Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В листопаді 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), у якому зазначив, що 06.12.2007 року між банком та відповідачем укладено договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Посилаючись на те, що відповідач умов договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.10.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 19 482,79 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2927,73 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 12221,13 грн., заборгованості за пенею та комісією 2929,99 грн., а також штрафних санкцій: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 903,94 грн. - штрафу (процентна складова), яку просив стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Після оголошеної перерви у судове засідання не зявився, подав заяву про застосування строків позовної давності до вимог ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення заборгованості. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.12.2007 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою б/н до ПАТ КБ "Приватбанк" про надання йому кредиту, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши дану заяву відповідач погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, й погодився з тим, що зазначена заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку є договором про надання банківських послуг, укладеним з банком. Згідно п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з наявних матеріалів справи, використовуючи платіжну карту відповідач [PERSON] отримував в банку кредитні кошти, однак не повертав їх повному обсязі, внаслідок чого станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 19482,79 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 2927,73 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 12221,13 грн., пені та комісії 2929,99 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процента складова) 903,94 грн. Водночас, відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, з огляду на що, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж у сумі 2927,73 грн. відповідач здійснив - 30.11.2010 року (а.с. 4 зворот). З даним позовом до суду банк звернувся 28.11.2016 року. З наявної в матеріалах справи копії платіжної картки № 5457082918150865, вбачається, що термін її дії до 11/11 - тобто до листопада 2011 року. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою, кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З огляду на викладене, враховуючи, що термін дії кредиту закінчився у листопаді 2011 року, а отже, звертаючись до суду 28.11.2016 з порушенням строку позовної давності, позивач втратив право на стягнення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів (ст. 266 ЦК України), а тому суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed