Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

13 липня 2015 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,6339 га, яка розташована на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 26.03.2009 секретарем виконавчого комітету Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, яким заповіла все своє майно, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, сину [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, оскільки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки втрачені. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява позивача про проведення судового розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву за підписом сільського голови Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи у відсутність представника сільської ради. Позовні вимоги визнає повністю. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,6339 га, яка розташована на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 26.03.2009 секретарем виконавчого комітету Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, яким заповіла все своє майно, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, сину [PERSON] (а.с. 9). Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, оскільки звернувся до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець А.П. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 28 серпня 2002 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Олбинської сільської ради народних депутатів від 13.04.2001 було виготовлено та видано державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю площею 3,64 га в межах згідно з планом, розташованої на території Олбинської сільської ради, передану для товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13). Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт було втрачено, про що в пресі розміщено оголошення (а.с. 19). Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку, належну [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.08.2002, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 3,6339 га, в тому числі: рілля 2,9061 га, кадастровий номер [NUMBER], сіножать - 0,6826 га, кадастровий номер [NUMBER], пасовище - 0,0452 га, кадастровий номер [NUMBER], (а.с. 15, 16, 17). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved