Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В заяві вказувалось, що відповідно до укладеного договору № PLXRRС14420154 від 02.05.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 9900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказувалося в заяві, у порушення норм ст.ст.526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 22.07.2013 року має заборгованість - 92707,25 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5984,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 1268,50 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2949,54 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором - 77614,19 грн., а також штрафів відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина); 4390,82 грн. штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 92707,25 грн. за кредитним договором № PLXRRС14420154 від 02.05.2008 року та судові витрати : судовий збір у сумі 927,07 грн. В письмовій заяві до суду представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"прохав суд провести розгляд справи без участі представника позивача. В своїй заяві просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, а також просив суд залишити позов ПАТ КБ "Приватбанк" без розгляду. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково зі слідуючих підстав. Відповідно до укладеного договору № PLXRRС14420154 від 02.05.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 9900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З наявних у справі документів слідує, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання по договору спочатку виконував належним чином, а потім перестав вносити платежі для погашення кредиту і внаслідок цього станом на 22.07.2013 року позивач визначив йому загальну суму заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 92707,25 гривень, яка складається з наступного: з заборгованості за кредитом - 5984,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 1268,50 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2949,54 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором - 77614,19 грн., а також штрафів відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина); 4390,82 грн. штраф (процентна складова). Судом встановлено, що 02.05.2008 року [PERSON] підписав Заяву позичальника № PLXRRX01520195 на надання споживчого кредиту, в якій наявна вказівка на основні умови надання кредиту /а.с. 5/. У Заяві зазначена сума кредиту, строк погашення кредиту, відсоток за користування кредитом, сума щомісячної та одноразової винагороди (комісії), сума щомісячного обов'язкового платежу та інші умови. Крім того, у Заяві наявна вказівка на те, що позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Також наявна ще одна вказівка на те, що позичальник ознайомився і згоден з умовами кредитування, які були надані їй в письмовій формі, та згідна, що ця заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка""Стандарт"), тарифами складає між позичальником та Банком кредитно-заставний договір. Аналізуючи ці обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі належним чином був ознайомлений як із заявою позичальника, так і Умовами надання споживчого кредиту "розстрочка, стандарт", оскільки підтвердив ці свої дії своїм підписом у вказаній вище заяві позичальника. Згідно п. 1.5 Умов Заява Позичальника - це документ, який підписується позичальником та передається ним в Банк для укладення кредитно-заставного договору. Пунктом 4.2. Умов надання споживчого кредиту передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру, зазначеному у Тарифах та заяві позичальника, які сплачуються позичальником окремо понад зазначену в Заяві суми щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як свідчить ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання; 3) прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 91) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Фактичні обставини справи, наявні в матеріалах справи документи вказують на те, що укладений сторонами кредитний договір на підставі заяви позичальника № PLXRRС14420154 від 02.05.2008 року з ознайомленням відповідача при її складанні з Умовами надання кредиту відповідає загальним вимогам чинності правочину, при підписанні вказаної заяви позичальника всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, заява позичальника та Умови містять усі передбачені діючим законодавством відомості. Крім того, Умови надання споживчого кредиту не порушують співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляють заінтересовану особу того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки укладаючи кредитний договір, відповідач зобов'язувався повернути позивачу кредит, сплатити відсотки, комісію (одноразову та щомісячну) за користування кредитом. З цими умовами кредитного договору та настанням відповідальності у разі порушення умов повернення кредиту був ознайомлений та був згідний з ними відповідач [PERSON], підписавши особисто заяву позичальника на укладення кредитного договору. Проте належним чином не виконував умови договору, що призвело до заборгованості відповідача по сплаті кредиту. Згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, що відповідає положенням ст. 259 ЦК України, якою передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін з фіксуванням цієї домовленності у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Виходячи з того, що відповідач, підписавши заяву позичальника на одержання споживчого кредиту, погодився із Умовами надання кредиту, а одним із пунктів вказаних умов є вказівка на збільшення позовної давності по вимогам про стягненню кредиту, відсотків, винагороди, нейустойки до п'яти років, суд приходить до висновку, що таким чином між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] була укладена письмова домовленість про збільшення позовної давності з дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З матеріалів цивільної справи встановлено, що, встановлена договором, позовна давність - 5 років мала сплинути 02.05.2013 року. Але в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору відповідачем [PERSON] 15.05.2011 та 07.12.2012 року було здійснено проплату, а тому встановлена договором позовна давність - 5 років, була перервана та почалася заново з дня останьої проплати, тобто з 07.12.2012 року. Отже, суд не вбачає підстав для відмови позивачу у задоволенні вимог про стягнення заборгованості у зв'язку із закінченням строків позовної давності. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Визначаючи розмір завданих позивачу діями відповідача по неповерненню кредитних коштів збитків, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встанолено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюєються договором. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом, пені та фіксованої і процентної складової штрафу, суд не вбачає підстав для повного задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 77614,19 грн.- пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 1268,50 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2949,54 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; а також штрафу відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг 4390,82 грн. (процентна складова), з наступних підстав. Згідно ст. 5.3 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Проте, відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Суми неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченння виконання є не чим іншим як пенею. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Згідно п. 3.3.3 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником зобов'язань відповідно до договору банк на власний розсуд, має право: а) змінити умови договору -зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користуавння, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення; б) розірвати договір у судовому порядку; в) згідно ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами суд визнає скрутний матеріальний стан відповідача [PERSON], перебування на його утриманні трьох дітей, двоє з яких є неповнолітнми, дружини інваліда. Судом встановлено, що позивачем - ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача [PERSON] пеню в сумі 77614,19 грн., що значно перевищує суму заборгованості за кредитом - 5984,20 грн., а тому суд приходить до висновку, що суму пені слід зменшити до суми заборгованості за кредитом. Відмовляючи у стягненні з відповідача [PERSON] 1268,50 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2949,54 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; а також штрафу відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг 4390,82 грн. (процентна складова), суд також враховує скрутний матеріальний стан відповідача [PERSON], перебування на його утриманні трьох дітей, двоє з яких є неповнолітнми, дружини інваліда. Виходячи з викладеного в сукупності, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають наступні суми: - 5984,20 грн. заборгованості за кредитом; - 5984,20 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та 500 грн. штрафу, а всього: 12468 грн. 40 коп. З урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності у задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Приймаючи до уваги те, що позов підлягає частковому задоволенню, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме, 124 грн. 69 коп.

Outcome: partial