Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки і піклування Свалявської РДА про стягнення аліментів за минулий час, посилаючись на те, що [PERSON] є його внучкою, яку він виховує з дитинства, оскільки маму дитини [PERSON] позбавлено батьківських прав, а батько [PERSON] категорично відмовився забирати з дитину з пологового будику, тому що не визнавав її своєю дитиною. Вимоги позивач мотивує тим, що оформив опікунство над дитиною [PERSON] , разом з своєю дружиною ростили, утримували та виховували дитину зі своїх пенсійних коштів, з часу народження до 15.05.2019 року дитина проживала в будинку позивача та перебувала на їх повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, не визнавав себе батьком дитини. В обгрунтування вказує на те, що відповідач, ввівши в оману Свалявський ДРАЦС та Свалявський районний суд з 19.04.2019 року визнав себе батьком неповнолітньої [PERSON] , не вклавши в її утримання жодних коштів як з часу її народження, так і по теперішній час. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти за утримання неповнолітньої [PERSON] за минулий час, починаючи з 01.01.2010 року по 19.04.2019 року в розмірі 9186,50 грн. за один рік, а всього у сумі 12000 грн. за десять років, тобто в мінімальному розмірі, встановленому законодавством на дитину відповідного віку. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що дитину виховував від народження. Мати дитини позбавлена батьківських прав. Від батька (відповідача) коштів на утримання не просив, тому що не хотів брати від нього кошти. Представник відповідача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] (ордеру серії РН-545 № 046/19 від 12.07.2019 року на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № б/н від 27.06.2019 року) в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає що у позові слід відмовити в повному обсязі, оскільки доводи позивача не підтверджені жодним доказом, а грунтуються лише на словах, припущеннях та власних непідтверджених переконаннях. Суду надав пояснення, аналогічні в поданому відзиві на позовну заяву. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, перевіривши доводи у відзиві відповідача, подану до суду (вх. № 4045), суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ: Відповідно до наданої копії розпорядження голови Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області № 108 від 03.05.2018 року "Про надання дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування" - дитині [PERSON] , [INFO] , мешканці [ADDRESS] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до наданої копії розпорядження голови Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області № 116 від 08.05.2018 року "Про призначення опікуна" - дитині [PERSON] , [INFO] , мешканці [ADDRESS] призначено опікуна [PERSON] (за згодою), мешканця [ADDRESS] , тобто обов`язки опікуна позивач виконує з 2018 року. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.04.2019 року визнано [PERSON] , [INFO] , реєєстраційний номер облікової картки платника податку [NUMBER] , який проживає [ADDRESS] батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Неліпино, Свалявського району, Закарпатської області. ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: У відповідності до ст.51 Конституції України передбачене право дітей на матеріальне утримання з боку батька та право на повноцінне життя і всебічний розвиток. Відповідно до ч.3 ст. 11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства"- предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.2 ст. 191 Сімейного кодексу України - аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, що передбачено законодавством. Навпаки, в судовому засіданні позивач стверджував, що не хотів отримувати коштів від відповідача, тому і не звертався з вимогою про сплату аліментів. Посилання позивача на те, що він не хотів звертатися про стягнення аліментів з відповідача, не свідчать про те, що батько ухилявся від утримання дитини, а тому суд доходить висновку, що поскільки позивачем не надано доказів наявності обставин, передбачених ч.2 ст.191 СК України, щодо стягнення аліментів за минулий час, тому вказана позовна вимога про стягнення аліментів за період з 01.01.2010 року по 19.04.2019 року задоволенню не підлягає, у зв`язку з недоведеністю та необгрунтованістю. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України - суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені та перевірені докази в судовому засіданні, відповідні пояснення сторін, надані в судовому засіданні, суд вважає що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України - у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача. Поскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) у розмірі 768,40 грн. та слід віднести за рахунок держави. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: dismissed