Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до головного редактора газети «Острів Свободи» [PERSON], засновника та видавника газети «Острів Свободи» товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Острів Свободи» про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, в якому зазначив, що [INFO] у випуску № [NUMBER] на сторінці № 4 газети «Острів Свободи» опубліковано статтю під назвою «[INFO]». Стаття не має зазначення автору і по суті є редакційною статтею. В межах зазначеної статі розміщена недостовірна інформація, яка не відповідає дійсності та порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а саме: «В настоящее время [PERSON] находится под следствием, дело заведено по ст. 345 Уголовного кодекса Украины». В той же час, дана інформація не відповідає дійсності, так як жодних кримінальних проваджень відносно позивача не існує. Вищевказана інформація, що порушує особисті немайнові права позивача, була опублікована у друкованому засобі масової інформації, тобто повідомлена широкому колу осіб. Позивач просить суд визнати недостовірною інформацію, викладену [INFO] у випуску [NUMBER] на сторінці № 4 газети «Острів Свободи» в статті під назвою «[INFO]», а саме: «В настоящее время [PERSON] находится под следствием, дело заведено по ст. 345 Уголовного кодекса Украины»; зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення в найближчому запланованому випуску газети на тому ж місці шпальти та тим же самим шрифтом спростування наступної інформації: «В настоящее время [PERSON] находится под следствием, дело заведено по ст. 345 Уголовного кодекса Украины». У судовому засіданні представник позивача позов підтримав на підставах, зазначених у позові. Відповідачі у судове засідання не з»явились, хоча належним чином були сповіщені про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомили, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернулись, заперечень на позов не надали. Представник позивача просить суд розглядати справу у відсутності належно повідомлених про судове засідання відповідачів на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що [INFO] у випуску № [NUMBER] на сторінці № 4 газети «Острів Свободи» опубліковано статтю під назвою «[INFO]». В межах зазначеної статі розміщена недостовірна інформація, яка не відповідає дійсності та порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а саме: «В настоящее время [PERSON] находится под следствием, дело заведено по ст. 345 Уголовного кодекса Украины». Відповідачами не заперечується факт висловлення самих такого речення, яке є предметом позовних вимог. Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Разом з тим, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з ч. З ст. 277 ЦК України негативна інформація поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій ( наприклад порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка ї поширила. Згідно із положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов"язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, право звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку передбаченому процесуальними кодексами. Таким чином, при розгляді вказаної категорії справ, враховуючи зазначені конституційні положення та вимоги діючого законодавства , суд повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно відповідей ГУМВС України в Запорізькій області № 2/1250 від 16.09.2015 р. та УІЗ ГУНП в Запорізькій області №20/2/02-2016 від 06.01.2016 р., інформації відносно [PERSON] по кримінальних справах не має, процесуальний статус відсутній, інформація щодо притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності відсутня. Відповідачами не надано суду доказів того, що відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження за ст.345 КК України. Проте, у вищезазначеній статті відповідачі вказують на певну обставину, як на реальний факт, та подію, що відбулася. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Спірне висловлювання містить посилання на час, реальну особу та її ПІБ, подію, що надає фразі ознак фактичного твердження. Спірна фраза не містить мовно - стилистичних засобів (вживания гіпербол, алегорій , сатири), вживання яких притаманне оціночним судженням. Зазначена фраза є фактичним твердженням, а не оціночним судженням, так як її можна перевірити на те, чи відбувалася ця подія , чи ні . Згідно до Резолюції 1165(1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особі. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Відповідачі розповсюдили відносно позивача недостовірну негативну інформацію, яка порушує його особисті немайнові права. [PERSON] є відомим журналістом, редактором газети «Субота +», активним громадським діячем. Відповідачі висловили недостовірну інформацію, яку виклали від власного імені у стверджувальній формі, у зв'язку з чим мають понести певну міру цивільно-правової відповідальності за свої дії. Відповідно до вимог ст.277 ЦК України, а також п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п. 3, ч. 1 п. 25 названої вище постанови Пленуму вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві; спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. За вимогами п. 24 Постанови Пленуму у судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюдненою, а тому суд вважає визначити вказаний строк для спростування визнаною недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформації поширеної відповідачами у відповідності до вимог Закону України " Про виконавче провадження ".

Outcome: approved