Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

В листопаді 2014 р. ДПІ у Ріпкинському районі звернулось до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON], [PERSON], Редакції Ріпкинської районної газети «Життя Полісся» в якому, на підставі ст.ст. 3, 8, 22, 28, 32, 34, 36, 38, 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 23, 269, 271-273, 275-278, 280, 297, 299, ЦК України, ст.ст. 30, 31 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 3, 6, 18, 37, 41, 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», просило: - визнати недостовірною, такою, що порушує їх ділову репутацію, інформацію опубліковану у статті «[INFO]» поширеною відносно їх [INFO] газетою «Життя Полісся» [NUMBER] за 2014р.; - зобов'язати [PERSON], [PERSON], Редакцію Ріпкинської районної газети «Життя Полісся» спростувати інформацію, поширену ними [INFO] у газеті «Життя Полісся» [NUMBER], стаття «[INFO]», у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом публікації офіційного вибачення перед ними головного редактора газети «Життя Полісся» та авторів цієї статті про те, що ними поширена недостовірна інформація, така, що не відповідає дійсності та порушує їх ділову репутацію, не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили. В обґрунтування позову зазначили, що: - [INFO] у газеті «Життя Полісся» [NUMBER] була опублікована стаття «[INFO]», авторами, якої є [PERSON] та [PERSON], як депутати Ріпкинської районної ради; - у вказаній статті стверджується, що ДПІ у Ріпкинському районі «проводить незаконні перевірки», а також стверджується про те, що вони діють, як «невідомий злочинець і шахрай»; - станом на [INFO] відсутній будь-який вирок суду, яким притягнуто до кримінальної відповідальності працівників ДПІ у Ріпкинському районі, а тому звинувачення у «злочинах» та «шахрайстві» неправдиві; - постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09.10.2014 р. № 743/1227/14-п визнано [PERSON] винним у невиконанні законних вимог органів доходів і зборів, тобто підтверджено дійсність обставин за яких складено протокол про адміністративне правопорушення, а не з метою з «залякування» [PERSON], що свідчить про неправдивість даної частини статті; - ДПІ у Ріпкинському районі, як контролюючий орган в своїй діяльності керується виключно вимогами законодавства, зокрема ст. 41 ПК України та реалізовує державну податкову політику та державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового законодавства та не може бути засобом для образ та принижень про що йдеться в даній статті з використанням фрази: «А податкова і далі лютує!» - у [PERSON], [PERSON], Редакції Ріпкинської районної газети «Життя Полісся» відсутні підстави для звільнення їх від відповідальності за порушеннями законодавства України про друковані засоби масової інформації; - відомості наведенні та поширенні у статті щодо професійних якостей діяльності посадових осіб ДПІ у Ріпкинському районі є негативними, образливими, принизливими та такими, що не відповідають дійсності, що в цілому завдає непоправної шкоди їх діловій репутації, в тому числі, як структурного підрозділу органів Міндоходів. В судовому засіданні ДПІ у Ріпкинському районі Куліш Ю.А. підтримав позов з підстав, викладених у ньому. Додатково зазначив, ними оспорюється зміст всієї статті. Підтвердив, що в судовому порядку визнано протиправним та скасовано наказ ДПІ у Ріпкинському районі "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки СТОВ "Придніпров'є" № 188 від 26.09.2014 року. В той же час, в судовому порядку була доведена правомірність податкового повідомлення-рішення ДПІ у Ріпкинському районі від 17.09.2014 № 0001622200 щодо ПП «Ясна-Плюс». Наголосив на тому, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду було скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні їх позовних вимог до ФГ «Наша Ясна» про припинення юридичної особи. В той же час, СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області було закрито кримінальне провадження по ст. 364 КК України через відсутність в діях працівників ДПІ в Ріпкинському районі складу даного кримінального правопорушення. Вказав, що провадження у справі за поданням ДПІ у Ріпкинському районі до ТОВ «Придніпров'є» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту було закрито, оскільки неможливо вирішити вимоги заявника про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у порядку особливого провадження, встановленого ст.. 183-3 КАС України. В судовому засіданні представник Редакції Ріпкинської районної газети «Життя Полісся» Мальковець С.В. заперечувала проти задоволенні вимог до редакції газети, так як остання не завжди поділяє позицію авторів публікацій та, що за точність викладених фактів відповідають автори. Вказала, що [PERSON] та [PERSON] надали їм вказану статтю, як депутати Ріпкинської районної ради, як засновника газети. Вона не відповідала за зміст даної статті, так як на той момент головним редактором газети була [PERSON]., яка нині перебуває на лікарняному. [PERSON] та [PERSON] заперечили проти позову, просили в задоволенні позову відмовити, з наступних підстав: - вони є депутатами Ріпкинської районної ради, яка є одним із засновників Ріпкинської районної газети «Життя Полісся» та на договірній основі розмістили дану статтю; - до ДПІ у Ріпкинському районі в даній статті словосполучення «невідомий злочинець та шахрай» не застосовується; - підтвердженням надрукованої інформації щодо протиправних дій працівника ДПІ у Ріпкинському районі у здійсненні незаконної перевірки підтверджуються постановою Чернігівського окружного адміністративного суду, якою скасовано наказ ДПІ у Ріпкинському районі про проведення позапланової виїзної документальної перевірки СТОВ «Придніпров'я» № 188 від 26.09.2014 року, яка набрала законної сили; - автори статті жодним чином у своїй статті не піддають сумніву постанову Ріпкинського районного суду Чернігівській області від 09.10.2014 року у справі № 743/1277/14-п, згідно якої директора СТОВ «Придніпров'я» [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 статті 163-3 КУпАП, його не розголошують та не коментують його у своїй авторській статті взагалі під заголовком «[INFO]»; - в той же час мати можливість повноцінного захисту в суді [PERSON] не мав, як і залучити до участі в суді свого представника для захисту, з причини перебування на лікуванні; - щодо окремого речення статті «Підприємці! Будьте уважні! В районі діють невідомі злочинці та шахраї!», то воно взагалі не стосується органів ДПІ у Ріпкинському районі, бо є окремим реченням, літературним авторським зворотом, адресованого адресно до підприємців і стосується стану злочинності у Ріпкинському районі та кваліфікації злочинів до відповідних статей КК України; - в частині інформації наведеної в передостанньому та останньому абзаці вищезгаданої статті ствердження авторів статті, що стосується призупинення діяльності ФГ «Наша Ясна», незаконних дій працівників ДПІ у Ріпкинському районі, то воно підтверджено 22 жовтня 2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду, яким дії працівників ДПІ з цього приводу визнані, як незаконні; - щодо кваліфікації дій працівників ДПІ у Ріпкинському районі до окремих статей КК України, то відповідно за зверненням керівництва ФГ «Наша Ясна» до прокуратури Ріпкинськоґо району Чернігівської області СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області розпочато проведення досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України; - на підставі вищевикладеного є не вірним та не відповідає дійсності ствердження ДПІ у Ріпкинському районі про те, що вони у відповідності до Закону України «Про друковані засоби масової інформації» використали друкований засіб масової інформації для поширення недостовірної, неправдивої інформації; - у відповідності до Статуту районної газети «Життя Полісся» районний друкований засіб масової інформації є співвласністю Ріпкинської районної ради Чернігівської області. Порядок висвітлення матеріалів депутатів Ріпкинської районної ради передбачений в Договорі № 1 від 29.04.2011 року, який є діючим і відповідно він підписаний всіма трьома сторонами співвласників районної газети «Життя Полісся»; - у відповідності до підпункту 4 статті 11 Закону України від 11.07.2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад», вони інформували виборців про свою роботу, а саме надання юридичної допомоги фермерським господарствам Ріпкинського району та представляли їх інтереси в різних судах; - інформація викладена в статті Ріпкинської районної газети «Життя Полісся» [NUMBER] за 2014 рік під заголовком «[INFO]» не може бути визнана, як негативна та не достовірна. Вислухавши пояснення представника ДПІ у Ріпкинському районі Куліша Ю.А., представника Редакції Ріпкинської районної газети «Життя Полісся» Мальковець С.В., відповідачів [PERSON], [PERSON], показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що в Ріпкинській районній газеті «Життя Полісся» за п'ятницю [INFO] в номері [NUMBER] на сторінці 2 була опублікована стаття під назвою: «[INFO]». В кінці даної статті мається наступне посилання: «З повагою та на усну практичну юридичну допомогу в межах, депутатських обов'язків, [PERSON], депутат Ріпкинської районної, ради, кандидат юридичних наук, голова постійної комісії райради [PERSON], депутат Ріпкинської районної ради». Отже авторами даної статті є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], як депутати Ріпкинської районної ради Ріпкинського району. Відповідно до п.п. 4 ст. 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у виборчому окрузі депутат має право: доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з метою оприлюднення власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку встановленому відповідною радою. Слід зауважити, що на сторінці 8 даного номеру в правому нижньому кутку містяться зноски про те, що редакція даної газети не завжди поділяє позицію авторів публікацій та, що за точність викладених фактів відповідають автори. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Разом з тим, ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, зокрема повідомлення її в публічних виступах; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені); г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру. Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. При цьому, за розумінням даної норми, негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати, передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Враховуючи зміст позовних вимог, зважаючи на пояснення представника ДПІ у Ріпкинському районі Куліша Ю.А. про те, що вони вважають недостовірною не тільки назву статті, але увесь зміст статті, суд вважає за необхідне дати оцінку, як назві, так і змісту статті окремо розбивши їх на блоки. Даючи правову оцінку назві статті «[INFO]», суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи вона є фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В рішеннях у справах "Обершлік проти Австрії (№ 1)", "Праґер та Обершлік проти Австрії", "Хендісайд проти Сполученого Королівства", "Лінгенс проти Австрії", Європейський суд з прав людини: - вказав, що стаття 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані; - вказав, що при дотриманні умов § 2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на "інформацію" та "ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість; - вказав, що такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства"; - розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Враховуючи наведені вище розмежування фактів та оціночних суджень, які дані в національному законодавстві та в прецендетній практиці Європейського суду з прав людини, виходячи з аналізу даної статті: «[INFO]», авторами якої є [PERSON] та [PERSON], зважаючи на те, що використання таких висловів, як «репресивні органи» та «податкова лютує» не є образою, суд вважає, що вони є оціночними судженнями, які не містять фактичних даних, тобто критикою авторів статті та їх оцінкою дій ДПІ у Ріпкинському районі при проведенні перевірок сільгоспвиробників, а саме СТОВ "Придніпров'є", ПП «ЯСНА-ПЛЮС», ФГ «Наша Ясна», після зміни влади в Україні. На початку даної статті зазначено, що «ДПІ в Ріпкинському районі проводить незаконні позапланові перевірки сільгоспвироб\-ників. Про таке дізналися усі читачі соціальних та друкованих видань України. Таке рішення 21.10.2014 прийняв адміністративний окружний суд Чернігівської області, визнавши наказ податкової Ріпкинщини протиправним. А починалося все з наказу податкової 29.09.2014 року, який було пред'явлено начальником відділу податкового аудиту [PERSON] № 188 від 26.09.2014 року про проведення позапланової виїзної документальної перевірки на СТОВ «Придніпров'є» (до речі, керівником господарства є голова постійної комісії районної ради вже два скликання [PERSON].). У відповідності до ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи Міністерства до\-ходів та зборів України мають право почати документальну позапланову перевірку лише за наявності підстав. Підстави для проведення перевірки вказані не були. Керівник підприєм\-ства звернувся до депутата [PERSON] (голова лічильної, член бюджетної комісії районної ради) для захисту законних інтересів підприємства та звернув увагу на протиправність вищезгадуваного наказу. Усі намагання довідатись у перевіряючого правову підставу запланованої перевірки, в тому числі,

Outcome: dismissed