Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» страхового відшкодування в розмірі 56 272,20 грн., з [PERSON] франшизи в розмірі 1 000,00 грн., з відповідачів судові витрати в розмірі 768,40 грн. Посилається на те, що 24.07.2018 року на вул. Качалова, 18 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю та вини транспортного засобу «Volkswagen Golf», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який перед виїздом не перевірив технічний стан і комплектацію транспортного засобу, в результаті чого автомобіль вийшов з ладу та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota Camry», держаний номерний знак [NUMBER] , власником якого є він - [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «УПСК» відповідно до умов полісу № AM3709643, яка листом №3187/18 від 04.10.2018 року відмовила йому у виплаті страхового відшкодування, тому він змушений звернутися до суду з таким позовом. Ухвалою суду від 24.01.2019 року відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні пітримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» будучи присутньою в одному із судових засіданнь заперечувала проти позовних вимог, надала суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що [PERSON] у розумінні п. 1.4. ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004р. № 1961-IV не є особою, відповідальність якої застрахована за полісом АМ/3709643, оскільки на момент ДТП неправомірно експлуатував транспортний засіб «Volkswagen», н.з. [NUMBER] , в силу порушення ним Митних правил, встановлених Митним Кодексом України, зокрема [PERSON] керував автомобілем у митному режимі "Транзит" поза межами строку визначеного ст. 95 Митного Кодексу України, тому ПрАТ "УПСК" прийняло рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у спосіб, передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, судових повісток за адресами місця реєстрації. У відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України відповідачу [PERSON] були також направлені всі матеріали позову з відповідними додатками до нього та запропоновано надати суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ували суду про відкриття провадження у справі відзив, чого зроблено ними так і не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідача у справі про розгляд такої, згідно вимог ст. 128, 131 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог частково, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи вбачається, що 24.07.2018 року по вул. Качалова, 18 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Golf», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та припаркованого транспортного засобу «Toyota Camry», держаний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29.08.2018р. ун. № 759/12248/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. накладено штраф в розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Акту виконаних робіт №6453 від 09.10.2018р., складеного ДВС Сервіс, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Camry», держаний номерний знак [NUMBER] , складає 57 272 грн 20 коп. Відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.06.2018 року AM3709643, укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] при використанні транспортного засобу «Volkswagen Golf», номерний знак [NUMBER] . 24.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про страхове відшкодування. Листом №3187/18 від 04.10.2018 та повторно № 4164/18 від 14.12.2018р. Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» повідомило [PERSON] про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування посилаючись на те, що транспортний засіб «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , ввезений на митну територію України у режимі «транзит» 21.04.2017 під керуванням громадянина України [PERSON] , а це, на їх думку, свідчить про те, що водій [PERSON] не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку із чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з чим у Страховика відсутні підстави вважати заявлену подію страховиком випадком та здійснити виплату страхового відшкодування. Проте, з таким твердженням сторони відповідача у відмові у виплаті страхового відшкодування позивачу не можна погодитись з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про страхування», договір страхування визнається недійсним у судовому порядку. Листом від 16.10.2018р. № 32210 Моторне транспортне страхове бюро України відмовило позивачу [PERSON] у відшкодуванні шкоди посилаючись на те, що по відношенню до транспортного засобу «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ 3709643, виданий ПрАТ "УПСК". Невизнання ПрАТ «УПСК» [PERSON] особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, не є підставою для проведення регламентної виплати, передбаченої ст. 41 Закону України №1961-IV. Тобто цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen», н.з. [NUMBER] застрахована. Посилання сторони відповідача на порушення його страхувальником [PERSON] митних правил не вказує на керування такою особою затрахованим ПрАТ «УПСК» автомобілем без правових на те підстав, як і не свідчить про те, що особа [PERSON] не є тією особою, відповідільність якої застрахована, оскільки наявний та чинний договір страхування від 30.06.2018 року AM3709643 вказує на зворотнє. Крім того, суд зважає на те, що Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» 30.06.2018 року було укладено договір страхування з [PERSON] саме автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , тоді як тільки при необхідності виплати страхового відшкодування вказана страхова компанія стала посилатися на нете, що [PERSON] не був законним володільцем та правомірним його користувачем, що оцінюється судом відповідним чином. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «УПСК» відповідно до умов полісу № AM3709643. Даний поліс є чинним і ніким не оскаржувався. Відповідачем не надано жодних судових рішень щодо неправомірності володінням чи користуванням [PERSON] транспортним засобом «Volkswagen», н.з. [NUMBER] , договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладений, а отже відмова страховика у визнанні випадку страховим та здійсненні виплати страхового відшкодування є незаконною. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги - законними та обґрунтованими, оскільки позивачем надано достатньо належних та достовірних доказів, а відповідачем вказані позовні вимоги не спростовані. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими у відповідній частині та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню. Так, на користь позивача слід стягнути з відповідача ПрАТ "УПСК" страхове відшкодування в розмірі 56 272,20 грн. відповідно до Акту виконаних робіт №6453 від 09.10.2018р., складеного ДВС Сервіс, тобто у розмірі фактично понесених витратах позивачем на ремонт свого автомобіля, та в межах заявлених позовних вимог до вказаного відповідача, задовольнивши в цій частині позовні вимоги повністю. Тоді як, в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення франшизи в розмірі 1 000,00 грн. слід відмовити, оскільки полісом № АМ/3709643 від 30.06.2018р. передбачена нульова франшиза. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача ПрАТ "УПСК" на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 768,4 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial