Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У жовтні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 101305,81грн. грошового переводу, 10130,59грн. пені, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 01.08.2014року [PERSON], скориставшись послугами міжнародної платіжної системи переводів, направив на її ім'я грошові кошти, проте до цього часу не зважаючи на чисельні звернення до відповідача їх вона не отримала. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; представник відповідача - проти позову заперечила з підстав того, що позивач не довела належність їй коштів, що вимагаються, не є належним позивачем. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 01.08.2014року на ім'я позивача [PERSON] її чоловік [PERSON], скориставшись послугами міжнародної системи переводів Western Union, направив грошові кошти в розмірі 4781,86долалів США (що за офіційним курсом НБУ складає 101305,81грн.). Як установлено, вказані кошти 08.08.2014року були виплачені працівником відповідача в одному із відділень банку в м.Тернопіль іншій особі. Вказане підтверджується копією листа ПАТ "Укрсоцбанк" Управління банківської безпеки у Західному регіоні м.Львів Департаменту безпеки від 17.02.2015року №15.201-250/96-2014р. До цього часу належні позивачу грошові кошти нею не отримані. Відповідно до ст.1073ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 14.17 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку передбаченого законом для розгляду звернень, скарг громадян. Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу встановлені пунктом 37.2 статті 3 7 цього Закону. Відповідно до п.22.6 ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунку отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України /реєстраційним (обліковим) номером платника податків/ реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача зобов'язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача. Відповідно до п. 32.1, п.32.2 ст. 32 того ж Закону, банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0.1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п.9 розділу 1 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління НБУ від 05.11.2014 №705, банк зобов'язаний ідентифікувати клієнтів, які відкривають рахунки в банку, і користувачів електронних платіжних засобів, які здійснюють операції з їх використанням за цими рахунками, відповідно до порядку, установленого законодавством України, що регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів"\~до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до\~ст.1 ЗУ "Про захист прав споживачів"\~споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Пунктом 13 ст.1 ЗУ "Про захист прав споживачів" визначається: належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Згідно з п. 2 ч.1 ст.4 ЗУ "Про захист прав споживачів", споживачі мають право на належну якість обслуговування. З вищенаведеного вбачається повна відповідальність відповідача перед позивачем щодо компенсації незаконно виданих іншій особі грошових коштів. Крім того ідентична позиція щодо схожих правовідносин викладена Верховним Судом України в постанові від 13.05.2015року по справі № 6-71цс15. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути 101305,81грн. грошового переказу. До того ж, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за кожний день прострочення, яка рахується наступним чином: 0,1%(101,31грн.)х 195 днів затримки = 19755,45грн., та оскільки вказана сума більше 10% суми переказу, вона складає - 10130,59грн. пені. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення прав позивача, а тому на їх захист підлягають стягненню зазначені суми. Доказів, які б спростовували викладені факти, не надано, за такого наведені представником відповідача доводи про безпідставність вимог є непереконливими. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved