Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним, посилаючись на, що предметом даного позову є визнання недійсним ордеру на сім'ю із двох осіб на службове жиле приміщення жилою площею 18.8 кв. м. у ізольованій квартирі [ADDRESS] на підставі Розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.11.2014 року № 723. Таким чином, з огляду на те, що житловий спір виник безпосередньо між Позивачем (який наразі із родиною займає спірне житлове приміщення як внутрішньо переміщена особа) та [PERSON] (як особою, якій видано спірний ордер) і [PERSON] (як особою, яка с членом родини [PERSON], і який також претендує на заняття спірного житлового приміщення). Позивач зазначив, що спірний ордер був виданий Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією, всупереч тому, що на день видачі розпорядження та ордеру дана квартира, фактично, була зайнята родиною Позивача, наголошуємо на тому, що Святошинська РДА порушила право на житло Позивача та його родини, гарантовані Конституцією України та Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Отже, Святошинська РДА також є належним Відповідачем у справі щодо визнання недійсним ордеру на спірне житлове приміщення.. Позивач зазначив, що 27.10.2014р. Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Святошинського району м. Києва видано Наказ № 175 «Про надання службового жилого приміщення» щодо надання Відповідачу-1 та Відповідачу-2 однокімнатної службової квартири № 62, жилою площею 18,8 кв.м. в буд. [ADDRESS] (далі - Квартира). 28.11.2014р. Святошинською в м. Києві РДА (Відповідачем-3) було видано Розпорядження № 723 «Про затвердження Наказу щодо надання службового жилого приміщення та видачу ордера». 31.12.2014р. на підставі зазначеного вище Розпорядження Відповідач-1 і Відповідач-2 отримали ордер № 437 на право зайняття службового жилого приміщення. Позивач Вважає, що зазначений ордер має бути визнаним недійсним в судовому порядку, виходячи із такого. Позивач зазначив, що як зазначено у Розпорядженні Святошинської в м. Києві РДА № 723 «Про затверджена Наказу щодо надання службового жилого приміщення та видачу ордера», Відповідач працює озеленювачем з 17.04.1995р. до теперішнього часу. Проте, така інформація не відповідає дійсності, оскільки Відповідач-1 фактично ні займає таку посаду, а працює на іншій посаді у планово-економічному відділі КП па утриманню зелених насаджень Святошинського району м. Києва, що не віднесена до категорії працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення відповідно до вищевказаного Переліку. Враховуючи те, що Відповідач-1 та Відповідач-2 не вселялися у дане жили приміщення, а також те, що Відповідач-1 насправді не працює на посаді озеленювача, фактично займає іншу посаду, що не віднесена до категорії працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення відповідно до вищевказаного Переліку, вбачається порушення порядку і умов надання службових жилих приміщень, що є підставою для визнання ордеру на право зайняття службового жилого приміщення № 437 недійсним, як то передбачено ст. 59 ЖК УРСР та п. 24 Порядку надання службових жилих приміщень, затвердженого Постановою РМ УРСР № 37 від 04.02.1988р. Ухвалою суду від 11 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 25 квітня 2017 року клопотання про забезпечення доказів задоволено. Ухвалою від 16 травня 2018 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 01.06.2018 року продовжено розгляд справи. В судове засідання позивач не з'явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, проти позову заперечувала, надала до суду відзив, в якому посилається на те що відповідно до ст. 118 ЖК УРСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської ради народних депутатів. Під службові приміщення виділяються як правило, окремі квартири. Розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 06 червня 2014 року № 332 «Про включення жилого приміщення до числа службових» ... Квартира [ADDRESS] (надалі - Квартира) включена до числа службових приміщень комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Святошинського району міста Києва. Відповідно до ст. 119 ЖК УРСР перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством. Відповідно до п. 1 Переліку категорій осіб, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого Постановою РМ УРСР № 37 від 04 лютого 1988 року, до категорії працівників, яким може бути надано службове приміщення, відносять працівники житлово-комунального господарства, і зокрема, робітники озеленювачі районного господарства з обслуговування та догляду за зеленими насадженнями. Згідно з положенням ст. 122 ЖК УРСР на підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради народних депутатів видає громадянину спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане приміщення. Відповідно до зазначених вище положень законодавства, а також у зв'язку з тим, що Відповідач 1 з 17 квітня 1995 року працює озеленювачем, перебуває на квартирному обліку в загальній черзі з 27 травня 1999 року з родиною. 31 грудня 2014 року відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 723 від 28.11.2014 року на ім'я Відповідачки 1 та Відповідача 2 було видано ордер № 437 на право зайняття службового приміщення, а саме квартир [ADDRESS] на період роботи озеленювачем. Відповідно до ст. 119 ЖК УРСР перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством. Відповідач зазначив, що 31 грудня 2014 року по сьогоднішній день Відповідач 1 та її син не можуть вселитися в Квартиру, оскільки там проживають сторонні люди, які не мають до цієї квартири жодного відношення. У лютому 2015 року при черговій спробі заселитися в належне Відповідачу 1 приміщення, з'ясувалося, що його займає [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які виявилося є переселенцями з міста Донецьк. [PERSON] (мати Позивача) не дала змоги вселитися, але написала розписку, що зобов'язується звільнити приміщення до 29 березня 2015 року. [PERSON] та її сини проживають в Квартирі не законно. Законність надання Квартири Відповідачу 1 та Відповідачу 2 та незаконність проживання сторонніх осіб в Квартирі підтверджується: Трудовою книжкою Відповідача 1; Довідкою з місця роботи Відповідача 1; Розпорядженням № 723 від 28.11.2014 року «Про затвердження наказу щодо надання службового жилого приміщення та видачу ордера»; Ордером № 437 від 31.12.2014 року; Відповіддю Святошинської РДА № 107- 107/К-169-360 від 11.02.2015 року; Відповіддю Дирекції з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва № К-35/1 від 02.03.2015 року; Відповіддю на звернення депутата від Святошинської РДА № 107-107/В-499-1 151 від 07.04.2015 року; Відповіддю Святошинської РДА № Ю7-ОП/К-1484/1 -1570 від 05.05.2015 року; Відповіддю на адвокатський запит від Святошинської РДА № 107-4908/20 від 26.06.2015 року; Відповідаю на адвокатський запит від Святошинської РДА № 107-2130/23 від року. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.03.2016 року по справі № 759/11501/15-ц. яке залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2017 року. Апеляційний суд міста Києва у своєму рішенні від 08 лютого 2017 року підтвердив встановлення судом першої інстанції факту самоправного зайняття [PERSON] та її синами Квартири, так як останні не мають жодних правових підстав для вселення та проживання в цьому житловому приміщенні, в той час як у Відповідачів є виданий ордер, у встановленому законодавством порядку. Відповідач 1 вважає, що Позивача разом із матір'ю та братами не мають законного права проживати в спірній Квартирі, оскільки вони не маю жодного відношення до неї. Позивач та його родичі всіляким способами намагаються затягувати час, зловживаючи своїми правами та обов'язками. Представник позивача [PERSON] надав до суду відповідь на відзив [PERSON] наголосивши на те, що що родина Позивача була поселена до спірного житлового приміщення представником Святошинської РДА ще в травні 2014 року, тобто, до видачі Розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.11.2014 року № 723, та до видачі спірного ордеру. Таким чином, на момент видачі ордеру на спірне житлове приміщення РДА, фактичне порушила вимоги пункту 4 Положення про порядок надання службових жилих приміщень користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37 до числа службових може бути включено тільки вільне жил приміщення. Святошинська РДА на момент видачі розпорядження та ордеру не здійснила фактичний виїзд до спірного житлового приміщення, не переконалась у тому, що воно є вільним, відповідно - може бути надане у користування іншим особам. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновків, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно Розпорядженя Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.11.2014 року "Про затвердженя наказу щодо надання службового житлового приміщення та видачу ордеру ( а.с.6 т.1), затверджено наказ Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Святтошинського району м. Києва від 27.10.2014 року №175 про надання службового житлового приміщення" щодо надання [PERSON],1972 р.н. та її сім"ї, вказані наказ від 27.10.2014 року №17 та розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.11.2014 року, незаконним або недійсним у установленому закном порядку не визнавалось. Судом встановлено, що саме на підставі діючого розпорядженя Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.11.2014 року "Про затвердженя наказу щодо надання службового житлового приміщення та видачу ордеру" було видано, ордер на право зайняття службового жилого приміщення ( а.с.58 т1) від 31.12.2014 року, як підстава для заселення у службове житло. Відповідно до ст.. 118 ЖК УРСР Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Жилі приміщення, що надаються народним депутатам України на період їх роботи на постійній основі у Верховній Раді України, включаються до числа службових і виключаються з їх числа за рішенням Верховної Ради України за поданням Комісії Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності депутатів. Відповідно до ст.. 119 ЖК УРСР Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вирішуючи питання правомірності звернення позивача до суду з відповідним позовом, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права чи інтересу позивача оспорюваним правочином, оскільки головною умовою, яку покинення довести позивач є не тільки наявність недотримання норм закону а й наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання його недійсним. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Outcome: dismissed