Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з дійсною позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", де третя особа - Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису приватного нотаріусу, який було вчинено 16.11.2017 року та зареєстровано в реєстрі за №11446, таким що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що у листопаді 2018 року вона дізналася, коли за її місцем роботи надійшла постанова державного виконавця Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про звернення стягнення на заробітну плату боржника, що 16 листопада 2017 року приватними нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис про стягнення з неї, [PERSON] , на користь ПАТ «КБ «Приватбанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 125001,95грн. Стягнення здійснено за період з 09 грудня 2008 року по 31 травня 2017 року, тобто за період більше трьох років. З червня 2014 року , через терористичні дії на території Луганської області, вона переїхала до Харківської області та мешкає в [ADDRESS] . Постанову про відкриття виконачого провадження вона не отримувала. В обгрунтування поданого позову позивачка зазначає, що вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги, а також після сплинення встановлених строків. Разом із поданим позовом позивачка подала заяву про забезпечення позовних вимог шляхом зупинення стягнення. 21.03.2019р було Попаснянським районним судом було винесено Ухвалу про зупинення стягнення на підставі вищезазначеного оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса від 16 листопада 2017 року. Після подання позову, 28.03.2019р , позивачка уклала договір про надання професійної правничої допомоги з адвокатом ( отримано судом 02.05.2019р) 27.05.2019р від адвоката позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог , обгрунтована відомостями про стягнуті із позивачки суми за виконавчим провадженням станом на 11.04.2019р. Разом із заявою про збільшення позовних вимог, від адвоката позивачки надійшла заява про попередній розрахунок витрат на правничу допомогу із зазначенням орієнтованого розрахунку витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн., а також із зазначенням, що точний розмір понесених позивачем судових витрат на надання правничої допомоги позивач або предствника надасть до суду протягом п"яти днів після ухвалення рішення суду. За викладених обставин, в поданому позові, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачка просить: - визнати виконавчий напис приватного нотаріуса який було вчинено 16.11.2017 року та зареєстровано в реєстрі за №11446, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 125001,95грн. - таким що не підлягає виконанню - стягнути з ПАТ «КБ «Приватбанк» на її користь неправомірно перераховані грошові кошти у розмірі 6238,50 грн. та стягнути з ПАТ «КБ «Приватбанк». - стягнути судові витрати, а саме: витрати на оплату судового збору та витрати на оплату професійної правничої допомоги (без зазначення сум). На поданий позов з боку відповідача наданий відзив. У відзиві представник відповідача зазначив, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом були дотримані всі вимоги закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Банк на момент звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису надало всі передбачені законом документи. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Боржнику направлялась вимога про необхідність виконання зобовязань та було надано можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але боржник не висловив своєї незгоди. На поднай відзив представник (адвокат) позивача надав відповідь на відзив відповідача у якому зазначив, що відповідач по справі не спростував твердження позивача та аргументи стосовно суті позовних вимог. Виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності зобовязання. Згідно ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У порушення ст.88 ЗУ «Про нотаріат», виконавчий напис вчинено після спливі трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Третя особа - нотаріус надав суду копії документів, на підставі яких був вчинений оскаржувальний нотаріальний напис. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. До початку судового розгляду представник позивача надав заяву у заяві просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, у поданому відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позову та провести судовий розгляд справи без участі представника. Третя особа - приватний нотаріус Завалієв А.А. в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, своєїї позиції (пояснень) щодо поданого позову не висловлював. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 16.11.2017 року, на підставі ст. 34 ч.1п.19, ст.ст.87,88,89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у - безспірному - порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», про стягнення з [PERSON] , котра народилась [INFO] в місті Попасна Луганської області, місце проживання: [ADDRESS] , місце роботи - невідоме, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок №1Д, ідентифікаційний код юридичної особи:14360570, к/р [NUMBER] у УНБУ В Дніпропетровській області, МФО 305299, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 9 грудня 2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017, грошових коштів у сумі 125 001грн.95 коп. з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 456 грн. 32коп.; - заборгованості за відсоткамиу розмірі 104 155грн.06 коп.; - заборгованості з комісії та пені у розмірі 3 200грн.00 коп.; - заборгованості по штрафам ( фіксована частина) у розмірі 250грн.00 коп.; - заборгованості по штрафам ( відсоток від суми заборгованості) у розмірі 940грн.57 коп., стягнення здійснюється за період з 9 грудня 2008 року по 31 травня 2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800 грн.00 коп. Цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. У відповідності до постанови державного виконавця Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Селезньова А.Г. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника№55638874 від 13.11.2018р. постановлено стягнення на доходи боржника [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу у розмірі 126 801,95 грн. на підставі виконавчого напису №11466 виданого 16.11.2017р. Згідно листа Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від11.04.2019р., на примусовому виконанні у державного виконавця Селезньова А.Г. перебуває виконавче провадження за №55638874 по примусовому виконанню виконачого напису нотаріуса №11446 від 16.11.2017р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу у розмірі 126 801,95 грн. За даним виконавчим провадженням було здійснено перерахування суми заборгованості у розмірі 6 238,50грн. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №207/1587/16. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. 16.11.2017 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №11446, за яким стягнення здійснюється за період з 9 грудня 2008 року по 31 травня 2017 року. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином про відсутність спору стосовно заборгованості як такого між сторонами, яка підлягає стягненню за написом, до цього ж , вчинивши його поза межами трирічного строку, встановленого нормами ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Суд звертає увагу на те, що відповідачем до суду не надано жодного доказу вчинення виконавчого напису з дотриманням всіх вимог, передбачених законодавством. З огляду на зазначене, вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, а тому, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог. Також, враховуючи, що суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог щодо визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, то й вимога про стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" перерахованих коштів в сумі 6238,50 грн., як похідна вимога, також обрунтована., в зв"язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позов таким чином, відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним при поданні позову та при поданні заяви про збільшення позовних вимог - судові витрати у сумі 1825-60 грн. (1057-20 + 768-40). Щодо вимог позивача про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги , суд зазначає, що з боку предствника позивача була надана заява тільки про орієнтований розрахунок витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн. ( але ця сума не визначена позивачем для стягнення) та зазначив, що докази про розмір витрат понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу сторона позивача буде надавати піспля ухваленя рішення, тому в цій частині позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial