Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення із зняттям з реєстраційного обліку, мотивуючи позовні вимоги тим що, 25 грудня 2007 року між ПриватБанк та [PERSON] було укладений договір №MR14G40000004296 (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 88147,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2027 року. 25 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір №MR14G40000004296 (надалі договір іпотеки), згідно до умов якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 17,50 кв.м., житловою площею 11,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 08.01.2015 року має заборгованість в сумі 219754,45 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 115994,85 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 46902,31 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 36879,61, штраф процентна складова - 19977,68. Оскільки відповідач, в порушення вимог Цивільного кодексу України і умов кредитного договору не виконує свої зобов'язання перед ПриватБанком, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] у м. Маріуполі, а також виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані в вказаній квартирі, стягнути судові витрати. Представник позивача, Смирнова Н.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № MR14G40000004296, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 88147,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2027 року. 25 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір №MR14G40000004296 (надалі договір іпотеки), згідно до умов якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 17,50 кв.м., житловою площею 11,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №MR14G40000004296 від 25.12.2007 року відповідач, станом на 08.01.2015 року має заборгованість у сумі 219754,45 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 115994,85 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 46902,31 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штрафу (процентна складова) - 19977,68 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленого ч. 1 ст. 38 цього Закону. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки у випадку, якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцю. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклала з ПриватБанк кредитний договір, згідно якого отримала кошти, придбала нерухоме майно та в забезпечення виконання кредитного договору уклала іпотечний договір, надавши в іпотеку банку придбане житло - квартира, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 4.3. іпотечного договору, даний пункт є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя та надає право іпотекодержателю на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні, бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. З урахуванням наведених норм права, виходячи з того, що відповідачка [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд приходить до висновку про задоволення позову ПАТ КБ "ПриватБанк" про звернення стягнення на квартиру 85 у будинку 173, розташовану по [ADDRESS] шляхом продажу вказаної квартири Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятком, встановленими законом. Оскільки, на момент розв'язання спору в частині щодо виселення [PERSON], внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки, відсутнє ухвалене в установленому законом порядку рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в сенсі вищевказаних норм законодавства, відсутні підстави у задоволенні позову ПриватБанку в частині виселення відповідача та інших осіб, які проживають або зареєстровані у квартирі 85 у будинку 173, розташовану по [ADDRESS], внаслідок чого суд відмовляє ПАТ КБ «Приватбанку» у задоволенні в цій частині позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2562,94 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial