Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у розмірі 155 576 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує наступним. Він, [PERSON] , на праві приватної власності володіє транспортним засобом Renault Scenic (р.н. [NUMBER] , 2012 року випуску). 17.12.2018 року о 11 год. 00 хв., водій [PERSON] в порушення п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху, на 144 км, автодороги сполучення Львів-Ковель, керуючи автомобілем марки AUDI 100 (р.н. [NUMBER] , 1991 року випуску), власником якого є [PERSON] , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Renault Scenic (р.н. [NUMBER] , 2012 року випуску), внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вищенаведені обставини встановлені постановою Сокальського районного суду Львівської області у справі № 454/4111/18, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Зазначає, що за наслідком даної ДТП йому було завдано матеріальну шкоду на суму 255 576, 04 грн. Вказує, що даний факт підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 6894 від 04.02.2019 року, яке було проведено за його заявою. Встановлено, що внаслідок страхового випадку, що трапився 17.12.2018 р. транспортний засіб Renault Scenic (р.н. [NUMBER] , 2012 року випуску) "фізично знищено". Вказує, що ремонтувати автомобіль недоцільно, тому що вартість відновлювального ремонту його автомобіля, визначеного в межах експертного дослідження, становитиме 690 200, 31 грн. Ринкова вартість автомобіля становила 255 576, 04 грн., що підтверджується висновком № 6894 експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідачем було укладено договір з ПАТ «Страхова компанія «Галицька» про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, як власника наземного транспортного засобу. 18.02.2019 року позивачем було подано заяву до ПАТ «Страхова компанія «Галицька» про страхове відшкодування. За результатами даної заяви страховик, а саме ПАТ «Страхова компанія «Галицька» погодилась на здійснення страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. Зазначає, що різниця між завданою шкодою та страховою виплатою становить 155576,04 грн. Враховуючи положення ч. 1 ст. 1194 ЦК України, вважає, що в даному випадку в [PERSON] виникає відповідальність по відшкодуванні матеріальної шкоди на його користь у розмірі 155576,04 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі. Пояснив, що дійсно відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспорного засобу являється власником транспортного засобу AUDI 100, р.н. [NUMBER] , однак він не є особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, оскільки вважає, що відшкодувати матеріальні збитки в зв`язку з ДТП 17.12.2018 року зобов`язана особа, яка вчинила правопорушення та визнана винною особою, а саме [PERSON] , який мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на даний транспортний засіб. Крім цього зазначив, що [PERSON] було видано генеральну довіреність на т/з іншій особі, яка в свою чергу видала довіреність у порядку передоручення на даний т/з [PERSON] , який і повинен нести матеріальну відповідальність. Просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи ПАТ "Страхова компанія "Галицька" в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки не повідомили, на адресу суду клопотань не надсилали. Заслухавши думку учассників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 17.12.2018 року о 11 год. 00 хв., водій [PERSON] в порушення п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху, на 144 км, автодороги сполучення Львів-Ковель, керуючи автомобілем марки AUDI 100, р.н. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Renault Scenic, р.н. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 24.01.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень. Вищевказана постанова набрала законної сили, що вбачається із її копії в матеріалах справи (а.с. 6). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина третьої особи [PERSON] у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає. Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу RENAULT SCENIC реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, вбачається, що власноком такого є позивач по справі [PERSON] . Відповідно до п. 4 ППВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 6 вищевказаної постанови, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Судом встановлено, що позивачем [PERSON] 15.01.2014 року видано генеральну довіреність на транспорний засіб марки «АУДІ», моделі 100, 1991 року випуску, р.н. [NUMBER] , [PERSON] , [PERSON] . Після чого 09.03.2019 року [PERSON] в порядку передоручення видав довіреність на вищевказаний т/з [PERSON] . Вищенаведене вбачається із копії повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей (на запит особи, щодо якої вчинено нотаріальну дію) від 21.03.2019 року № витягу 38829876. З врахуванням встановленого під час розгляду справи, положень п. 6 ППВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", суд приходить до висновку про відмову у повному обсязі в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , ПАТ "Страхова компанія "Галицька" про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 155 576 грн.

Outcome: dismissed