Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

04 липня 2016 року АТ «Банк Фінанси та Кредит» звернулось до суду із позовом в якому просить, із урахуванням заяви про зміну предмету позову, звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 18.07.2007 року на квартиру [ADDRESS], загальною площею 45 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., що належить відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18 липня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В. за реєстровим номером 1240, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною визначеною у п. 5 іпотечного договору, реєстровий номер 1245 від 18.07.2007 року у розмірі 636 300,00 грн., в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 10-07-И/15 від 18.07.2007 рокуперед АТ «Банк Фінанси та Кредит» у розмірі 94 897,27 доларів США та 510 066,89 грн., з яких: 88 427,54 долари США - заборгованість по тілу кредиту, 6 469,73 долари США - заборгованість зі сплати відсотків, 6 891,73 грн. - заборгованість по комісії, 503 175,73 грн. - заборгованість зі сплати пені. Атакож стягнути понесені судові витрати. Мотивуючи вимоги тим, що 18 липня 2007 року між ТОВ «Банк Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10-07-И/15, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 119 700,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 10,8 % річних, для придбання квартири [ADDRESS]. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 липня 2007 року між сторонами укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В. за реєстровим номером 1244. За умовами договору іпотеки, предметом іпотеки виступає нерухоме майно - квартира [ADDRESS], яка складається з двох кімнат загальною площею 45 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником зобов'язань по кредитному договору станом на 14 серпня 2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк Фінанси та Кредит» складає 94 897,27 доларів США та 510 066,89 грн. і включає в себе заборгованість по тілу кредиту в розмірі 88 427, 54 доларів США, заборгованість по відсотках - 6469,73 долари США, заборгованість по комісії - 6 891,73 грн., а також пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії - 503 175,73 грн. Враховуючи, що п. 5 Іпотечного договору визначено погоджену сторонами вартість предмету іпотеки у сумі 636 300 грн., яка станом на сьогоднішній день, на думку позивача, є актуальною, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач просить про захист його прав і інтересів у обраний спосіб. У судовому засіданні представник позивача Золотаревська О.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явились повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на позовні вимоги та клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із черговою зайнятістю у іншому судовому розгляді. Як убачається зі змісту наданих до суду заперечень, відповідач просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач не використав позасудовий механізм врегулювання вказаного спору. Питання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань може бути вирішено сторонами шляхом звернення до органів реєстрації речових прав на нерухоме майно та на підставі іпотечного договору здійснити реєстрацію права власності на предмет іпотеки, що не було дотримано позивачем. Крім того, відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» за рішенням суду предмет іпотеки підлягає реалізації шляхом проведення процедури прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд неповноважний вирішувати дане питання таким способом, оскільки у договорі іпотеки, укладеному між сторонами спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду не вказаний. З огляду на означене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи повторну неявку у судове засідання без поважних відповідача та його представника повідомлених належних чином, подання відповідачем письмових заперечень проти позову, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та його представника на підставі ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між ТОВ «Банк Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Кредитний договір №10-07-И/15, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 119 700,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 10,8 % річних. Кредитні ресурси отримані позивальником для придбання квартири [ADDRESS]. Позивальник зобов'язався здійснювати погашення заборгованості щомісячно ануїтетними платежами у розмірі 1234,52 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 17 червня 2027 року (а.с. 13-17). У рахунок забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 18 липня 2007 року між сторонами укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В. за реєстровим номером 1244, за умовами якого, предметом іпотеки виступає нерухоме майно іпотекодавця, а саме: - квартира [ADDRESS], яка складається з двох кімнат загальною площею 45 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м. (а.с. 21-24). Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Відутою О.В. за реєстровим номером 1242 (а.с. 25-26). Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" поняття іпотеки визначається як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду. Факт виплати ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» коштів [PERSON] за вказаним договором кредиту у сумі 119 700,00 доларів США підтверджується відповідною квитанцією від 18.07.2007 року (а.с.12). Таким чином, позивач виконав умови кредитного договору. Проте, як убачається із розрахунку заборгованості, відповідач здійснював свої зобов»язання не належним чином, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість станом на 14.08.2015 року у розмірі 94 897,27 доларів США та 510 066,89 грн., з яких: 88 427,54 долари США - заборгованість по тілу кредиту, 6 469,73 долари США - заборгованість зі сплати відсотків, 6 891,73 грн. - заборгованість по комісії, 503 175,73 грн. - заборгованість зі сплати пені. За нормами ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Під час судового розгляду судом з'ясовувалось чи направлялась на адресу відповідача вимога про усунення порушення кредитних зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Проте, представник позивача в порушення вимог ст. ст. 78, 81 ЦПК України, не надала суду доказів того, що АТ «Банк Фінанси та Кредит» на адресу [PERSON] були направлені вимоги про усунення порушення кредитних зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги або доказів того, що виникли обставини під час яких можливе знищення, пошкодження чи втрата предмета іпотеки та пояснила, що вказані обставини їй не відомі. При вирішенні даного спору суд також враховує, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року. Відповідно до ст.1 вищевказаного Закону визначено, що протягом його дії: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. метрів для квартири та 160 кв. метрів для житлового будинку. Даним вимогам щодо нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки, і надано як забезпечення кредиту в іноземній валюті, відповідає квартира [ADDRESS], оскільки її площа не перевищує 140 кв. м. (загальна площа квартири, що є предметом іпотеки, - 45 кв.м.). Дані щодо наявності у відповідача іншого нерухомого житлового майна в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Крім того, суд враховує, що позивач просить в рахунок погашення [PERSON] заборгованості перед позивачем у розмірі 94 897,27 доларів США та 510 066,89 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки- квартиру [ADDRESS], яка складається з двох кімнат загальною площею 45 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за ціною 636 300,00 грн., яка була погоджена сторонами у 2007 році. При цьому, у п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). Враховуючи викладене, розглядаючи заяву в межах заявлених позовних вимог, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд не убачає правових підстав для задоволення вимог Акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №10-07-И/15 від 18.07.2007 року, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за ціною 636 300,00 грн. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed