Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27.03.2015 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання спільної дитини - сина [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. В зв'язку з тим, що сума стягуваних аліментів на сьогоднішній день є недостатньою для матеріального утримання дитини, вона не має змоги самостійно належним чином утримувати дитину, відповідач, який придбав будинок, приховує дійсний розмір своїх доходів та не бере участі у додаткових витратах, викликаних частими хворобами дитини, просила збільшити розмір визначених за рішенням суду аліментів до 1 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття Позивач в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву, в якій позов підтримала, розгляд справи провести за її відсутності (а.с.17). Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та посилався на те, що сплачує аліменти у розмірі, встановленому рішенням Путивльського районного суду. Просив збільшити розмір аліментів до 700 гривень. Змоги надавати допомогу дитині в зазначеному позивачем розмірі не має, оскільки офіційно ніде не працює, має нестабільний дохід, також допомагає своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. Будинок придбали його батьки, а не він. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке. Як вбачається з матеріалів справи відповідач\~\~є батьком дитини [PERSON], [INFO]. На утримання сина він сплачує аліменти на користь матері [PERSON], позивача у справі, на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27.03.2015 в твердій грошовій сумі 500 грн. на місяць до досягнення дитиною\~\~повноліття (а.с.5, 8-9). Дитина проживає по пров.Пирогова,2, кв.2 в м.Путивль Сумської області разом з матір'ю, яка земельних ділянок на території Путивльського району у приватній власності не має (а.с.10,11). Позивач, звертаючись з позовом до суду, обґрунтовувала свої вимоги недостатньою розміру аліментів для матеріального утримання дитини та неможливістю самостійно забезпечити належну матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує в тому числі стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Статтею\~\~8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік," прожитковий мінімум для дітей дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Враховуючи наведене, беручи до уваги потреби дитини, її фізичного, духовного і соціального розвитку на даний час, матеріальне становище та стан здоров'я відповідача, який інших утриманців не має і отримує неофіційні доходи, розмір яких визначити не можливо, виходячи із засад розумності, справедливості та враховуючи закріплені ст.ст.2-4,11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 3 Конвенції про права дитини принципи пріоритетності інтересів дітей в усіх діях щодо них, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, які стягується з відповідача на утримання сина, визначивши їх у сумі 700 грн. на місяць. При цьому необхідно зазначити, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів в розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України, оскільки законодавцем, зокрема ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України, передбачена індексація розміру аліментів, визначених судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі. Твердження позивача про те, що відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів є необґрунтованими, оскільки в порушення вимог ст. 83 ЦПК України вона на підтвердження своїх доводів належних та допустимих доказів не надала. Що стосується додаткових витрат, то позивач не позбавлена змоги звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення їх з відповідача. Враховуючи те, що позивач отримує аліменти за виконавчим листом, виданим на підставі попереднього судового рішення, цей виконавчий лист необхідно відкликати в зв'язку з ухваленням нового рішення у справі. В силу ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача\~\~на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Виходячи з наведеного,

Outcome: partial