Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. У липні 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - [PERSON] просить: - стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ЛІНІЇ» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 5 833 гривень. - стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ЛІНІЇ» на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 58 330 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 06.12.2019 року він придбав у представника відповідача іменні квитки для здійснення поїздки автобусом, а саме: один квиток дитячий вартістю 658,00грн за маршрутом м. Познань (Польща) - м. Київ (Видубичі) та з м. Київ (Видубичі) до м. Кам`янське, три квитка - стандарт, вартістю 1315,00грн. за маршрутом м. Познань (Польща) - м. Київ (Видубичі) (дата та час відправлення 08.12.2019 року 14:40год., дата та час прибуття 09.12.2019 року 12:35год.) та з м. Київ (Видубичі) до м. Кам`янське (дата та час відправлення 09.12.2019 року 14:25год., дата та час прибуття 09.12.2019 року 31:40год.), а також один квиток вартістю 1230грн. за маршрутом м. Лодзь (Польща) - м. Київ (Видубичі) (дата та час відправлення 08.12.2019 року 17:35год., дата та час прибуття 09.12.2019 року 12:35год.) та з м. Київ (Видубичі) до м. Кам`янське (дата та час відправлення 09.12.2019 року 14:25год., дата та час прибуття 09.12.2019 року 31:40год.). Квитки були замовлені через особистий кабінет фірми «Solar Beuty» й сплатив 5833, 00 гривень чим згідно до діючого законодавства уклали договір. Прибувши із сім`єю в зазначений час до автобусу відповідача, стюардеса відмовила у здійсненні посадки на рейс у зв`язку з тим, що всі квитки придбані онлайн з одного аккаунту та у всіх квитках зазначений один і той же пасажир, хоча у правилах перевезення відповідача у п. 4.5 вказано, що при доплаті 10% від вартості квитка можна змінити ім`я і (або) прізвище Пасажира (до моменту першої поїздки), зберігаючи інші параметри (Маршрут, кінцевий пункт проходження, напрямок і тарифну категорію). Ця послуга доступна тільки в представництвах ECOLINES або у стюардеси. В квитках, придбаних в особистому кабінеті учасника системи лояльності, не можна поміняти ім`я та прізвище, крім перевізника «Українські Лінії». 08.12.2019 року представником відповідача було оформлено акт про відмову мені у наданні послуг по перевезенню. Через те, що позивач та його сім`я не змогла сісти на рейс організований відповідачем, він був змушений шукати інші можливості потрапити до м. Києва, а потім до м. Кам`янське, тому, що запізнились на рейс Київ-Кам`янське який відправлявся 09.12.2019 року об 14:25 год. із автовокзалу «Видубичі». Невиконання умов договору перевезення відповідачем завдало мені, позивачу матеріальну шкоду та моральні страждання, які полягали в тому, що він та його сім`я із маненькою дитиною, намагалася дістатись з чужої країни, де немає знайомих, рідних, прийшлось ночувати на вокзалі, шукати гроші на придбання квитків з Польщі до Києва та з Києва до м. Кам`янське. Він та його сім`я зазнала душевні страждання і переживання, бо були вимушені змінити свій звичайний спосіб життя (шукали додаткові кошти на придбання білетів, шукали житло, бо їхали з малолітньою дитиною), вимушені були змінювати свої життєві плани для впорядкування незручностей, які настали після того як стюардеса відмовила у здійсненні посадки на рейс, що призвело до великого дискомфорту і сукупності інших негативних змін в його житті та житті його сім`ї (замість запланованої подорожі до дому, його родина вимушені були залишатися в Польщі, в чужій країні, шукати житло, харчі та квитки для повернення в Україну), свої страждання та страждання своєї сім`ї він оцінюю в розмірі 58330 грн. Вважає, що відповідачем порушені його права, як споживача послуг з перевезення, тому вимушений звернутись до суду за захистом свої порушених прав із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди. 2. Позиція відповідачів. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ААЗ ТРЕЙДІНГ-АВТОЛЮКС» було подано відзив від 26.10.2020 року у якій він заперечує проти позову та просить суд повністю відмовити у його задоволенні. В обґрунтування заперечень, відповідач зазначає, що позивач вказує Товариство з обмеженою відповідальністю «ААЗ ТРЕЙДІНГ-АВТОЛЮКС», як відповідача по справі, при цьому жодних вимог не заявляє. Товариство з обмеженою відповідальністю «ААЗ ТРЕЙДІНГ-АВТОЛЮКС» здійснює діяльність з надання послуг з внутрішнього перевезення пасажирів автомобільним транспортом під торговою маркою AUTLUX на регулярних маршрутах. Обслуговування рейсів здійснюється Перевізником на паритеті з зарубіжними партнерами на підставі діючих дозволів, виданих компетентними органами країн слідування в тому числі транзитних. Перевізником та партнерами розроблена система лояльності, завдяки якій створивши свій обліковий запис по імені та прізвищу, пасажир отримує для себе спеціальні пропозиції. 06.12.2019 року пасажиром з зареєстрованим в системі лояльності Ecolines на ім`я Solar Beuty було придбано три квитки № 13827532, № 13827582, № 13827723 на рейси 08.12.2019 року Познань-Київ перевізника ТОВ «Українські лінії» та на рейс 09.12.2019 року Київ-Кам`янське перевізника Товариство з обмеженою відповідальністю «ААЗ ТРЕЙДІНГ-АВТОЛЮКС». На рейсі Щецин-Київ 08.12.2019 року провідником автобусу було відмовлено у посадці на рейс пасажирам з квитками на ім`я Solar Beuty та роз`яснено, що згідно законодавства, правил системи лояльності та порядку реалізації квитків, правил перевезення пасажирів, багажу в автобусах ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ЛІНІЇ» у квитках вказується повне ім`я пасажира згідно даних, які вказані в проїзному документі і якщо вимога не виконана пасажир не має права використовувати дану поїздку, а також під час реєстрації в системі лояльності, клієнт повинен вказати ім`я та прізвище відповідно до даних в закордонному паспорті, саме ці данні будуть використані під час оформлення придбаного квитка, зміна імені та прізвища на рейсах Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Лінії» при посадці не передбачено. Відповідно до Регламенту Європейського парламенту та Ради (ЄС) № 181/2011 року «Про права пасажирів автобусного транспорту та який вносить зміни до регламенту (ЄС) № 2006/2004» «договір перевезення» означає договір на перевезення, укладений між перевізником і пасажиром для надання одного чи більшої кількості регулярних або нерегулярних рейсів, укладання якого підтверджується видачою квитка та багажної квитанції, форма яких встановлена відповідно до транспортних кодексів. Відповідно до наказ Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.05.2006 року № 503 «Про затвердження Типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 вересня 2006 року № 1065/12939, затверджено Типову форму квитка на міжміські та міжнародні маршрути , згідно якого проїзний документ на автобус на міжміські та міжнародні маршрути повинен містити прізвище пасажира і має застереження - без права передачі іншій особі. Порядок реалізації квитків передбачає права, обов`язки, та відповідальність Пасажира та Перевізника, так, -П.1.4 квиток - це проїзний документ, видача якого підтверджує укладання договору між Перевізником і Пасажиром та дає право Пасажиру на використання поїздки виключно відповідно з даними, зазначеними у квитку, а саме: прізвище та ім`я пасажиру, маршрут, дата та час відправлення; -П 1.7 Порядку - для квитків куплених по акціях, зі знижкою та за системою лояльності можливі спеціальні правила; -П 3.1 Порядку пасажир зобов`язаний до придбання квитка ознайомитись з правилами перевезення пасажирів і багажу; -П 3.2 пасажир зобов`язаний придбати квиток при пред`явлені документу, що посвідчує особу та підтверджує право на спеціальний тариф; -П 2.3 під час реєстрації в системі лояльності, клієнт повинен вказувати ім`я та прізвище відповідно до даних в закордонному паспорті; -П 3.7 якщо поїздку здійснюють кілька учасників системи ELS, то кожному клієнту необхідно пройти авторизацію і отримати іменний квиток; -П 4.3 правил зміна імені та прізвища в квитку учасника програми лояльності не передбачена. Щодо посилання, що при доплаті 10% вартості квитка можна змінити ім`я або прізвище пасажира на посадці в автобус, вказана опція не передбачена вище вказаним порядком. За п.п 4.4.1-4.4.3 Правил перевезення пасажирів на міжнародних рейсах Ecolines: 4.4.1 Якщо дані, зареєстровані в квитку не відповідають параметру рейсу або документам , пред`явленим пасажиром під час посадки, пасажир не має права використовувати цю поїздку; 4.4.2 у квитку вказуються повне ім`я пасажира згідно даних які вказані в документі, якщо вимога не виконана, то пасажир не має права використовувати дану поїздку; Враховуючи викладене, та те що з власної необережності пасажир не потрапив на рейс ТОВ «Українські лінії» Познань-Київ , адже обов`язковою умовою в квитку є ім`я та прізвище пасажира, що підтверджено документально, на рейс ТОВ «ААА Трейдінг-Автлюкс» Київ - Кам`янське пасажири взагалі не з`явились. В позові також не зазначено та не надано доказів, яке саме право відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» порушено, та нічим це підтверджено. Щодо моральної шкоди, оскільки не знаходить свого підтвердження факту заподіяння з боку відповідача позивачеві шкоди та вини відповідача у заподіянні такої шкоди, витрати з відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою, тому в задоволені позову просить відмовити в повному обсязі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ЛІНІЇ» було подано відзив від 05.11.2020 року у якій він заперечує проти позову та просить суд повністю відмовити у його задоволенні. В обґрунтування заперечень, відповідач зазначає, що позивач вказує, що з березня 2000 року здійснює діяльність з надання послуг з міжнародного перевезення пасажирів автомобільним транспортом під торговою маркою ECOLINES на міжнародних регулярних між Україною та країнами Європи та СНД. 06.12.2019 року особою з зареєстрованим в системі лояльності Ecolines на ім`я Solar Beuty було придбано три квитки № 13827532, № 13827582, № 13827723 на рейси 08.12.2019 року Познань-Київ перевізника ТОВ «Українські лінії» та на рейс 09.12.2019 року Київ-Кам`янське перевізника Товариство з обмеженою відповідальністю «ААЗ ТРЕЙДІНГ-АВТОЛЮКС». На рейсі Щецин-Київ 08.12.2019 року провідником автобусу [PERSON] було відмовлено у посадці на рейс пасажирам з квитками на ім`я «Solar Beuty » та роз`яснено, що згідно законодавства, правил системи лояльності та порядку реалізації квитків, правил перевезення пасажирів, багажу в автобусах ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ЛІНІЇ» у квитках вказується повне ім`я пасажира згідно даних, які вказані в проїзному документі і якщо вимога не виконана пасажир не має права використовувати дану поїздку, а також під час реєстрації в системі лояльності, клієнт повинен вказати ім`я та прізвище відповідно до даних в закордонному паспорті, саме ці данні будуть використані під час оформлення придбаного квитка, зміна імені та прізвища на рейсах Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Лінії» при посадці не передбачено. Відповідно до Регламенту Європейського парламенту та Ради (ЄС) № 181/2011 року «Про права пасажирів автобусного транспорту та який вносить зміни до регламенту (ЄС) № 2006/2004» «договір перевезення» означає договір на перевезення, укладений між перевізником і пасажиром для надання одного чи більшої кількості регулярних або нерегулярних рейсів, укладання якого підтверджується видачою квитка та багажної квитанції, форма яких встановлена відповідно до транспортних кодексів. Відповідно до наказ Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.05.2006 року № 503 «Про затвердження Типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 вересня 2006 року № 1065/12939, затверджено Типову форму квитка на міжміські та міжнародні маршрути , згідно якого проїзний документ на автобус на міжміські та міжнародні маршрути повинен містити прізвище пасажира і має застереження - без права передачі іншій особі. Порядок реалізації квитків передбачає права, обов`язки, та відповідальність Пасажира та Перевізника, так, -П.1.4 квиток - це проїзний документ, видача якого підтверджує укладання договору між Перевізником і Пасажиром та дає право Пасажиру на використання поїздки виключно відповідно з даними, зазначеними у квитку, а саме: прізвище та ім`я пасажиру, маршрут, дата та час відправлення; -П 1.7 Порядку - для квитків куплених по акціях, зі знижкою та за системою лояльності можливі спеціальні правила; -П 3.1 Порядку пасажир зобов`язаний до придбання квитка ознайомитись з правилами перевезення пасажирів і багажу; -П 3.2 пасажир зобов`язаний придбати квиток при пред`явлені документу, що посвідчує особу та підтверджує право на спеціальний тариф; -П 2.3 під час реєстрації в системі лояльності, клієнт повинен вказувати ім`я та прізвище відповідно до даних в закордонному паспорті; -П 3.7 якщо поїздку здійснюють кілька учасників системи ELS, то кожному клієнту необхідно пройти авторизацію і отримати іменний квиток; -П 4.3 правил зміна імені та прізвища в квитку учасника програми лояльності не передбачена. Щодо посилання, що при доплаті 10% вартості квитка можна змінити ім`я або прізвище пасажира на посадці в автобус, вказана опція не передбачена вище вказаним порядком. За п.п 4.4.1-4.4.3 Правил перевезення пасажирів на міжнародних рейсах Ecolines: 4.4.1 Якщо дані, зареєстровані в квитку не відповідають параметру рейсу або документам , пред`явленим пасажиром під час посадки, пасажир не має права використовувати цю поїздку; 4.4.2 у квитку вказуються повне ім`я пасажира згідно даних які вказані в документі, якщо вимога не виконана, то пасажир не має права використовувати дану поїздку. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 01.07.2020 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою. 01.07.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі, заяв клопотань не має. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ААЗ ТРЕЙДІНГ-АВТОЛЮКС» до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ЛІНІЇ»до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 4. Фактичні обставини встановлені судом. 06.12.2019 року позивач [PERSON] під ім`ям «Solar Beuty » придбав у представника відповідача іменні квитки для здійснення поїздки автобусом, а саме: один квиток дитячий вартістю 658,00грн за маршрутом м. Познань (Польща) - м. Київ (Видубичі) та з м. Київ (Видубичі) до м. Кам`янське, три квитка - стандарт, вартістю 1315,00грн. за маршрутом м. Познань (Польща) - м. Київ (Видубичі) (дата та час відправлення 08.12.2019 року 14:40год., дата та час прибуття 09.12.2019 року 12:35год.) та з м. Київ (Видубичі) до м. Кам`янське (дата та час відправлення 09.12.2019 року 14:25год., дата та час прибуття 09.12.2019 року 31:40год.), а також один квиток вартістю 1230грн. за маршрутом м. Лодзь (Польща) - м. Київ (Видубичі) (дата та час відправлення 08.12.2019 року 17:35год., дата та час прибуття 09.12.2019 року 12:35год.) та з м. Київ (Видубичі) до м. Кам`янське (дата та час відправлення 09.12.2019 року 14:25год., дата та час прибуття 09.12.2019 року 31:40год.). Квитки були замовлені через особистий кабінет фірми «Solar Beuty» й сплачено 5833 (п`ять тисяч вісімсот тридцять три) гривні 00 копійок. Відповідно до Акту відмови пасажиру в надані послу на перевезення від 08 грудня 2019 року складеному в місті Познань, зазначено, що 08 грудня 2019 року при виконанні рейсу автобусом з державним номером [NUMBER] виявлено порушення, а саме пункту 6 - порушення пасажиром інших вимог правил перевезення пасажирів: «имя и фамилия не совпадают с документами в билете» (а.с. 7). Квиток № 13827637, захисний код 719200 пасажир Solar Beuty (а.с. 8). Квиток № 13827723, захисний код 194341 пасажир Solar Beuty (а.с.9). Квиток № 13827582, захисний код 962849 пасажир Solar Beuty (а.с.10). Квиток № 13827532, захисний код 966726 пасажир Solar Beuty (а.с.11). Квиток № 13842024, захисний код 713864 пасажир Solar Beuty (а.с.12). Щодо наданих копій листування, суд зазначає наступне, що ні з ім`я « [PERSON] », а ні з e-mail: « [INFO] » не можливо ідентифікувати звернення саме позивача « [PERSON] » з запитом або листом (а.с. 13-19). 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)". Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків зазначено: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: …відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України Збитками є: …втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона(перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а вразі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а уразі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачою відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним само зайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах. Згідно з частинами другою та шостою статті 36 Закону України «Про автомобільний транспорт» однією з обов`язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, є продаж квитків. Статтею 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Відповідно до ст. 920 ЦК України у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). У ст. 920 ЦК України зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус. Згідно частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснив Верховний суд України у постанові пленуму № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4"1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; Відповідно до ч,2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Згідно із ч. 2 та ч. З ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 цього Закону, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення Відповідно до встановлених обставин у липні 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов, [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ЛІНІЇ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ААЗ ТРЕЙДІНГ-АВТОЛЮКС» «про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди, завданою відмовою в наданні послуг з перевезення» за яким позивач -просить: - стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ЛІНІЇ» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 5 833 гривень. - стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ЛІНІЇ» на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 58 330 гривень, жодних позовних вимог щодо відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ААЗ ТРЕЙДІНГ-АВТОЛЮКС» не заявлені. Відповідно до доданих матеріалів позивачем надано копії квитків які оформлені на пасажира «Solar Beuty». Відповідно до Регламенту Європейського парламенту та Ради (ЄС) № 181/2011 року «Про права пасажирів автобусного транспорту та який вносить зміни до регламенту (ЄС) № 2006/2004» «договір перевезення» означає договір на перевезення, укладений між перевізником і пасажиром для надання одного чи більшої кількості регулярних або нерегулярних рейсів, укладання якого підтверджується видачою квитка та багажної квитанції, форма яких встановлена відповідно до транспортних кодексів. Відповідно до наказ Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.05.2006 року № 503 «Про затвердження Типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 вересня 2006 року № 1065/12939, затверджено Типову форму квитка на міжміські та міжнародні маршрути , згідно якого проїзний документ на автобус на міжміські та міжнародні маршрути повинен містити прізвище пасажира і має застереження - без права передачі іншій особі. Порядок реалізації квитків передбачає права, обов`язки, та відповідальність Пасажира та Перевізника, так, -П.1.4 квиток - це проїзний документ, видача якого підтверджує укладання договору між Перевізником і Пасажиром та дає право Пасажиру на використання поїздки виключно відповідно з даними, зазначеними у квитку, а саме: прізвище та ім`я пасажиру, маршрут, дата та час відправлення; -П 1.7 Порядку - для квитків куплених по акціях, зі знижкою та за системою лояльності можливі спеціальні правила; -П 3.1 Порядку пасажир зобов`язаний до придбання квитка ознайомитись з правилами перевезення пасажирів і багажу; -П 3.2 пасажир зобов`язаний придбати квиток при пред`явлені документу, що посвідчує особу та підтверджує право на спеціальний тариф; -П 2.3 під час реєстрації в системі лояльності, клієнт повинен вказувати ім`я та прізвище відповідно до даних в закордонному паспорті; -П 3.7 якщо поїздку здійснюють кілька учасників системи ELS, то кожному клієнту необхідно пройти авторизацію і отримати іменний квиток; -П 4.3 правил зміна імені та прізвища в квитку учасника програми лояльності не передбачена. Щодо посилання, що при доплаті 10% вартості квитка можна змінити ім`я або прізвище пасажира на посадці в автобус, вказана опція не передбачена вище вказаним порядком. За п.п 4.4.1-4.4.3 Правил перевезення пасажирів на міжнародних рейсах Ecolines: 4.4.1 Якщо дані, зареєстровані в квитку не відповідають параметру рейсу або документам , пред`явленим пасажиром під час посадки, пасажир не має права використовувати цю поїздку; 4.4.2 у квитку вказуються повне ім`я пасажира згідно даних які вказані в документі, якщо вимога не виконана, то пасажир не має права використовувати дану поїздку. Відповідно до ст.43 ЦПК України «Учасники справи зобов`язані: … сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;», відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. При цьому як неодноразово наголошував у своїй правозастосовній практиці Верховний Суд, з урахуванням частини 2 ст.19 Конституції України принцип процесуального формалізму є основним у процесуальному праві, оскільки саме через нього знаходить свій вияв суворий імперативний метод публічного права, спрямований на забезпечення принципу рівності сторін, шляхом встановлення чітких формально визначених, заздалегідь відомих правил поведінки. Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи суд вважає за можливе відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви. Так, згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»). Гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у Законах України право на судовий захист слід застосовувати, враховуючи принцип дружнього ставлення до міжнародного права (див. абзац 3 пункту 2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, абзац 4 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення цього суду від 8 вересня 2016 року № 6-рп/2016), у світлі пункту 1 статті 6 Конвенції та його інтерпретації Європейським судом з прав людини (далі також - Суд). Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це право не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу до суду потребує регулювання з боку держави. Для такого регулювання Держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду, але застосовані ними обмеження не повинні звужувати чи не применшувати можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що нівелюється сама сутність цього права (див. mutatis mutandis рішення у справі «ПринцЛіхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини» («Prince Hans-Adam II Of Liechtenstein v. Germany») від 12 липня 2001 року, заява № 42527/98, § 44) Відтак суд наголошує, що встановивши наявність порушеного права, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав. При цьому Європейський суд з прав людини зауважує, що неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків цивільного характеру буде остаточно вирішено (BALATSKYY v. UKRAINE, № 34786/03, § 30, ЄСПЛ, від 25 жовтня 2007 року). Також Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (SHULGA v. UKRAINE, № 16652/04, § 28, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (MUSIYENKO v. UKRAINE, № 26976/06, § 24, ЄСПЛ, від 20 січня 2011 року). Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Враховуючи викладене, та те що з власної необережності пасажир не потрапив на рейс ТОВ «Українські лінії» Познань-Київ , адже обов`язковою умовою в квитку є ім`я та прізвище пасажира, що підтверджено документально, на рейс ТОВ «ААА Трейдінг-Автлюкс» Київ - Кам`янське пасажири взагалі не з`явились. В позові також не зазначено та не надано доказів, яке саме право відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» порушено, та нічим це підтверджено. Щодо моральної шкоди, оскільки не знаходить свого підтвердження факту заподіяння з боку відповідача позивачеві шкоди та вини відповідача у заподіянні такої шкоди, витрати з відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою, тому в задоволені позову просить відмовити в повному обсязі. Оскільки норми міжнародного законодавства мають вищу юридичну силу над нормами національного законодавства, а норми Про міжнародні автомобільні перевезення пасажирів і багажу, передбачають вичерпну відповідальність перевізників перед пасажирами і виключають можливість відшкодування перевізниками моральної шкоди пасажирам, вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі. Жодним належним та допустим доказом позивачем [PERSON] не доведені обставини викладені в позові, а тому суд відмовляє в задоволені в повному обсязі. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц, у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте, системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому (ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. За основу приймається те, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: dismissed