Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути заборгованість шляхом звернення стягнення на заставлене майно, згідно Іпотечного договору за реєстраційним номером №3075 від 28.04.2009р., що належить [PERSON], а саме: чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 81,1 кв.м., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 340232,15 гривень, виселити відповідачів із спірної квартири та стягнути із відповідачів судові витрати. В обґрунтування вимог покликається на те, що згідно кредитного договору № 3075 від 28 квітня 2009 року ПАТ «Державний ощадний банк України» надав [PERSON] кредит в сумі 230000грн. під заставу зі сплатою процентної ставки за кредитом 25% процентів на період користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 28.04.2019 року. 28 квітня 2009 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язалася перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №3075 від 28 квітня 2009 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Також для забезпечення вимог за кредитним договором від 28.04.2009 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки за реєстровим №2202 від 28.04.2009 року, відповідно до якого банку в іпотеку передано чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 81,1 кв.м. Позивач добросовісно виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак відповідачі свої зобов'язання не виконали, порушивши строки повернення кредиту та відсотків, визначених умовами кредитного договору. Загальна сума заборгованості відповідачів по договору становить 340 232,15 гривень, у зв'язку із чим, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з'явився, подав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи належним чином були повідомлені. Відтак, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного розгляду справи, проти чого не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. П.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" Глави 71, в т.ч. ст.1050 ЦК України. Згідно із п.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду або такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2009 року ПАТ «Державний ощадний банк України» надав [PERSON] кредит в сумі 230000грн. під заставу зі сплатою процентної ставки за кредитом 25% процентів на період користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 28.04.2019 року. 28 квітня 2009 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язалася перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №3075 від 28 квітня 2009 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також для забезпечення вимог за кредитним договором від 28.04.2009 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки за реєстровим №2202 від 28.04.2009 року, відповідно до якого банку в іпотеку передано чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 81,1 кв.м. Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «Державний ощадний банк України» добросовісно виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав [PERSON] кредитні кошти, однак відповідачі порушили свої зобов'язання, порушивши строки повернення кредиту та відсотків, визначених умовами кредитного договору. Від належного виконання зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки відповідачі ухиляються, у зв'язку із чим позивач поставив вимогу про дострокове повернення усієї суми отриманого кредиту, процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, зокрема у зв'язку із невиконанням боржниками своїх зобов'язань по кредитному договору та договору іпотеки, направляв на адресу боржників та іпотекодавця вимогу про усунення порушень з вимогами про сплату заборгованості по кредитному договору та вимогу про те, що у разі неусунення порушень по оплаті, ПАТ «Державний ощадний банк України», у відповідності до Закону України "Про іпотеку" та іншого чинного законодавства України буде здійснювати звернення стягнення на майно, що передане в іпотеку у відповідності до договору іпотеки, укладеного між банком та [PERSON] Однак, як встановлено в судовому засіданні, на вказані вище вимоги відповідачами не відреаговано, заборгованості не погашено, у зв'язку із чим заборгованість [PERSON], [PERSON] за кредитним договором №3075 від 28 квітня 2009 року становить 340232,15 гривень, з яких прострочений кредит - 32019,73 грн., поточний кретин - 181029,28 грн., поточні відсотки - 7545,48 грн., прострочені відсотки - 95573,94 грн., пеня по кредиту - 6306,95 грн., пеня по відсотках - 17756,77 грн. Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Як вбачається з ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 1 ЗУ "Про іпотеку", іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати зобов'язань в повному обсязі за основним зобов'язанням та задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки /це ж саме передбачено і договором іпотеки/. Як вбачається з ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задоволити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В пунктах 38, 39, 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачив би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Таким чином, на підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість та те, що кредитний договір не може змінюватися в односторонньому порядку, і позичальник і майновий поручитель несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за його користування, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором №3075 від 28 квітня 2009 року в сумі 340232,15 гривень, звернути стягнення на заставлене майно, згідно Іпотечного договору за реєстраційним номером №3075 від 28.04.2009р., що належить [PERSON], а саме: чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 81,1 кв.м., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому суд вправі в даному випадку одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором, оскільки особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. 17.02.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» скеровувалася вимога [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звільнення квартири [ADDRESS], однак вимога відповідачами не була виконана. Враховуючи наведене, [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід виселити із квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача із відповідачів слід стягнути понесені судові витрати в сумі 3402,00 грн.

Outcome: approved