Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просить\~ поновлення на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за період з 18.03.2014 року\~ по 06.03.2015 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17 березня 2014 року звільнений з посади підсобного працівника ФОП [PERSON] за п. 3 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації і 18 березня 2014 року на виконання Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію" та відповідно до мобілізаційного плану призваний на військову службу. У зв`язку з цим, позивач просить поновити його на роботі та виплатити середній заробіток за період проходження військової служби з 18.03.2014 року по 06.03.2015 року. Позивач підтримав позов в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Представники третіх осіб не заперечували проти задоволення позову. У відповідності з ч.4 ст.174 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, дослідивши надані суду докази, суд встановив наведені нижче обставини. 15.10.2013 року між позивачем та відповідачем укладений трудових договір відповідно якого він прийнятий на роботу на посаду підсобного робітника і 17 березня 2014 року був звільнений з роботи за п.3 ст.36 КЗпП України у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації (а.с.32). 18 березня 2014 року на виконання Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 "Про часткову мобілізацію" та відповідно до мобілізаційного плану позивача призвали на військову службу під час мобілізації (а.с.8). 8 червня 2014 року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20.05.2014 № 1275-VII (далі - Закон № 1275-VII). Цим законом внесено зміни до ст.36 КЗпП, ст.119 КЗпП і ст.39 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.36 КЗпП у редакції закону № 1275-VII підставою припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім призову працівника на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року. Відповідно ч. 3 ст.119 КЗпП і у редакції закону № 1275-VII за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1275-VII дію ч.2 ст. 39 ЗУ „Про військовий обов`язок і військову службу" і ч.3 ст. 119 КЗпП в редакції Закону № 1275-VII поширено на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 „Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України „Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію". Таким чином, відповідно до наведених законів за військовослужбовцями, які були призвані відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 „Про часткову мобілізацію" зберігається робоче місце і середній заробіток. Отже, усі працівники, які були звільнені з роботи на підставі п.3 ч.1 36 КЗпП України у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, мають бути поновлені роботодавцем на роботі у зв`язку із набуттям чинності Законом № 1275-VII. 8 лютого 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду" від 15.01.2015 № 116-VIII (далі - Закон № 116-VIII). Цим законом № 116-VIII статтю 119 КЗпП доповнено частиною четвертою такого змісту: "За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, більше ніж на один рік". Аналогічні зміни законом № 116-VIII внесено також до ч.2 ст.39 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу». У зв`язку з цим, позивач\~ має бути поновлений на посаді підсобного працівника ФОП [PERSON] з 17 березня 2014 року, тобто з часу звільнення у зв`язку з мобілізацією. Також йому має бути виплачено компенсацію середнього заробітку. Середній заробіток, що підлягає стягненню з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] розраховується відповідно до Постанови КМУ №100 від 8.02.1995 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" і становить 40,76 грн. на день. Позивачу має бути виплачена компенсація за 326 днів в сумі 13287,76 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір у сумі 487,20 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved