overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У січні 2017 року представник ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, виданому Оболонським районним судом м. Києва 22 листопада 2016 року. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року позов ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. На підставі даного рішення 22 листопада 2016 року видано виконавчий лист, при виготовлені якого допущено помилку в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання. За таких обставин, заявник просить суд виправити помилку у виконавчому листі, а саме: в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначити «3 (три) роки» замість «1 (один) рік». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву представника ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про виправлення помилки у вказаному виконавчому листі слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VII виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Як вбачається з виконавчого листа, при виготовленні останнього допущено помилку, а саме в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання замість «3 (три) роки» вказано «1 (один) рік». За приписами ст.369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. За таких обставин, суд ухвалює задовольнити заяву представника ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про виправлення помилки у виконавчому листі, оскільки даний виконавчий лист був виданий вже після набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VII, а саме: в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання вказати «3 (три) роки».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У січні 2017 року представник ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, виданому Оболонським районним судом м. Києва 22 листопада 2016 року. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року позов ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено. На підставі даного рішення 22 листопада 2016 року видано виконавчий лист, при виготовлені якого допущено помилку в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання. За таких обставин, заявник просить суд виправити помилку у виконавчому листі, а саме: в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначити «3 (три) роки» замість «1 (один) рік». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву представника ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про виправлення помилки у вказаному виконавчому листі слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VII виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Як вбачається з виконавчого листа, при виготовленні останнього допущено помилку, а саме в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання замість «3 (три) роки» вказано «1 (один) рік». За приписами ст.369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. За таких обставин, суд ухвалює задовольнити заяву представника ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про виправлення помилки у виконавчому листі, оскільки даний виконавчий лист був виданий вже після набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VII, а саме: в частині відомостей про строк пред'явлення виконавчого листа до виконання вказати «3 (три) роки».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

10.03.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, при житті на випадок смерті вона залишила заповіт, про який вона не знала. Звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийнятя спадщини, після того як дізналася в лютому місяці про існування державних актів на право на землю, виданих на ім"я матері, але остання відмовила, посилаючись на пропущення встановленого законом строку. Просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини в два місяці. Позивач та представник позивача в судове засідання не з"явилися, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали посилаючись на вказані обставини. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи і постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [INFO] померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку [NUMBER], площею 3,89 га., що розташована на території Паліївської сільської ради Маловисківського району, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER]. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом. З довідки виданої виконкомом Паліївської сільської ради від 23.02.2015 року, вбачається, що Паліївською сільською радою було посвідчено та 14.04.2003 року зареєстровано заповіт від [PERSON], який на даний час не змінено і не скасовано. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємець - позивач в справі в січні місяці 2015 року отримав пропозицію від СТОВ " Агрофірма " Паліївська" про вирішення питання щодо прийняття спадщини у вигляді земельних ділянок, розташованих на території Паліївської сільської ради, після смерті [PERSON]. Отже, суд приходить до висновку, що позивач дійсно пропустила строк з поважних причин, через те нотаріус відмовила, посилаючись на пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини. В силу ст.. 1272 ЦК України згідно, якої суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, позивач є спадкоємцем померлої за заповітом, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

28 квітня 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.05.2008 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" (правонаступником ТзОВ "Комерційний Банк "Дельта") було укладено договір № 001-02011-150508 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки і надано картку з відновлювальною кредитною лінією на суму 3500 грн. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору. У зв`язку з чим станом на 21.04.2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 3380,14 грн., яка складається тіла кредиту. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився. У позовній заяві він просить розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від неї не надходило. Судом встановлено, що відповідно до договору № 001-02011-150508 від 15.05.2008 року [PERSON] одержала кошти у сумі 3500 грн. Загальна сума заборгованості за кредитом становить 3380,14 грн., яка складається тіла кредиту. Ці обставини підтверджуються договором та розрахунком заборгованості (а.с.2-5). Як вбачається з п. 1,3, 3 договору, банк надав відповідачу кредит на суму 2000 грн. У разі неналежного виконання зобов'язань по кредиту банк вправі розірвати договір та вимагати сплати кредиту. Відповідно до постанови правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 "Про віднесення ПАТ"Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" з 03.03.2015 року в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу з фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала та порушила свої зобов'язання перед ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором № 001-02011-150508 від 15.05.2008 року, а отже позов підставний та підлягає до повного задоволення. Судові витрати стягнути з відповідача в користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач ДП "Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури "ДНІПРО" звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві позивач просив суд відстрочити йому сплату судового збору. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Ч.3 цієї статті передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. З огляду на зміст позовних вимог, розмір обов'язкового судового збору, який підлягає сплаті, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання ДП "Державне спеціалізоване видавництво художньої літератури "ДНІПРО" про відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач ПАТ "Європейський газовий банк" звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ "Тревел Плаза", про стягнення заборгованості. Одночасно з поданням позовної заяви позивачем було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Ч.3 цієї статті передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. З огляду на зміст позовних вимог, розмір обов'язкового судового збору, який підлягає сплаті, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання ПАТ "Європейський газовий банк" про відстрочення сплати судового збору. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач ТОВ "Агроінфінітум" звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів. Одночасно з поданням позовної заяви позивачем було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, враховуючи скрутний матеріальний стан ТОВ "Агроінфінітум". Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Ч.3 цієї статті передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. З огляду на ціну позову, зміст позовних вимог, розмір обов'язкового судового збору, який підлягає сплаті, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача ТОВ "Агроінфінітум" про відстрочення сплати судового збору. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

В квітні 2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено Рішення по справі за позовом [PERSON] до КП "Спеціалізованого комунального підприємства "Гуртожиток" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Однак при постановленні рішення по справі судом не в повному обсязі було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. А саме щодо стягнення з позивачки на користь держави недоплаченого при подачі позову судового збору. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні. Сторони в судове засідання не з?явились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 06.04.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення по справі за позовом [PERSON] до КП "Спеціалізованого комунального підприємства "Гуртожиток" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою [PERSON] було заявлено дві позовні вимоги: про стягнення з КП "СКП "Гуртожиток" на її користь матеріального збитку в розмірі 3 814 грн. 00 коп.; про стягнення з КП "СКП "Гуртожиток" на її користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. 00 коп. Так позивачкою заявлено вимоги майнового характеру щодо відшкодування матеріальної шкоди та вимоги немайнового характеру щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати; ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Отже позивачкою було заявлено дві позовні вимоги, кожна з яких повинна бути оплачена окремо (243 грн. 60 коп. + 243 грн. 60 коп. = 487 грн. 20 коп.). Натомість позивачкою [PERSON] при подачі позову було оплаченно судовий збір не в повному обсязі - лише 338 грн. 14 коп. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При постановленні рішення по вищезазначеній справі судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме про стягнення з позивачки недоплаченого при подачі позову судового збору в сумі 149 грн. 06 коп. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення по справі про стягнення з позивачки [PERSON] на користь держави недоплаченого судового збору в розмірі 149 грн. 06 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять визнати недійсним рішення виконкому Білоцерківської сільської ради № 8 від 17.04.1991 року про реєстрацію і видачу свідоцтва про право власності [PERSON] на житловий будинок в с. Білоцерківці Бобровицького району Чернігівської області по вул. 30 років Перемоги ,17, визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності на домоволрдіння в с. Білоцерківці Бобровицького району Чернігівської області по вул. 30 років Перемоги , 17, та визнаити право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за вищевказаною адресою, по 1/2 частині за кожним. Свої вимоги обгрунтовують тим, що маючи намір провести державну реєстрацію відповідно до діючого законодавства позивачі звернулися до реєстраційної служби , де їм було відмовлено , так як в свідоцтві про право власності вказано , що воно видане [PERSON] -голові колгоспного двору. І саме дана фраза перешкоджає внести в державний реєєстр дані про власника. В судовому засіданні представники позивача вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, але надіслали заяву в якій просять справу розглядати в його відсутність. Заслухавши учасників процесу , розглянувши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до витягу з рішення в рішенняі не міститься вказівка на голову колгоспного двору , а тому підстав для визнання його незаконним , не чинним ( а не недійсним як вказує позивач) суд не вбачає. Відповідно до змісту ст. 24, 28 ЦК України учасником цивільних відносин є людина , яка є фізичною орсобою , яка набуває прав та обов"язків і здійснює їх під своїм ім"ям , яке складається із прізвища, імені, по-батькові . Вказівка на членство в організаціях, товариствах , об"єднаннях не є складовою ім"я фізичної особи. Отже вказівка на голову колгоспного двору є не вірною в свідоцтві , такою , що не відповідпає вимогам закону, а тому в цій частині свідоцтво також не відповідає вимогам закону. На момент видачі свідоцтва з вступом в дію Закону України "Про власність" поняття колгоспного двору перестало існувати . Як і на момент оформлення , так і на час розгляду справи як пояснила представник [PERSON], яка є дочкою позивачів , спору щодо приналежності майна не виникало. Оформлення на [PERSON] як власника ними не оспорюється, тому підстав для розмежування їх часток не має , що не суперечить і положенням ст. 369 ЦК України . Крім того після скасування свідоцтва в цілому позивачам необхідно не визнавати право власності, а звертатися до відповідних органів для реєстрації права власності , після прийняття в експлуатацію будинку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26 листопада 2013 року звернулася до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням подальших змін, зазначала, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина за законом на земельну частку (пай) розміром 10,36 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат на земельну частку (пай) серії МК № 0101668). Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті матері та фактично прийняла спадщину, так як розпорядилась спадковим майном, проводить ремонт будинку, сплачує земельний податок. Проте оформити нотаріально спадкові права на зазначену земельну частку (пай) позивачка не має можливості у зв"язку з відсутністю оригінала сертифіката на земельну частку (пай) та наявність помилок у документах, що підтверджують родинні відносини з матір"ю, а саме : у свідоцтві про народження позивачки у відомостях про батьків мамою записана (російською) [PERSON] замість [PERSON], а у свідоцтві про смерть вказано, що померла [PERSON] замість [PERSON]. Представники позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні з позовними вимогами погодився, про що надав відповідну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], належала земельна частка (пай) розміром 10,36 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії МК № 0101668. Позивачка, яка є дочкою померлої та спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.), на підставі п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (1963р.) фактично прийняла спадщину та розпорядилась спадковим майном, проте не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно у зв"язку з втратою документа, що посвідчує право на майно, та наявність помилок у документах, що посвідчують родинні відносини зі спадкодавцем. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються свідоцтвами про смерть (а.с.11), про народження (а.с.13), про одруження (а.с.14), паспортом позивачки (а.с.4-6), довідками виконкому Данилівської сільської ради (а.с.9-10), копією сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с.8), довідкою відділу Держземагентства у Березанському районі Миколаївської області (а.с.12), довідкою та роз"ясненням нотаріуса, роз"ясненням відділу РАЦС, погосподарською книгою с.Данилівка, оглянутою у судовому засіданні, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. На підставі ч.2 ст.12 Закону України "Про власність", який діяв на час відкриття спадщини, громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування. Оскільки отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину є неможливим (а.с.23), її право підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved