Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що з 11.03.2000 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбних відносин [INFO] у них народився син - [PERSON]. Через те, що подружні відносини між ними не склались, 05 жовтня 2002 року вони розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу відповідач припинив своє спілкування з сином та зустрічався з ним лише декілька раз для складання дозволу на вивіз дитини за кордон. Він не приймає ніякої участі у житті сина, не займається його вихованням, фізичним та духовним розвитком не утримує його матеріально. Він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. В зв'язку з чим просила суд позбавити його батьківських прав відносно його сина [PERSON]. Окрім того, посилаючись на наявну у відповідача [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів, та відсутність у відповідача стабільного доходу, просила змінити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання сина з 1/4 частки на тверду грошову суму - 1000 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відзиву на позовну заяву до суду не надав. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи. 11 червня 2018 року позивач надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. 20 червня 2018 року до суду надійшла заява від представника третьої особи, в якій вона також просила суд проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримала. Згідно долученої представником третьої особи заяви від 01 червня 2018 року [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON] Розгляд справи просить проводити без його участі (а.с. 35). Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом та змін спірних правовідносин. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05 жовтня 2005 року. (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 9). 21 червня 2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 10). 30 грудня 2016 року неповнолітнім [PERSON] також було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) станом на 03 травня 2018 року неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до характеристики наданої Южноукраїнською гімназією № 1, [PERSON] навчається в гімназії № 1 з 2010 року. Мати [PERSON], приділяє багато уваги вихованню сина. Батько не цікавиться навчальним життям сина (а.с. 14). Згідно лікарської довідки № 95 наданої КЗ "Южноукраїнська міська лікарня", біологічний батько [PERSON] - [PERSON] станом здоров'я сина ніколи не цікавився, дитячу поліклініку з дитиною або самостійно (щодо здоров'я сина) не відвідував і на прийомі у лікаря педіатра не перебував (а.с. 16). Згідно копії виконавчого листа по справі " 2-1278/2004 виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки (а.с. 17). Як слідує з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 18 квітня 2018 року станом на 01 квітня 2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом виданим 12.11.2004 року по справі № 2-1278/2004 складає 121172,00 грн. (а.с. 13). Спеціалістом служби у справах дітей було обстежено житлово-побутові умови відповідача [PERSON] в м. Чорноморськ та в ході бесіди з останнім встановлено, що він дійсно не має з сином [PERSON], родинного зв'язку, довгий час з ним не спілкувався та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина (а.с. 34), що також підтвердив написаною власноруч заявою (а.с. 35). Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 06.06.2018 року № 150 орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], щодо його неповнолітнього сина [PERSON]. ІV. Оцінка суду. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції з прав дитини, ст. 150 СК України батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя і несуть відповідальність за її виховання та розвиток. Згідно ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 ч. 1 п.2 СК України передбачає, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 р. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Тому, приймаючи до уваги що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина, не цікавиться його життям, фізичним і духовним розвитком, не піклується про стан його здоров'я, та матеріально не забезпечує хлопчика, що підтвердив у написаній власноруч заяві, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], підлягають задоволенню. На думку суду, позбавлення [PERSON] його батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини. Що стосується вимоги про зміну способу стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Статтею 180 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається з аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із тим, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених статтями 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Враховуючи встановлені судом обставини та вищевикладені вимоги закону, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина, може бути змінений шляхом зміни способу їх присудження, а саме з частки від доходу (заробітку) на тверду грошову суму. Виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо утримання та виховання їх неповнолітнього сина, їх стан здоров'я та здатність працювати, суд вважає, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно ч. 2 ст. 184 розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. V. Розподіл судових витрат. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн. за вимогу про зміну способу стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даною вимогою.

Outcome: approved