 16730, 70 доларів США та відсотки за користування коштами у сумі 517,27 доларів США. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог статті 1066 ЦК України, банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Закон (стаття 1074 ЦК України) не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такого вкладу. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Вказаний закон станом на день подання позовної заяви відсутній. Отже, дії відповідача, направленні на ухилення від повернення вкладу є протиправними. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно ст.\~ 525 цього Кодексу одностороння\~ відмова\~ від\~ зобов'язання\~ або одностороння зміна\~ його\~ умов\~ не\~ допускається,\~ якщо\~ інше\~ не\~\~ встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Щодо вимог до відділення №31 Публічного акціонерного товариства [PERSON] «[PERSON] та кредит», то відповідно до ст.80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2). Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 16730, 70 доларів США, відсотки по вкладу у сумі 517, 27 доларів США. Суд визнає вказану суму доведеною та такою, що підлягає стягненню, оскільки іншого судом не встановлено. Відповідач належними доказами\~\~вказані суми не спростував.\~\~\~\~\~\~ У постанові ВСУ №6-39цс13 від 29 травня 2013 року зроблений правовий висновок про те, що у разі порушення Банком обов'язку повернути вклад і нараховані проценти з нього підлягають стягненню на користь вкладника окрім суми депозиту проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також\~\~3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Щодо стягнення на користь позивача з відповідача пені відповідно до ст. 10 ЗУ України «Про захист прав споживачів» та пункту 1.24 статті 1 "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" в сумі 30 617, 18 долара США, то суд приходить до висновку про відмову в позові в цій частині. Так, Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, а умови укладеного між сторонами договору банківського вкладу не передбачають стягнення пені у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Обов'язки сторін та відповідальність за їх невиконання повністю регулюються умовами договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, та нормами ЦК України, які регулюють зобов'язальні правовідносини. Додатково ці правовідносини та відповідальність в даному випадку ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не регулюються. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, позивачем, відповідно до статті 60 ЦПК України, не доведено, що банком встановлено розмір пені 3% за кожний день прострочення. Згідно з п. 14 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" при поданні позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим НБУ на день ухвалення рішення. У резолютивній частині розмір суми, що підлягає стягненню, вказується в гривнях. Судові витрати необхідно розподілити згідно ст.. 88 ЦПК України стягненням на користь позивача у повернення судових витрат: а саме витрат на правову допомогу у сумі 382,27 грн (пропорційно до задоволених позовних вимог, які складають 15,29 %). Враховуючи, що позивачем при подані позовної заяви до суду\~\~не було здійснено оплату судового збору, оскільки останній звільнений на підставі п.17 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial