Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ "Приват Банк" , про захист прав споживачів , визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії. Свій позов позивачка мотивувала тим, що у неї у відділеннях ПАТ КБ "ПриватБанк" відкриті два поточні/карткові рахунки. Так поточний/картковий рахунок «Зарплатний», на який в рамкам укладеного з роботодавцем позивача [PERSON] стоматологічною поліклінікою зарплатного проекту зараховується заробітна плата та поточний/ картковий рахунок «Пенсійний» для отримання відповідно пенсії. Станом на день звернення до суду з даним позовом та наданих виписок завірених відповідачем обліковуються кошти , Зокрема на Зарплатному заробітна плата на суму 4\~425,31 грн. та Пенсійний на суму 1\~420,70 грн. З січня 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк без причинно заблокував рахунки [PERSON]І і не здійснює виплату на вимогу Позивача, щодо видачі вище зазначених коштів, чим порушує її права та законні інтереси. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд такий задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши позицію учасників прцесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу , суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Так, в судовом узапсіданні встановлено , що [PERSON]І у відділеннях ПАТ КБ "ПриватБанк" відкриті два поточні/карткові рахунки. Так поточний/картковий рахунок «Зарплатний», на який в рамкам укладеного з роботодавцем позивача [PERSON] стоматологічною поліклінікою зарплатного проекту зараховується заробітна плата та поточний/ картковий рахунок «Пенсійний» для отримання відповідно пенсії. Станом на день звернення до суду з даним позовом та наданих виписок завірених відповідачем обліковуються кошти , Зокрема на Зарплатному заробітна плата на суму 4\~425,31 грн. та Пенсійний на суму 1\~420,70 грн. З січня 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк без причинно заблокував рахунки [PERSON]І і не здійснює виплату на вимогу Позивача, щодо видачі вище зазначених коштів. Як наслідок позивач звернувся до суду з позовом про стягнення даних коштів в примусовому порядку справа № 308/5060/15-ц. В задоволені даного позову позивачу було відмовлено. Основними мотивами відмови було обрання неналежного способу захисту порушених прав (зокрема належним способом захисту порушених прав є зобовязання здійснити виплату коштів) та факточно відсутність доказів, що Відповідач чинить перешкоди у видачі коштів. Крім цього судовими рішеннями в даній справі було встановлено, що відповідач не чинить перешкоди позивачу у видачі коштів з його поточних рахунків та відсутністю причинно-наслідкового звязку між нарахованою Відповідачем заборгованістю яка обліковується на рахунку 2909. [PERSON]І 04.07.2016р. звернулась до відповідача з заявою про закриття рахунків та видачу коштів з посиланням на нормативне обґрунтування своєї вимоги. Відповідно до п..20.1. Постанови Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12.11.2003р. № 492 поточні рахунки клієнтів банків закриваються зокрема на підставі заяви клієнта. Відповідно до вимог п. 20.6. зазначеної інструкції у день закриття поточного рахунку банк зобовязаний видати клієнту довідку про закриття рахунку та здійснити видачу коштів. З змістом ст.ст. 1074, 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджатися рахунком за рішенням суду у випадках встановлених законом. Однак Відповідач [PERSON] № 20.1.0.0.0/7-20160711/4546 від 19.07.2016р. категорично відмовив Позивачу, як у виплаті коштів, так і в закритті поточних рахунків. Основна мотивація відмови, що у [PERSON]І наявна дебіторська заборгованість, яка обліковується на рахунку 2909 і до її погашення коштів позивач не отримає. Разом з тим, судом встановлено , що представником відповідача не додано до своїх заперечень та не надано суду в судовому засіданні будь- яких документів на підставі яких розрахована заборгованість, яка сума, за який період, відстуні Рішення судів яке б дозволяло обмежувати права [PERSON]І , щодо вільного розпорядження власними коштами (Зарплатою, і Пенсією), адже законодавство чітко регулює як порядок так і визначені підстави для обмеження прав Позивача на вільне розпорядження власними коштами. \~\~\~\~Статтею 1074 ЦК України\~встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до п. 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Отже підсумовуючи вище наведене законодавство, яке регулює спірні правовідносини, жодної з правових підстав у ПАТ КБ Приватбанк на обмеження права [PERSON]І , як споживача банківських послу відсутні, а посилання останнього на умови і правила надання банківських послуг розміщених на офіційних сайтах Відповідача такими бути не можуть. Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається\~ як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами\~ є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для\~ вирішення справи. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового\~ розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в\~ тому\~ судовому\~ засіданні,\~\~ в\~\~ якому\~\~ ухвалюється\~\~ рішення. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст.ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також надання оцінки всім доводам сторін у справі, що також є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Проголошене ст. 55 Конституції України право громадян на судовий захист в цивільному судочинстві реалізується у відповідності до норм ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім цього ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Отже за змістом наведених норм права зобовязання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових кошів на умовах та в порядку встановлених договором та законом відмова банку у повернені грошових коштів з поточного рахунку позивача суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 41 Конституції України, ст 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1068 ЦК України та умов укладеного між сторонами договору. Зі змісту ч.2 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Окрім наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно Конституції України ст. 43. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.46. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, виходячи з вимог , які закладені в Нормативному акті , який має найвищу юридичну силу , суд з метою запобігання порушення прав та охоронювальних законом інтересів громадянина, зокрема на отримання заробітної плати та пенсії, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з рахунків коштів та закриття таких у ПАТ КБ ПриватБанк.

Outcome: approved