Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON] суму заборгованості в розмірі 28 967, 61грн. та сплачений судовий збір у розмірі 289, 68 грн., в зв`язку з тим, що між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 2.24136 від 25.10.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит на наступних умовах: - сума кредиту - 2 600,00 дол. США; - процентна ставка - 26% річних; - строк - 34 місяців. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем з тривалою затримкою у погашенні. На дату подачі позову, загальний строк прострочення погашення кредиту становить 1 177 днів на загальну суму 55 624,58 грн., з яких: - борг по капіталу - 883,18 дол. США; - борг по процентах - 739,19 дол. США; - пеня - 42 656,98 грн. За рішенням кредитного комітету банку відповідачу було зменшено розмір пені, яка підлягає стягненню за даним позовом, до 16 000,00 грн, тому позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 967,61 грн. В забезпечення виконання зобов»язань [PERSON], позивач та [PERSON] уклали договір поруки № 2.24136-ДП від 25.10.2007 року. 21.04.2010 року позивач, у зв»язку з виникненням заборгованості [PERSON], звернувся до поручителя з вимогою № 31/04/02 від 21.04.2010 року про виконання зобов»язання [PERSON] відповідно до умов поруки. Однак, ці вимоги АТ «ПроКредит Банк» не були виконані і погашення на підставі договору поруки не відбулося. Представник позивача у судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідачі у судове засідання не з"явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, надали суду письмові заперечення проти позову, якими просили у задовленні вимог Публічного акціонерного товариства "ПрКркдит Банк" відмовити у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за участю представника відповідача [PERSON] [PERSON]. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з тих підстав, що під час укладення кредитного договору з [PERSON], позивач не роз"яснив договірні ризики, договір в порушення вимог чинного законодавства укладений у валюті, у позовних вимогах значно перевищена сума пені та просила застосувати в цій частині позовну давність. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 2.24136 від 25.10.2007 року, відповідно до умов якого, [PERSON] було надано кредит на наступних умовах: - сума кредиту - 2600,00 дол. США; - процентна ставка - 26% річних; - строк - 34 місяців. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем з тривалою затримкою у погашенні. На дату подачі позову, загальний строк прострочення погашення кредиту становить 1 177 днів на загальну суму 55 624,58 грн., з яких: - борг по капіталу - 883,18 дол. США; - борг по процентах - 739,19 дол. США; - пеня - 42 656,98 грн. За рішенням кредитного комітету банку відповідачу було зменшено розмір пені, яка підлягає стягненню за даним позовом, до 16 000,00 грн, тому позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 967,61 грн. Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання зобов»язань [PERSON], позивач та відповідач [PERSON] уклали договір поруки № 2.24136-ДП від 25.10.2007 року. Позивач, у зв»язку з виникненням заборгованості [PERSON], звернувся до поручителя з вимогою № 31/04/02 від 21.04.2010 року про виконання зобов»язання відповідно до умов поруки. Однак, ці вимоги АТ «ПроКредит Банк» не були виконані і погашення на підставі договору поруки не відбулося. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У своїх запереченнях на позов відповідачі, а також представник відповідача у судовому засіданні просили застосувати позовну давність тривалістю в один рік до позовних вимог в частині стягнення суми пені, посилаючись, зокрема, за ст.ст. 256, 257 ЦК України. Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цього клопотання з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, крім всього іншого, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу). Частиною першою ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як вбачається із п.5.6 п.5 Прикінцевих положень договору №1 про внесення змін до Кредитного договору №2.24136 від 25 жовтня 2007 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством "ПроКредит Банк", до усіх вимог, що випливають з цього Договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність. Крім цього, представник відповідача у судовому засіданні посилалась на те, що кредитний договір в порушення вимог чинного законодавства укладений у валюті і при його укладенні позичальнику не були роз"яснені договірні ризики. Згідно зі статтею 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 Цивільного кодексу передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Національним банком України на виконання положень ст. 11 Декрету про валютне регулювання, ст. 44 Закону України «Про Національний банк України», прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року №483. Згідно з пунктом 1.5. цього Положення, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідач [PERSON] підписав кредитний договір, погодився з усіма його умовами, в тому числі і з валютою кредитування. З цих підстав заперечення представника відповідача суд вважає також необґрунтованими та безпідставними. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов»язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України відповідає перед кредитором солідарно із позичальником. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов"язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-яких з них окремо. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та не суперечать матеріалам справи, у зв"язку з чим, підлягають задовленню у повному обсязі. Судові витрати по справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved