Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Представник ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно, та виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.12.2006 року між ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № К2А2GА00260020 від 27.12.2006 року відповідно до якого позивач надавав позичальнику кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.12.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" та [PERSON] 27.12.2006 року було укладено договір іпотеки № К2А2GА00260020 згідно якого позивачу в іпотеку було передано нерухоме майно а саме жила нерухомість, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим Тимошенко І.В. державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 13.03.1994 року № 6-1207 та зареєстрованого КМ БТІ 24.03.1994 року записано у реєстрову книгу № 1613. ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконав, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та проценти відповідно до умов договору не сплатив. У зв'язку з чим станом на 13.03.2014 року наявна заборгованість в сумі 19196,09 доларів США. ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" стало відомо, що [INFO] позичальник [PERSON] помер, грошові кошти повернені не в повному обсязі. Утворилась заборгованість у розмірі 19196,09 доларів США, що за курсом 9,282 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.03.2014 року складає 178139,72 грн. 18.03.2014 року до спадкоємців спадкодавця було надіслано лист-претезію, згідно якої ПАТ КБ ,,Приватбанк" пред'явив вимогу . Однак вказану вимогу було проігноровано . Представником відповідача до суду було подано заперечення на обгрунтування яких зазначалось, що позовні вимоги є незаконними, оскільки між [PERSON] та ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" було укладено кредитний договір умовою якого було укладання договору особистого страхування в ЗАТ ,,Страхова компанія ,,Інгосстрах". Розмір страхової суми за даним договором складає 252 500 грн. Страхова компанія у разі настання страхового випадку (смерті застрахованої особи, яка наступила в наслідок захворювання) повинна здійснити страхову виплату. Однак, ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" було надіслано лист - відмову про невизнання події страховим випадком. Позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки звернувся до суду 20.06.2014 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.12.2006 року між ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № К2А2GА00260020 від 27.12.2006 року відповідно до якого позивач надавав позичальнику кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.12.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" та [PERSON] 27.12.2006 року було укладено договір іпотеки № К2А2GА00260020 згідно якого позивачу в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме жила нерухомість, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим Тимошенко І.В. державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 13.03.1994 року № 6-1207 та зареєстрованого КМ БТІ 24.03.1994 року записано у реєстрову книгу № 1613. ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконав, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та проценти відповідно до умов договору не сплатив. У зв'язку з чим станом на 13.03.2014 року наявна заборгованість в сумі 19196,09 доларів США. ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" стало відомо, що [INFO] позичальник [PERSON] помер, грошові кошти повернені не в повному обсязі. Утворилась заборгованість у розмірі 19196,09 доларів США, що за курсом 9,282 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.03.2014 року складає 178139,72 грн. 18.03.2014 року до спадкоємців спадкодавця було надіслано лист-претезію, згідно якої ПАТ КБ ,,Приватбанк" пред'явив вимогу . Однак вказану вимогу було проігноровано . Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ Комерційний банк ,,Приватбанк" підлягають задоволенню частково. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду. Із змісту ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 39 Закону України „Про іпотеку" випливає, що суд має право прийняти рішення про задоволення вимог іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому може передбачити право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, при цьому у рішенні суду має бути зазначено, зокрема: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснено у пункті 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено - право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках, наприклад при передачі заставодавцем/іпотекодавцем предмета застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним (частина друга статті 586, пункт 2 частини другої статті 592 ЦК); порушення обов'язків, установлених іпотечним договором (частина перша статті 12 Закону України „Про іпотеку"); порушення споживачем умов договору про надання споживчого кредиту (частина десята статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів"). Крім того, 29.12.2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" щодо посилення захисту прав позичальників" за змістом якого, абзац перший пункту 1 викладений у такій редакції: "1) не може бути примусово або у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріусу стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", а також не може бути проведене у будь-якому порядку примусове виселення мешканців такого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті". Відповідно до ст.. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Отже, зважаючи на те, що положення Закону України "" Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"" чітко закріплює заборону національних органів щодо звернення стягнення на майно в період дії мораторію , виходячи із умов , що в ньому наведені та в даному випадку скасовує відповідальність відповідачів, суд вважає, що рішення суду слід зупинити до припинення дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" №1304-VII від 03.06.2014 року, оскільки у протилежному випадку це призведе до порушення прав відповідачів, які закріплені у Конвенції та Конституції України. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 1781,84 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial