Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом до ДП «Артемвугілля», на обґрунтування заявлених вимог зазначив наступне. З 02.01.2003 року по 13.03.2013 року він працював на СП «Шахта ім. М.І. Калініна» Державного підприємства «Артемвугілля» робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею. Був звільнений з підприємства за станом здоровя, згідно п.2 ст.40 КЗпП України. Однак, усі суми належні йому, як звільненому працівникові в день звільнення, не були йому виплачені. Просив суд: - визнати відповідача винним у не здійсненні з ним повного розрахунку в день звільнення по всім сумам, належним [PERSON] як звільненому працівникові у день звільнення; - стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки з виплатою всіх сум, належних йому, як звільненому працівникові в день звільнення, які були не виплачені з вини власника або уповноваженого ним органу за період починаючи з дня звільнення по день ухвалення рішення суду по цій справі або (у випадку повної їх виплати) по день такої виплати; - стягнути з відповідача на його користь гроші у сумі 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням законних трудових прав внаслідок не здійснення повного розрахунку в день звільнення по всім сумам, належним як звільненому працівникові у день звільнення; - згідно п.2 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, не скористався своїм правом на особисту участь в судовому засіданні та надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 41). Представник позивача [PERSON], який дії на підставі довіреності посвідченої нотаріально, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, в залу суду не зявився, причини неявки суду не повідомив (а.с. 4). Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 02.02.2015р. (а.с.43), в залу суду не зявився, просив розглянути справу у відсутності представників відповідача. В наданих суду поясненнях на позов зазначив наступне (а.с.44). На виконання Указу Президента України від 14.11.2014 №875 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях", постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей", а також наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014р. №841 "Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях", відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, що є додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7.11.2014 № 1085-р, Державне підприємство "Артемвугілля" 28 листопада 2014р. припинило виробничу та фінансово-господарську діяльність як власну, так і діяльність структурних підрозділів на території міста Горлівки Донецької області. Вжито заходів для евакуації працівників за їх згодою. Вжиття заходів щодо вивезення майна, документації, печаток, штампів ДП "Артемвугілля" та його структурних підрозділів результатів не дало. Інвентаризацією первинних документів та документів фінансово-господарської звітності, проведеною 6 січня 2015р. встановлено наступне. За період роботи з дати державної реєстрації (19 лютого 2003р.) до зміни місцезнаходження підприємства (10 грудня 2014р.) місцезнаходження документів (як на паперових, так і на електронних носіях) ДП "Артемвугілля" не встановлено, вільний доступ до них неможливий. У тому числі, але не виключно, відсутні: первинні документи, документи фінансово-господарської звітності, документи про трудові правовідносини, у тому числі про умови та періоди роботи, оплату праці, проведення розрахунків, про встановлення тимчасової або стійкої втрати працездатності, про розслідування нещасних випадків та професійних захворювань на виробництві, документи, які були підставою для здійснення бухгалтерського та податкового обліку, технічні, гірничі, експертні документи, правовстановлюючі документи на нерухоме та рухоме майно, документи, які були підставою виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків підприємства, документи щодо взаємодії підприємства з органами державної влади, місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами. Печатки, штампи, бланки, які використовувалися у зазначений період, також відсутні. Вказані документи знаходилися на зберіганні та у роботі в приміщенні ДП "Артемвугілля" за адресою: м. Горлівка, пр. Леніна, 13. Доступ до приміщення неможливий у зв'язку з захопленням території міста Горлівки незаконними озброєними формуваннями та проведенням на території міста Горлівки антитерористичної операції. За даними ДП "Артемвугілля" бланки, печатки, штампи підприємства та його структурних підрозділів (шахт) знаходяться у володінні осіб, які співпрацюють з незаконними озброєними формуваннями. Враховуючи наведене всі печатки та штампи як ДП "Артемвугілля", так і його структурних підрозділів визнані недійсними та не мають відношення до підприємства. Печатки, штампи та бланки, які утримуються терористичною організацією "ДНР" містять позначення "місто Горлівка Донецька область", з огляду на що, просить суд не приймати до уваги документи, які містять вказані позначення. Крім того, з метою запобігання підробленню офіційних документів підприємства, просить суд вимагати від осіб, які підписують документи від імені підприємства, довіреність за підписом уповноваженої особи - генерального директора (на даний час виконуючого обов'язки генерального директора), відомості про якого внесено до ЄДРЮОтаФОП. Отже, враховуючи те, що адміністративні та виробничі будівлі (приміщення) підприємства захоплені та утримуються незаконними озброєними формуваннями, Державне підприємство "Артемвугілля" не має можливості на даний час надати відомості відносно [PERSON] В додаткових поясненнях зазначив (а.с. 58-59), що з огляду на наведені вище обставини довідка №1/9/449 від 14 серпня 2015р. за підписом "и.о. Директор СП шахты им. М.И. [PERSON] Сумин", згідно з якою визначена середньоденна заробітна плата [PERSON] не може бути прийнята судом до уваги. Крім того, внаслідок захоплення території міста Горлівки Донецької області незаконними озброєними формуваннями, Державне підприємство "Артемвугілля" з 28 листопада 2014р. на підставі наказу №1 повністю припинило виробничу та фінансово-господарську діяльність як власну, так і діяльність структурних підрозділів на території міста Горлівки Донецької області. Оскільки печатки, штампи, бланки підприємства та структурних підрозділів залишилися на непідконтрольній території, пунктом 3 вказаного наказу встановлено, що будь-які документи, видані (складені, підписані, скріплені печаткою тощо) від імені Державного підприємства "Артемвугілля" або його структурних підрозділів у місті Горлівці Донецької області під час дії цього наказу слід вважати недійсними та такими, що не спричиняють правових наслідків для підприємства. Таким чином вказана довідка видана на території, непідконтрольній українській владі особами, які не мали на це відповідних повноважень. Правильна назва структурного підрозділу - Структурний підрозділ "Шахта імені [PERSON]" Державного підприємства "Артемвугілля". Позначення, яке вказане як посада керівника, не відповідає назві підприємства. Крім того, така особа, як "Э.И. Сумин" не є та ніколи не був виконуючим обов'язки директора. На даний час директором СП "Шахта ім. М.І. Калініна" ДП "Артемвугілля" є [PERSON], а не вказана особа. Питання розрахунку середньоденної заробітної плати врегульовано Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України №100 від 8.02.1995р. Вказаним Порядком визначені вихідні дані, на підставі яких розраховується середньоденна заробітна плата. Довідка, на яку посилається позивач, не містить необхідних даних, а саме - календарні місяці роботи, які передували звільненню та їх кількість, розмір заробітної плати у ці місяці роботи, кількість відпрацьованих робочих днів, суми щомісячних відрахувань із заробітної плати працівника тощо. За таких обставин, довідка не відповідає вимогам діючого законодавства та не може вважатися належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Згідно копії трудової книжки [PERSON] серії БТ-І №3184923, в період з 02.01.2003 року по 13.03.2013 року він працював на СП «Шахта ім. М.І. Калініна» Державного підприємства «Артемвугілля» робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею. Згідно повідомлення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №2/12-1487 від 22.04.2015р. згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України від 22.12.2002 №769 «Про реорганізацію ВО «Артемвугілля», зокрема реорганізовано Державне підприємство «Шахта ім. М.І. Калініна» та створено Державне підприємство «Артемвугілля». «Шахта ім. М.І. Калініна» є структурним підрозділом Державного підприємство «Артемвугілля» та не має статусу юридичної особи (а.с.45). Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крим того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жодних доказів про існування заборгованості з заробітної плати СП «Шахта ім. М.І. Калініна» Державного підприємства «Артемвугілля» перед [PERSON], а також не проведення повного розрахунку з позивачем при звільненні до позову не додано. Ухвалою суду від 29 липня 2015 року сторони зобовязано надати суду будь-які докази на підтвердження або спростування заявлених позовних вимог. На виконання даної ухвали позивачем на електронну адресу суду надіслано копію довідки Державного підприємства «Артемвугілля» СП «Шахта ім. М.І. Калініна» №1/9-449 від 14.08.2015 року наступного змісту. Середньоденна заробітна плата на робочі дні, [PERSON], звільненого 13 березня 2013 року становить 368 грн. 90 коп., з урахуванням НДФО 10%, ЕСВ 3,6%. Кінцевий розрахунок з заробітної плати проведений 19 квітня 2013 року (а.с. 52 зв.б.). Частина перша ст. 47 КЗпП України зазначає, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Позовні вимоги позивач під час розгляду справи не змінював та не уточнював, і суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач був звільнений з підприємства 13.03.2013 року, отримав трудову книжку на підприємстві, оскільки до матеріалів справи додано її копію. Повний розрахунок з позивачем був проведений 19 квітня 2013 року. Розвязуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, спричиненої не проведенням розрахунку, суд прийшов до наступного. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. Згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, статтею 117 КЗпП України передбачається відповідальність власника або уповноваженого ним органу за невиплату належних звільненому працівникові сум у строки, встановлені ст. 116 КЗпП, шляхом виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата, як встановлено у пп. 2 п. ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Позивачем надано суду довідку №1/9-449 від 14.08.2015 року про середню заробітну плату, відповідно до якої середньоденна заробітна плата позивача складає 368 грн. 90 коп., та суд не приймає до уваги в якості доказу зазначену довідку, оскільки в даній довідці не зазначено необхідні для розрахунку середнього заробітку відомості, а саме кількість робочих днів та фактично відпрацьований позивачем час. Крім того, згідно абз.2 ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085, м. Горлівка Донецької області належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Також суд приймає до уваги наказ Державного підприємства «Артемвугілля» №1 від 28 листопада 2014 року, відповідно до якого будь-які документи (складені, підписані, скріплені печаткою тощо) від імені Державного підприємства «Артемвугілля» або його структурних підрозділів у місті Горлівці Донецької області слід вважати недійсними та такими, що не спричинять правових наслідків для підприємства (а.с. 62 зв.б.). З огляду на вищенаведене суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. В задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, заподіяної порушенням законних трудових прав внаслідок нездійснення повного розрахунку в день звільнення по всім сумам, належним як звільненому працівникові у день звільнення також слід відмовити, оскільки вони є похідними від вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Статтею 124 Конституції України до юрисдикції судів віднесено всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, насамперед, що провадження в порядку цивільного судочинства здійснюється за всіма вимогами, які не є предметом інших видів судочинства (конституційного, господарського, адміністративного, кримінального). Відповідно до статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов'язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача про визнання відповідача винним у нездійсненні розрахунку при звільненні не підлягають задоволенню як такі, що не передбачені способами захисту прав, які визначені статтею 16 ЦК України. Крім того, наведені вимоги є за своєю суттю обставинами, які підлягають встановленню при розгляді дійсної справи, а не позовними вимогами в сенсі норм ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed