Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати право [PERSON] на отримання відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору № 980-032-000231608 від 29.04.2016 р., а саме: за рахунком 26201515822902 в сумі 140 000,00 гривень та за рахунком № 26202515822901 в сумі 1 962,28 гривень, а всього загальну суму 141 962,28 грн. та зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення [PERSON] до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору № 980-032- 00231608 від 29.04.2016 р., а саме: за рахунком 26201515822902 в сумі 140 000,00 гривень та за рахунком № 26202515822901 в сумі 1 962,28 гривень, а всього загальну суму 141 962,28 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.04.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно- розрахунковий центр» було укладено договір № 980-032-000231608, тип договору Суперкапітал (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за яким сторона 2 прийняла від сторони 1 у власність суму коштів у розмірі 140\~000,00 гривень на строк не більше 364 днів. Згідно довідки про стану рахунку № 26201515822902 за період з 19.05.2016 року по 31.10.2016 року, наданої ПАТ «БАНК Михайлівський» 24.05.2017 року, 19 травня 2016 року ТОВ Інвестиційно- розрахунковий центр» зі свого рахунку 26509300055802, відкритому у ПАТ «Банк Михайлівський» на рахунок позивача - 26201515822902, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», здійснив перерахунок коштів у розмірі 140 000,00 гривень з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-032-000231608 від 29.04.2016 року (платіжне доручення № 7412820 від 29.04.2016 року), таким чином, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року відповідними платіжними дорученнями зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», ініціював переказ коштів на повернення позик позивачеві на підставі вищезазначеного договору. Крім того, згідно довідки про стану рахунку № 26202515822901 за період з 19.05.2016 року по 31.10.2016 року, наданої ПАТ «БАНК Михайлівський» 24.05.2017 року, 19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно- розрахунковий центр» зі свого рахунку 26509300055802, відкритому у ПАТ «Банк Михайлівський» на рахунок позивача - 26202515822901, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», здійснив перерахунок коштів у розмірі 1962,28 гривень з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-032-000231608 від 29.04.2016 року, таким чином, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року відповідними платіжними дорученнями зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», ініціював переказ коштів на повернення суми процентів позивачеві на підставі вищезазначеного договору. Позивач зазначає, що надані ним кошти для ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» через повіреного - ПАТ "Банк Михайлівський», а тому мав би бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами. Ухвалою суду від 05.01.2018 р. справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У встановлені законом строки відповідач відзив на позовну заяву не подав. У звязку з вищевикладеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що передбачено положеннями\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 29.04.2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в особі провідного фахівця із залучення клієнтів [PERSON] укладено Договір №980-032-000231608, тип договору «Суперкапітал (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за яким ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» прийняв від позивача у власність суму коштів у розмірі 140000, 00 гривень на строк не більше 364 дні. На виконання вказаного договору у ПАТ «Банк Михайлівський» було відкрито поточні рахунки №26202515822901 та №26201515822902, які використовувалися для поповнення та зняття готівкових коштів через касу банку, для безготівкових зарахувань та повернення коштів позивачу. Згідно довідки про стан рахунку позивача № 26202515822901 ПАТ «Банк Михайлівський», 19.05.2016 р. з банківського рахунку ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" позивачу було здійснено повернення коштів в сумі 1962,28 грн. Згідно витягу з особового рахунку позивача № 26201515822902 ПАТ «Банк Михайлівський», 19.05.2016 р. з банківського рахунку ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" позивачу було здійснено повернення коштів в сумі 140000,00 грн. Згідно рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.05.2016 № 812 було запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк Михайлівський». Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку з 13 липня 2016 року. Представник ПАТ «Банк Михайлівський» повідомила позивача, що кошти на загальну суму 140000,00 грн. були переведені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача, однак з підстав, передбачених ст.ст.215,\~216 ЦК України та п.п.7-9 ст. 38 Закону перекази коштів (транзакція) здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на вказану вище загальну суму є нікчемним ( а.с.40). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього\~Закону\~та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п. 4-6 ч. 4\~ст. 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно дост. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені ст. 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених ст. 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак. Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України». Згідно п. 3 ч. 2 ст. Закону вклад, це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; Вкладником, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Згідно п.15 Прикінцевих Положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних робіт» до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Підстави нікчемності правочинів неплатоспроможного банку перелічені в ч. 3 ст. 38 Закону. Згідно ч.ч. 1, 3ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та «Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті» (далі Інструкція), затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004р. відповідно до п.1.4 глави 1 якої розрахунковий документ, це документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. Згідно п. 1.9 глави 1 доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках. Аналогічне положення закріплене в п. 3.6. глави № Інструкції. Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів, це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. У відповідності до правових висновків, викладених у Постановах Верховного суду України від 19.08.2014 р. у справах № 3-47гс14, № 3-48, від 02.09.2014 у справі № 3-80гс14, від 09.09.2014 у справах № 3-45гс14, № 3-49гс14, від 21.10.2014 у справі № 3-147гс14 кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Відповідно до ч. 1ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що переказ коштів за своєю суттю не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, отже не може бути визнаний недійсним або нікчемним в порядку ст. 38 Закону України, оскільки Уповноважена особа Фонду не є стороною правочину, на виконання якого було здійснено переказ коштів. Крім того, слід зазначити, що згідно п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. З огляду на положення п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимоги про застосування наслідків нікчемності застосовуються виключно за рішенням суду. Відомості про заявлення таких вимог Банком, чи Уповноваженою особою Фонду відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Уповноваженої особи Фонду з приводу відмови у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є неправомірними, у звязку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved