Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання недійсним договору № 015-Z/020858 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue від 30.08.2013р., укладеного між ним та відповідачем. В позові зазначено, що за умовами зазначеного договору банк зобов`язався надати йому кредитні кошти в розмірі 27233 грн. 93 коп., а він зобов`язався отримати ці кошти та сплатити відсотки за користування ними. Відповідно до ст. 11 ЗУ " Про захист прав споживачів" в кредитному договорі повинно зазначатися- сума кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дпта видачі кредиту та інші умови надання кредиту, право дострокового повернення кредиту, річна відсрикрва ставка за кредитом. Згідно із п.3.2. розділу 3 Правил про надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України № 168, кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Спірний Договір укладено з порушенням вимог Закону України "Про захист прав споживачів", в частині недотримання істотних умов, які обов'язкові для кредитних договорів, чим порушені мої права як споживача фінансових послуг, зокрема - умови цього договору не містять відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту, як цього вимагає ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", а графік повернення кредиту та сплати процентів по договору кредиту, який має бути його невід'ємною частиною, не укладено взагалі, також відсутня вказівка на сукупну вартість кредиту, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту. При укладенні вказаного договору були порушені також вимоги п.2 ч.1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме - відповідач не надав йому, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, за ненадання якої передбачена відповідальність, яка встановлена статтями 15, 23 Закону України "Про захист прав споживачів". Так, відповідно до ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про : 1)особу та місцезнаходження кредитодавця; 2)кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту га обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; 3)необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Відповідно до п.п. 3.3. постанови Правління НБУ банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту. б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Відповідно до п.п. 3.4. Постанови Правління НБУ Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: -вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; -обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); Зазначена інформація в повному обсязі йому не була надана. Згідно із ч. 2 п. 2. ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів" підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Приписами п. 1. ст. 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Статтею 19 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Пунктом 1 цієї статті передбачено, що нечесна підприємницька практика включає: 1)вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2)будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною; Пунктом 2 цієї статті передбачено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надасться у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: -установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; -визначення піни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Додатків до договору відповідачем йому не надані. Частиною 5 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до ч. 6 названої статті у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1)такі положення також підлягають зміні; або 2)договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору (ч. 7 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"). Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. В момент вчиненя сторонами зазначеного правочину мали місце недодержання вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 статі 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Просить визнати недійсним договір №015-2/020858 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue від 30.08.2013р., укладеного між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заперечення проти позову, вважає, що договір № 015-Z/010858 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue від 30.08.2013р. укладений з [PERSON] у відповідності з чинним законодавством України та відсутні підстави для визнання зазначеного договору недійсним. Вважає, що позов не обгрунтований. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11, 509 ЦК України забов`язання виникають, зокрема з договорів. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 та 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору . Відповідно до вимог ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник забовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом та інші фактори. Встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України , якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щрдр обставин, які мають істотне значення / ч.1 ст. 229 цього Кодексу/ такий право чин визнається судом недійсним. Судом встановлено, що 30.08.2013р. між банком та позивачем було укладено договір № 020-097860/13-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту, згідно якого банк відкриває на картковий рахунок позичальника на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Electron Instant Issue № 4476071681192587 на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 27233,93 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 54 % річних, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 11.08.2016р. та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором. Кредит видано у формі встановлення на платіжну картку [PERSON] овердрафту. Овердрафтом називають кредитування банком розрахункового рахунку клієнта для оплати ним розрахункових документів при недостачі або відсутності на розрахунковому рахунку клієнта-позичальника коштів. В такому випадку банк списує кошти з рахунку клієнта в повному обсязі, тобто автоматично надає клієнту кредит на суму, що перевищує залишок коштів. Овердрафт відрізняється від звичайного кредиту тим, що для погашення заборгованості спрямовуються всі суми, що надходять на рахунок клієнта. Овердрафт це короткостроковий кредит у межах встановленого ліміту, що дозволяє здійснювати розрахунки, коли коштів на поточному рахунку недостатньо. Основною відмінністю овердрафту від звичайного кредиту є можливість клієнта знімати з карткового рахунку різні суму в різні періоди часу та при повному погашенні при наявності доступного ліміту знову скористатися кредитними коштами. Враховуючи викладене вище, неможливо встановити графік платежів, оскільки передбачити коли і скільки коштів клієнт буде знімати із карткового рахунку неможливо. Однак, в кредитному договорі в п. 2.1.1. встановлено, що протягом періоду кредитування, починаючи з 30.08.2013р. і закінчуючи кінцевою датою терміну дії і відновлюваної кредитної лінії, тобто до 31.08.2016р. кредитний ліміт, зазначений в п. 2.1. договору, щомісяця в день нарахування процентів, зменшується рівними частинами на суму кожного зменшення у розмірі 736,05 грн., при тому, що перше зменшення кредитного ліміту здійснюється у день нарахування процентів у місяці, наступному за місяцем, в якому був встановлений кредитний ліміт. Тобто, якщо позичальник зніме увесь доступний ліміт овердрафту у перший місяць кредитування, то мінімальний платіж по тілу кредиту повинен становити 736,05 грн. Також, відповідно до п. 4.1 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 54 % річних. Нарахування процентів проводиться щомісяця, один раз в місяць, у день нарахування процентів на залишок заборгованості позичальника за період з попереднього по поточний день нарахування процентів по методу факт/360, (п. 4.2. Кредитного договору). Позичальник сплачує проценти щомісяця, у день нарахування процентів. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними ресурсами в період з попереднього по поточний день нарахування процентів. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період не пізніше терміну повернення кредитних ресурсів. Отже, за умови, що позичальник зняв усі доступні кредитній кошти в перший місяць кредитування та більше ними не користався, він повинен був би сплачувати в місяць 736,05 грн. (по тілу кредиту) + відсотки в розмірі 54 % річних на залишок заборгованості. Позивач уклав зазначений кредитним договір добровільно, без будь-якого на нього впливу з боку банку, договір містить всі істотні умови та повністю відповідає вимогам діючого законодавства. Позивач при його укладанні погодився з усіма його умовами, про що свідчить його підпис на в подальшому не оспорював його умови. Щодо доводів позивача про те, що йому не надано інформації про умови кредитування, відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача», то в матеріалах справи міститься копія інформації про умови кредитування АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 30.08.2015р. з особистим підписом [PERSON] Крім того, позивач також був ознайомлений із рекламно-інформаційним умовами кредитування за програмою фізичних осіб «Гроші є!» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про що свідчить підпис під ними. Таким чином, відповідно до вимог ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" позивач письмово був повідомлений про всі умови кредитування. Щодо доводів позивача про те, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладаючи із ним оспорюваний кредитний договір, застосував нечесну підприємницьку тактику, то згідно ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька тактика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивачем не доведено ні застосування недобросовісної конкуренції з боку банку, ні введення його в оману. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. на відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. При розгляді справи не знайшло свого підтвердження, що сторони уклали кредитний договір з порушенням вимог чинного законодавства або щодо його форми, що волевиявлення позивача не було вільним і не відповідало його волі, вчиненим під впливом обману. Крім того, позивач отримавши кредит, використовував його за призначенням, тобто отримав те, на що розраховував при укладанні договору, а тому факту введення його в оману не вбачається. У відповідності до ст.629, 526 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки сторони за взаємною згодою уклали спірний договір у письмовій формі, визначили суму кредиту , порядок та термін його погашення, відповідальність за невиконання забов»язання, засвідчили своїми підписами та скріпили печаткою, тобто він відповідає вимогам ст..ст. 1050, 1054 ЦК України та є законним. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона забов»язщана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав суду нале5жних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Ст. 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Крім того, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, позивач при підписання спірного кредитного договору погодився з його умовами та не заперечував проти надання кредиту саме на таких умовах, визначених договором, погодився з зазначеним порядком його погашення, в тому числі погодився сплатити зазначені відсотки за користування кредитом, з забезпеченням кредитного договору у разі порушення зобов`язань, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed