Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача 1136 грн., які безпідставно були списані з його карткового рахунку, і на відшкодування моральної шкоди - 1000000 гривень. В ході розгляду справи позивач свої вимоги збільшив та просив стягнути з відповідача на його користь ще 10268 гривень 17 копійок. Майнової шкоди. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 22.11.2005 року він є споживачем фінансових послуг ПАТ КБ "ПриватБанк". Працівники відповідача, скориставшись його персональними даними, оформили на його ім"я дві кредитні картки, одна з яких за №4627085038776541. Вказану кредитну картку він не отримував. Проте, починаючи з 14.09.2007 року на його адресу почали надходити претензії з вимогою погашення заборгованості по кредиту перед ПАТ КБ "ПриватБанк" по цій кредитній картці. Він неодноразово звертався до [PERSON] із заявами та повідомляв, що\~ кредитною карткою за вказаним номером не користувався та ніяких коштів не отримував. На свої звернення отримував лише формальні відписки.\~\~30.12.2013року з його діючої картки №5168757243100130 на погашення неіснуючої заборгованості були безпідставно списані [PERSON] кошти в сумі 1136 гривень. 09.01.2014 року він в черговий раз звернувся до директора Житомирського\~\~РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" з письмовою вимогою повернути кошти та припинити безпідставне переслідування з приводу неіснуючого боргу. Підтвердженням його непричетності до використання кредитної картки №4627085038776541 є вирок в кримінальній справі за фактом вчинення злочину працівником ПАТ КБ "Приватбанк" [PERSON] Порушення з боку відповідача моральних, етичних та законодавчих норм по відношенню до нього призвело до різкого зниження реалізації його можливостей і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, поставило під загрозу можливість здійснення трудової діяльності, реалізації професійних здібностей та спричинило низку інших негативних наслідків морального характеру, у зв"язку з чим він поніс значні матеріальні та моральні збитки. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна йому в результаті протиправних дій відповідача полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких зазнали він та члени його родини. Розмір моральної шкоди оцінений ним в сумі 1000000 гривень, визначений із врахуванням характеру та обсягу фізичних, душевних та психічних страждань, втрат немайнового характеру, їх тривалості і можливості відновлення попереднього стану. Крім того зазначав, що 26.10.2014 року Коростенським міськрайонним судом ухвалено рішення за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк", яким стягнуто з нього на користь банку 10024 гривні 57 копійок заборгованості за кредитним договором та 243 гривні 60 копійок судових витрат, хоча ніякого боргу по кредиту у нього немає. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь [PERSON] 3000 гривень заподіяної моральної шкоди. Цим же рішенням стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. В решті вимог відмовлено. У поданій апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, формальність судового рішення, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційних скаргах, суд вважає, що скарга ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає, а скарга [PERSON]- підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Вироком Коростенського міськрайонного суду від 25 червня 2008 року визнано винною працівника ПАТ КБ »Приватбанк» [PERSON] за ст.ст.366 ч.1, 191 ч.3 КК України у службовому підробленні, а саме, у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей і у складанні завідомо неправдивих документів, а також у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм посадовим становищем, вчиненим повторно. Зокрема, встановлено, що у квітні 2006 року без згоди клієнта банку [PERSON] [PERSON] активувала на його ім»я пластикову картку №4405885030554643 з кредитним лімітом 4000 грн., привласнила цю картку з метою зняття з неї коштів. Попередньо [PERSON] аналогічним шляхом заволоділа кредитною карткою на ім»я [PERSON] за №4627085031776541 (а.с.192-194). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК обставини, встановлені вироком суду, що набрав законної сили, не підлягають додатковому доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок неправомірних дій працівника банку протягом 2007-2014 років Банк неодноразово направляв позивачеві вимоги про сплату фактично неіснуючої заборгованості за кредитом (а.с.28-31,33-38). У зв»язку з цим останній змушений був доводити свою непричетність до кредиту шляхом направлення численних заяв. З метою примусити позивача сплатити неіснуючий борг, [PERSON] навіть було направлено копію фіктивного судового рішення без зазначення дати його постановлення про начебто стягнення з нього заборгованості за кредитом в примусовому порядку (а.с.32). 30 грудня 2013 року з діючої картки позивача [PERSON] були списані кошти на погашення заборгованості, які повернуті лише у березні 2015 року. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував що відповідно до роз"яснень, які викладені у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За наведених обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про заподіяння позивачеві моральної шкоди, оскільки він переживав та змушений був докладати додаткові зусилля для доведення своєї непричетності до кредитної заборгованості. Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи, ситуація, яка склалася, була психотравмуючою для [PERSON], та стягнення неіснуючої заборгованості по кредиту було обставиною, що заподіяло останньому моральну шкоду та дійсно мав місце причинний зв»язок між вказаною обставиною і заподіянням моральної шкоди (а.с.234-239). Із врахуванням положень ч.1 ст.1172 ЦК та роз»ясень, викладених в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов»язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах… Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд не в повній мірі врахував тривалість вимушених змін в житті позивача, зухвалість та явну неправомірність дій працівників [PERSON], що виразились у залякуванні позивача шляхом направлення підробного тексту судового рішення, списанні коштів, поданні позову та у тривалому вимаганні сплатити неіснуючий борг навіть після вироку суду, яким встановлено вину працівника [PERSON] у привласненні кредитних коштів. При цьому безпідставними є доводи відповідача в тій частині, що невинуватість позивача була встановлена та стала відома банку після проведення службової перевірки у 2015 році. Такі доводи спростовуються вироком суду, із змісту якого вбачається, що представник [PERSON] був присутній в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи ще у червні 2008 року. Проведеною під час апеляційного розгляду справи судово-психологічною експертизою визначено можливий розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної [PERSON], із врахуванням глибини його страждань, в розмірі 144 мінімальних заробітних плат, що становить 208800 грн.(144х1450). Висновки експерта відповідачем не спростовані. Із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, апеляційний суд приходить до висновку, що саме визначений експертом розмір відшкодування буде достатнім для відновлення порушеного права позивача. У зв»язку з наведеним та відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення суду в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди підлягає зміні. Разом з тим, вирішуючи спір в частині вимог про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції із посиланням на ст.ст.22,1166 ЦК дійшов обґрунтованого висновку,що підстав для задоволення позову в цій частині вимог немає, оскільки не доведено факт завдання такої шкоди. Рішення суду в цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Outcome: approved