Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ" Дельта Банк" через невиконання нею умов кредитного договору, обгрунтовуючи наступним. В 2007 році 14 грудня між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0703/1207/71-351 згідно з умов даного договору банк надав кредитні кошти у розмірі 45\~000.00 дол. США з розрахунком 12.5% річних на строк до 14.12.2022 року. Між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 25.05.2012 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «Сведбанк» передав АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив АТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за кредитним договором № 0703/1207/71-351 іпотекодавець [PERSON] на підставі іпотечного договору № 0703/1207/71-351-Z-1 від 14.12.2007 року передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: Житловий будинок з господарчими будівлями розташований на земельній ділянці 3000 кв. які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область Томаківський район с. Володимирівка вул. 40 років Перемоги, буд. № 3. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 14.12.2007 року за реєстром № 2328. На підставі іпотечного договору № 0703/1207/71-351-Z-2 від 14.12.2007 року іпотекодавець [PERSON] передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: Земельну ділянку загальною площею 0.30 га, що розташована за адресою:с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області вул.. 40 років Перемоги № 3. Предмет іпотеки стане власністю іпотекодавця в майбутньому на підставі укладеного із гр. [PERSON] договору купівлі-продажу від 14.12.2007 року посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 14.12.2007 року за реєстром № 2327. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, про що неодноразову повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 580\~421,47 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом 537 88.49 грн; сума заборгованості за відсотками 42\~532.98 грн. В рахунок виконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 Законом України «Про іпотеку». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк», призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк», запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08.04.2015 № 71 "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р. включно. Представник позивача будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи черговий раз в судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву в якій просить слухати справу за її відсутності, за наявними матеріалами, що містяться в справі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Та повідомила суд про невиконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року по цивільній справі про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 537\~888,49 гривень станом на 28.11.2016 року не виконано ні в повному обсязі не частково. Відповідач будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання черговий раз не з'явилася. Проте надала до суду клопотання про відкладення судового розгляду у звязку з хворобою. Суд, враховуючи розумні строки розгляду справи, які передбачені ст. 157 ЦПК України та враховуючи, що представник відповідача [PERSON] на підставі довіреності від 23.03.2016 року [PERSON], котрий також будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, вважає необґрунтованим заяву відповідача про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні відповідач з представником заперечували позовні вимоги, зокрема тим, що ПАТ «Дельта Банк» неправомірно наполягає на позовних вимогах, оскільки вже рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року по цивільній справі стягнуто з [PERSON] як поручителя на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість в розмірі 537\~888,49 по даному кредитному договору. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.12.2007 р. між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0703/1207/71-351 згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 45000.00 дол. США з розрахунку 12.5 % річних за користування кредитом на строк до 14.12.2022 р. В частині надання кредитних коштів банк свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] на підставі договорів іпотеки № 0703/1207/71-351-Z-1 та № 0703/1207/71-351-Z-2 від 14/12/2007 р. передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями розташований на земельній ділянці 3000 кв.м. На цій земельній ділянці розташовані: житловий будинок цегловий (розміром жилої площі 41,7 кв.м. загальної площі 127,06 кв.м.) зазначений на плані літерою «А», гараж цегловий позначений на плані літ. «Б», сарай цегловий позначений на плані літ. «В», сарай цегловий позначений на плані літ. «БІ», вбиральня цеглова позначена на пяані літ. «Г», літній душ цегловий позначений на плані літ. «Д», коптильня цеглова позначена на плані літ. «Є», погріб цегловий позначений на плані літ. «Ж», споруди, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Томаківський район, с. Володимирівка, вул. 40 років Перемоги, буд.№3. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 14.12.2007 року за реєстром №2328. земельну ділянку загальною площею 0,30 га, що розташована за адресою: с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області вул. 40 років Перемоги №3. Предмет іпотеки стане власністю Іпотекодавця в майбутньому на підставі укладеного із гр. [PERSON] договору купівлі-продажу від 14.12.2007 року посвідченого [PERSON] нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області реєстровий номер 2327. Згідно із пунктом 12 договорів іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. 25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «Сведбанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Згідно зазначеного договору купівлі-продажу прав вимоги «Права вимоги означає всі права вимоги(як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) Продавця у якості кредитора до Позичальників за Кредитними договорами, окрім права продавця на договірне списання коштів з рахунків Позичальників, відкритих у продавця, а також всі права вимоги Продавця до осіб. які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі вимоги та засоби захисту прав. які доступні продавцю , щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обовязків за кредитними договорами та договорами забезпечення. На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового кредитора. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору від 26.08.2015 року, що зокрема підтверджується реєстром відправки № 27.08.2015/02. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 р. за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 580\~421.47 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 537\~888.49 грн.; сума заборгованості за відсотками 42\~532.98 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту. П. 2.3 кредитного договору № 0703/1207/71-351 від 14.12.2007р. при непогашенні заборгованості перед банком у строки, передбачені договором, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки та/або звернутися в суд. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року, яке набрало чинності 08.12.2015 року з [PERSON], поручителя [PERSON] за спірним кредитним договором, на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 0703/1207/71-351 від 14.12.2007 року. На час розгляду справи станом на 28.11.2016 року, згідно заяви представника позивача рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя ухваленого від 25.11.2015 року по цивільній справі № 334/8187/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 537\~888.49 гривень не виконано ні частково ні повністю. Відповідно до п. 9 Постанови № 5 від 30.03.2012 року Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»». Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк», запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08.04.2015 № 71 "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р. включно. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, одним із видів застави є іпотека застава нерухомого майна. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Згідно із ст. 590 ч.2 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині першій статті 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. При цьому згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-1219цс16 від 14.09.2016 р. аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). У справі, яка переглядається судами встановлено, що умови договору відповідач не виконував, кредит не погасив, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто банк має право на визнання права власності на предмет іпотеки, або на укладення від імені банку договору купівлі-продажу іпотечного майна. Відповідно до п. 12.3.1 кредитного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта субєкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом субєкта оціночної діяльності. Суд приходить до висновку, що в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 580\~421грн. 47 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 537\~888.49 грн., сума заборгованості за відсотками - 42\~532.98 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями розташований на земельній ділянці 3000 кв.м. На цій земельній ділянці розташовані: житловий будинок цегловий (розміром жилої площі 41,7 кв.м. загальної площі 127,06 кв.м.) зазначений на плані літерою «А», гараж цегловий позначений на плані літ. «Б», сарай цегловий позначений на плані літ. «В», сарай цегловий позначений на плані літ. «Б1», вбиральня цеглова позначена на пяані літ. «Г», літній душ цегловий позначений на плані літ. «Д», коптильня цеглова позначена на плані літ. «Є», погріб цегловий позначений на плані літ. «Ж», споруди, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Томаківський район, с. Володимирівка, вул. 40 років Перемоги, буд.№3. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 14.12.2007 року за реєстром №2328. земельну ділянку загальною площею 0,30 га, що розташована за адресою: с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області вул. 40 років Перемоги №3. Предмет іпотеки стане власністю Іпотекодавця в майбутньому на підставі укладеного із гр. [PERSON] договору купівлі-продажу від 14.12.2007 року посвідченого [PERSON] нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області реєстровий номер 2327. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 6090,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved