Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON], який діє як представник за дорученням в інтересах [PERSON], [PERSON]звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженнями голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області №№ 354, 355, 356, 357 від 07.10.2016 "Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування" неповнолітнім: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мешканцям [ADDRESS], Закарпатської області, у зв'язку зі смертю матері, [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Зобов'язано службу у справах дітей райдержадміністрації вжити заходів щодо влаштування дітей позбавлених батьківського піклування до сімейних форм виховання. Рішенням Рахівського районного суду від 21.07.2016, дітей відібрано у батька [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав терміном на один рік. Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області №407 від 17.11.2016 "Про створення дитячого будинку сімейного типу на базі прийомної сім'ї [PERSON] і [PERSON] та влаштування дітей позбавлених батьківського піклування на спільне проживання та виховання" створено дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної сім'ї [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 3 цього розпорядження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] влаштовано в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] на виховання, як дітей позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області №415 від 25.11.2016 "Про встановлення піклування над дитиною, позбавленою батьківського піклування" призначено піклувальником дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON], його бабку - [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS], Закарпатської області. В зв'язку зі смертю піклувальника неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] року, призначено піклувальником неповнолітнього [PERSON] - його тітку [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS], Закарпатської області - позивачку по справі. Відповідач [PERSON], який являється батьком дітей, після відібрання у нього дітей без позбавлення батьківських прав, фактично не відвідує їх, не піклується фізичним та духовним розвитком дітей, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток дітей, як складову виховання, тобто не дбає та не сприяє нормальному самоусвідомленню своїх рідних дітей, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це визначено ч.1 ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства". Діти не отримують від батька жодної матеріальної допомоги та уваги, хоча відповідач є молодою, працездатною особою, має реальну можливість заробляти кошти та допомагати дітям, інвалідом не являється. Враховуючи те, що батько більше одного року не брав та не бере участі у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей, просив винести рішення, яким позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивачів аліменти на утримання дітей, в твердій грошовій сумі по 800 (вісімсот) гривень, щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні, представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON] в судове засідання, жодного разу не з'явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, рекомендованими листами. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подавав. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, органу опіки та піклування Рахівської РДА - Даскало Г.В., в судовому засіданні зазначила, що службою проведено великий обсяг роботи, під час якої встановлено, що громадянин [PERSON], після винесення 21.07.2016 Рахівським районним судом рішення про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, постійно ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, жодного разу не відвідував дітей, не цікавився про них, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечував їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, не дбав про нормальний розвиток дітей. На даний час, малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] влаштовані та виховуються в дитячому будинку сімейного типу сім'ї [PERSON] та [PERSON] Неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає та перебуває на утриманні своєї тітки [PERSON] У зв'язку з наведеним орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON], являється батьком дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження дітей: серії [NUMBER] від 10 жовтня 2002 року, серії [NUMBER] від 21 жовтня 2004 року, серії [NUMBER] Мати дітей, [PERSON], померла [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.07.2016 по справі № 305/713/16-ц було відібрано малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] від їхнього батька, [PERSON]. Розпорядженнями голови Рахівської районної державної адміністрації від 07.10.2016 за №354, №355, №356, №357 "Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування", неповнолітньому [PERSON], [INFO] тамалолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 07.02.2017 за №27 "Про встановлення піклування над дитиною позбавленою батьківського піклування" призначено піклувальником дитини, пзбавленої батьківського піклування [PERSON], [INFO], його тітку [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS], Закарпатської області. Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 17.11.2016 за №407 створено дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної сім'ї [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 3 цього розпорядження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] влаштовано в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] на виховання, як дітей позбавлених батьківського піклування. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 164 СК України в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За роз'ясненнями п., п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. З акту обстеження матеріально-побутових умов складеного 19 листопада 2017 року та довідки №4960 виданої 13.11.2017 виконавчим комітетом Рахівської міської ради, судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю тіткою, позивачкою по справі - [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], Закарпатської області та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Довідкою №4452 від 07.12.2017 виконавчого комітету Великобичківської селищної ради та актом обстеження матеріально-побутових уиов гр. [PERSON] від 06.12.2017 стверджується той факт, що малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають та знаходяться на утриманні позивачки по справі - [PERSON]. З висновку №01.3-18/802 від 12.10.2017, наданого головою Рахівської райдержадміністрації [PERSON], слідує, що орган опіки та піклування Рахівської РДА, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки батько дітей, [PERSON] постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, жодного разу не відвідував дітей, не цікавився про них, не піклувався про фізичний і духовний розвитк дітей, не забезпечував їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, не дбав про нормальний розвиток дітей. Всі наведені докази свідчать про те, що [PERSON], як батько дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, що необхідно для нормального самоусвідомлення дітей, не надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не надає допомоги на матеріальне утримання дітей. Підстав, які б могли заперечити позбавленню відповідача батьківських прав судом не встановлено, оскільки останній душевною хворобою, недоумством чи іншою тяжкою хворобою не хворіє. Відповідач має реальну можливість допомагати дітям, утримувати та належним чином їх виховувати, оскільки є молодою, здоровою особою працездатного віку, інвалідом не являється. В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності), відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СКУ). Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Якщо вони не в змозі розумно керувати своїми діями та вчинками з причини, що від них не залежать (тяжке психічне захворювання, слабоумство, інвалідність тощо), то, за загальним правилом, їх не можна позбавити батьківських прав. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Судом достеменно встановлено, що превентивні заходи впливу, зазначені вище, на відповідача [PERSON] до позитивного результату не привели, а відтак очевидна свідома умисна поведінка останнього щодо ухилення від обов'язку належного виховання дітей, тобто не піклування про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, що є причиною для позбавлення його батьківських прав. І це, на думку суду, буде відповідати інтересам дітей, з огляду на матеріали справи. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частина 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України передбачає, що особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У матеріалах справи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та розміру доходів відповідача, поряд з цим, останній в судове засідання не з'явився, жодних доказів та пояснень з цього приводу суду не надав, тому суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, беручи до уваги матеріальне становище дітей, а саме те, що вони не мають доходу, матеріальне становище відповідача, який жодних доказів свого матеріального стану чи стану здоров'я, який би підтверджував неможливість сплачувати аліменти на утримання дітей, суду не надав, тому, суд, дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивачів слід стягувати аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 800 гривень, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у частині 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Відповідно до змін, прийнятих Верховною радою України Законом України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017" мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, обов'язок [PERSON] утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України), з урахуванням положення частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, суд, вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання його дітей в користь [PERSON] та [PERSON], у розмірі по 800 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме інтересам дітей та є гарантією, визначеною зазначеними вище Законами України. Аліменти на утримання дитини згідно ч.1 ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 11.12.2017 року. В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача, в користь [PERSON], необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень. Крім того, приймаючи до уваги, що позивачі при пред'явленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, були звільнені від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved