Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 14105, 01 доларів США, що складає 359818 гривень 81 копійку. Свої вимоги мотивує тим, що 23 вересня 2005 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №OD20GD01420104, відповідно до якого позивачем був наданий відповідачці кредит в розмірі 15290 доларів США на термін до 23 вересня 2025 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №0104/р, згідно якого відповідач [PERSON] зобовязався відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником прав та обов"язків ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у зв"язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". В судове засідання представник позивача не з'явилась. На адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутністю. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі повторно в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи у їх відсутність не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів наданих в матеріалах справи. Так, судом встановлено, що 23 вересня 2005 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №OD20GD01420104, відповідно до якого позивачем був наданий відповідачці кредит в розмірі 15290 доларів США на термін до 23 вересня 2025 року. Факт отримання відповідачкою [PERSON] кредитних коштів підтверджується копією заяви про видачу готівки №01 від 26.09.2005 року в сумі 13000 доларів США на придбання нерухомості. 2290 доларів США відповідачці [PERSON] були надані позивачем на оплату страхових платежів. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №0104/р, згідно якого відповідач [PERSON] зобовязався відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником прав та обов"язків ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у зв"язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". У звязку з тим, що відповідачка кошти отримала, але не виконувала умови кредитного договору, тобто щомісячно не здійснювала часткове погашення кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитом відповідно графіку виникла заборгованість за наданим кредитом договором. Згідно розрахунку, який міститься в матеріалах справи заборгованість відповідачів за вказаним кредитним договором станом на 11 березня 2016 року складає 14105,01 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 10612,11 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 2310,31 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 236,60 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 945,99 доларів США. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За статтею 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, та поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачі, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідачка кошти отримала, але своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14105 доларів США, що складає 359818 гривень 81 копійок. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів необхідно стягнути судові витрати в рівних частках в розмірі 5397 гривень 28 копійок. На підставі викладеного 509,526, 554, 610, 611, 623, 629, 638, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved