Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звільнення її від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах, станом на 01 березня 2015 року в сумі 9257,28 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року з неї було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2014 року і до повноліття дитини. З 01 листопада 2015 року дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Розпорядженням Красноградської рйонної державної адміністрації Харківської області від 09 листопада 2015 року № 453 визнчено місце проживання неповнолітньої [PERSON] Крістіни разом з матір"ю, [PERSON] Крім того, за час перебування дитини в Красноградському реабілітаційному центрі для дітей, позивач надавала кошти на утримання доньки, хоча кошти за рішенням суду не сплачувала, але добровільно відмовитися від стягнення з неї аліментів [PERSON] не бажає. Позивач під час розгляду справи вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. [PERSON] пояснила, що дитина за власним бажанням проживає з нею з листопада 2015 року. Аліменти за рішенням суду вона не сплачувал, що призвело до виникнення заборгованості, але постійно надавала кошти та купувала необхідні речі для своєї доньки Крістіни. Позивач, посилаючись на ч.4 ст.223 ЦПК України, ч.1 ст.273, ч.2 ст.197 СК України просила задовольнити її уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] залишив судове засідання до його фактичного початку, долучив до матеріалів справи письмові заяви та документи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 27.01.2015 року позовна заява [PERSON] була задоволена. Стягнуто на його користь з [PERSON] аліменти на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2014 року і до повноліття дитини. При винесенні зазначеного рішення судом було враховано, що донька проживала з батьком. Оскільки [PERSON] не сплачувала аліменти, утворилася заборгованість в розмірі 9257,28 грн. станом на 01 березня 2016 року, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам Красноградського ВДВС від 12 березня 2016 року за №2671. З листопада 2015 року дитина проживає з матір"ю і з того часу перебуває на її утриманні, що підтверджується поясненнями [PERSON], довідкою Наталинської сільської ради про склад сім"ї від 23 березня 2016 року. За розпорядженням Красноградської РДА від 09 листопада 2015 року № 453 визнчено місце проживання неповнолітньої [PERSON] Крістіни разом з матір"ю [PERSON] в с.Наталине Красноградського району. Відповідно до ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. На підставі ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Неповнолітня [PERSON], [INFO], перейшла жити до своєї матері-позивача у справі, що встановлено з матеріалів справи, пояснень в судовому засіданні [PERSON] Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частина 4 ст.223 ЦПК України передбачає, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, оскільки [PERSON] з листопада 2015 року проживає з матір"ю, то змінилися матеріальне та сімейне положення неповнолітньої та її матері, зобов'язаної рішенням суду від 27 січня 2015 року сплачувати аліменти на користь [PERSON] на доньку [PERSON], [INFO]. Враховуючи і те, що аліменти на утримання дитини мають використовуватися за цільовим призначенням, суд приходить до висновку, що відпали підстави для одержання батьком аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Ця норма встановлює, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22). Позивач вказує про наявність інших обставин, що мають істотне значення для правової можливості звільнення її від сплати заборгованості по аліментам. Під іншими обставинами розуміє той факт, що донька [PERSON] з листопада 2015 року і по теперішній час проживає з нею та перебуває на її утриманні. У [PERSON] відсутня будь-яка тяжка хвороба, а заборгованість по аліментах виникла лише на підставі ухилення від їх сплати. Об"єктивних причин, які б перешкоджали позивачу своєчасно сплачувати аліменти судом не встановлено, а тому підстави для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості відсутні. В ч.1,ч.2 ст.60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Вирішуючи питання судових витрат, суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 275,60 грн. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 28 березня 2016 року відстрочено позивачу сплату судового збору в сумі 551,20 грн. до ухвалення судового рішення по справі. Таким чином, несплачений судовий збір в розмірі 275,60 грн., внаслідок часткового задоволення позову, підлягає стягненню на користь держави з позивача [PERSON], згідно з вимогами ч.2 ст.82, ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial