Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У кінцевій редакції свого позову проти ВДВС та інших Банк просить поновити строк на оскарження прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - двох земельних ділянок площею по 0,1469 га кожна, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Визнати ці торги такими, що не відбулися, а наслідки торгів, оформлені протоколами від 19.10.2012 - недійсними,скасувати протоколи про проведення торгів від 19.10.2012, скасувати акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 30.10.2012, виданого на підставі Протоколу проведення аукціону з реалізації нерухомого майна від 21.08.2012 стягнути судові витрати. Вимоги, з посиланням на "Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна "(далі - Тимчасове положення…") мотивовані наявністю численних порушень процедури проведення торгів, у тому числі несплатою переможцем торгів належної суми за придбане майно, порушенням встановленого порядку оплати, оскільки при складання протоколів Підприємство безпідставно знизило суму коштів, яку повинна була сплатити [PERSON], неправильно проведена оплата винагороди, а також невиконанням вимог закону щодо змісту повідомлень про продаж майна, продажем земельної ділянки окремо від житлового будинку, що розташований на ній, проведенням торгів філією, без наявних на це повноважень. Треті особи [PERSON] і [PERSON], звернулися із зустрічним позовом про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, скасування результатів з реалізації житлового будинку та спірних земельних ділянок, оформлених протоколами від 19.10.2012 зі скасуванням цих протоколів, скасування акту державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки від 30.10.2012, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна [PERSON] з прилюдних торгів, повернути позивачу у власність земельну ділянку, відновивши реєстрацію її права власності на них. Позов обґрунтовано невідповідністю прилюдних торгів та їх оформлення ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.177,183,188 ЦК України, ст.43 ЗУ "Про іпотеку", ст.ст.62,63 ЗУ "Про виконавче провадження" при реалізації з торгів будинку і земельних ділянок окремо від житлового будинку та іншими порушеннями з боку ВДВС та Підприємства, як -от: не надсилання акту про реалізацію майна іпотекодержателю та іпотекодавцю, неналежне повідомлення про проведення торгів тощо. Представники первісного та зустрічного позовів та позивачі підтримали свої вимоги. Представник ВДВС твердив, що дії державного виконавця з приводу примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з [PERSON] заборгованості, шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, цілком відповідають вимогам ст.ст.58, 63 ЗУ "Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5 (далі - Інструкція). У законній спосіб було проведено опис та арешт майна, його експертна оцінка та переоцінка і передано для реалізації спеціалізованому Підприємству, як переможцю за конкурсом, з яким якими ВДВС укладений договір. Підприємство організовувало і провело торги. Зауважила, що неправомірність дій ВДВС сторонами у встановлені строки та за правилами адміністративного судочинства не доведено, ВДВС не є належним відповідачем у справі. Позивачами не доведено наявність поважних причин для поновлення пропущеного строку. Просила відмовити у задоволенні позову. На думку представника Підприємства порушень вимог закону, прав Банку та боржників при організації та проведенні торгів, які призначалися неодноразово 14.09.2012 і 19.10.2012 не було. Торги проводилися у відповідності до Тимчасового положення. Земельні ділянки, які були передані в іпотеку для забезпечення боргових зобов'язань могли бути реалізовані окремо від житлового будинку. Стверджувала, що зустрічними позивачами обраний не передбачений ст.16 ЦК України спосіб захисту. [PERSON], повідомлялася у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, до суду не з'являлася без зазначення причин. Суд визнав неявку останньої неповажною. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу у межах заявлених вимог на засадах змагальності й диспозитивності. Зважаючи на розгляд спорів між цими ж сторонами в і інших судах, суд поновляє строк для захисту прав в суді. Предметом позову є як визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації арештованого майна ( так і визнання їх такими, що не відбулися) у межах відкритого 17.02.2012 виконавчого провадження ВП № 31290366 на підставі виконавчого напису, вчиненого 09. 02. 2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 43. За цим написом звернуто стягнення на житловий будинок літера А (загальною площею 76,1 кв. м.) з надвірними будівлями в [ADDRESS] та дві земельні ділянки за цією ж адресою площею по 0,1469 га кожна з кадастровими номерами 1822082500:02:001:0598 та 1822082500:02:001:0029, цільове призначення яких є обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, власниками яких є [PERSON] і [PERSON] За рахунок отриманих від реалізації наведеного нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги Банку по погашенню боргу на загальну суму 1 239 531, 13 грн. Цей напис є чинним. 18.04.2012 державним виконавцем ВДВС описано і накладено арешт на зазначене у напису нерухомо майно(т.2 а.с.44-45). У відповідності до Інструкції, за заявкою ВДВС головним управлінням юстиції проведений конкурс щодо реалізації арештованого майна, переможцем якого визначено Підприємство. Наведені обставини визнані сторонами та встановлені судовим рішенням від 10.04.2013, а тому звільнені від доказування (ч.ч.1,3 ст.61 ЦПК України) (т.1 а.с.19-30, 81). На підставі договорів від 21.08.2012 за №№14/527/12/1-1, 14/528/12/1-1, 14/529/12/1-1, укладеними між ВДВС і Підприємством (за довіреністю в особі філії) остання надало послуги по реалізації іпотечного майна(т.1 а.с.84-87). Твердження Банку, що проведення торгів філією є порушенням п.п.4.14,4.15 Тимчасового положення не відповідає ст.ст. 237, 238, 244 ЦК України. Згідно із експертною оцінкою двох спірних земельних ділянок, виконаною суб'єктом підприємницької діяльності на підставі постанови та укладеного договору їх первісна вартість складала 248500 грн. - по 124 250 грн. кожна ( без врахування ПДВ)(т.1 а.с.85). У відповідності до ст. 58 ЗУ "Про виконавче провадження" сторони були повідомлені про оцінку арештованого майна. У разі не згодні із визначеною вартістю, сторони мають право подати свої заперечення державному виконавцю у 10 - денний строк з дня надходження повідомлення. Банк та зустрічні позивачі заперечень з цього приводу не подавали. Сторонам повідомлялося про проведення торгів 14.09.2012, о 09 -год. в м. Житомирі, по вул. Рильського 9(т.1 а.с.92-95). На виконання вимог, передбачених пунктами 3.5, 3.6. Тимчасового положення Підприємство в серпні 2012, у порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 N 43/5 на відповідному веб - сайті та в засобах масової інформації також надало інформацію за обов'язковим змістом про реалізацію спірного майна ( т.1 а.с.87-91). З причин відсутності покупців торги 14.09.2012 не відбулися. У разі якщо майно не було продано - причин відсутності попиту, воно підлягає уцінці державним виконавцем відповідно до чинного законодавства, яка проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення строку реалізації майна на комісійних умовах. Про проведення уцінки майна державним виконавцем складається акт, у якому зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, вартість майна, за якою воно передавалося на реалізацію, вартість майна після уцінки (п.4.5.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень"). ВДВС провело переоцінку арештованого майна, вартість спірних земельних ділянок знизилася до 93 187 грн. 50 коп. (т.1 а.с.99). Сторони були повідомлені як про уцінку майна так і про проведення повторних торгів у належному порядку (т.1 а.с. 100-109). Суд вважає безпідставними твердження Банку про відсутність достатнього рівню інформації про продаж іпотечного майна. Суд не погоджується також і з доводами зустрічного позову про відсутність згоди на визначення початкової ціни предмета іпотеки. 19.10.2012 з прилюдних торгів були продані 2 спірні земельні ділянки. Переможцем торгів, згідно із протоколами проведення торгів за № №14/529/12/І-1та 14/528/12/І-1 від 19.10.2012 стала [PERSON], запропонувавши ціну 93187 грн. 50 коп. за кожну, про що державним виконавцем 30.10.2012 складений акт та повідомлені сторони (а.с. 13-18, 110-111, 113-115) Твердження позивачів про неналежний розмір оплати лотів, винагороди не знайшло документального підтвердження в суді. За випискою про рух коштів на рахунку Підприємства, наданою ПАТ «Райффайзен банк Аваль» за період з 01.10.2012 по 19.10.2012, [PERSON] 18.10.2012 оплатила гарантійні внески за лоти № №2,3 по 4659 грн. 38 коп. за кожен, а решта 9225 грн. 56 коп. як додаткова винагорода не охоплюється хронологічними рамками наданої виписки, та була сплачена 24.10.2012 (т. 1 а. с. 136-155, 181-182, т.2 а. с. 20, 21). Таким чином прилюдні торги відбулися. Системний аналіз ЗУ "Про виконавче провадження", Інструкції, а також правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанові Судової палати з цивільних справ від 24.10.2012 за аналогічних правовідносин, доводить, що наведеними нормами закріплений такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, але ними не встановлений порядок їх проведення. У зв'язку з чим державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації за укладеними з державною виконавчою службою договорами (п. 5.11 Інструкції ). Таким чином дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Ст.62 Закону відсилає саме до Тимчасового положення, яким передбачена процедура і правила проведення прилюдних торгів та оформлення їх кінцевих результатів. А також визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення). А відтак складання за їх результатами акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочину. Норми ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, також відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Позивачі не надали належних і допустимих доказів, недодержання вимог закону в момент укладання цього правочину. Посилання на порушення вимог ст.188 ЦК України, тобто реалізацію на торгах земельних ділянок без житлового будинку, на яких він розташований (складна річ), не є підставою для задоволення зустрічного позову. З огляду на зміст ч. 5 ст.6 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення окремо на земельну ділянку, що була передана в іпотеку і будинок законодавчо допускається. Після звернення стягнення на передану в іпотеку земельну ділянку, на якій розташовані будівлі (споруди), що належать іншій, ніж іпотекодавець, особі, новий власник земельної ділянки зобов'язаний надати власнику будівлі (споруди) такі ж умови користування земельною ділянкою, які мав іпотекодавець. З'ясувавши усі обставини справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачі належним чином не довели порушення їх прав за результатами проведених прилюдних торгів, у передбаченому законом порядку не оскаржили виконавчий напис та дії державного виконавця, що є підставою для відмові у задоволенні обох позовів.

Outcome: dismissed