Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до АТ КБ «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Гусятинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - Гусятинський РВ ДВС) та просить визнати виконавчий напис від 28 квітня 2020 року, котрий вчинив приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., та зареєстрований в реєстрі за №277, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог позивач вказує, що в кінці червня 2020 року на його поштову адресу надійшов лист від Гусятинського РВ ДВС, в даному листі містились постанови головного державного виконавця Гусятинського РВ ДВС Юзви М.М. від 19.06.2020 року про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та виклик державного виконавця. Із постанови про відкриття виконавчого провадження він довідався про відкриття виконавчого провадження № 62386170 з виконання виконавчого напису № 277, вчиненого 28.04.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно - будівля торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Окрім цього, на підставі постанови головного державного виконавця Гусятинського РВ ДВС Юзви М.М. від 19.06.2020 року про арешт майна боржника накладено арешт на будівлю торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів - 15 495 176,22 грн.. 01 липня 2020 року він звернувся в Гусятинський РВ ДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Цього ж дня він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 62386170 та отримав копії документів, що містились в них. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки 17 вересня 2008 року між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, за яким він отримав в кредит 50 000 доларів США 00 цента зі сплатою 18 % річних та кінцевим терміном повернення коштів до 02 вересня 2015 року. У цей же день, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ним та відповідачем було укладено договір іпотеки посвідчений 17 вересня 2008 року приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2396, відповідно до умов якого він передав в іпотеку належну йому на праві власності будівлю торгівельного комплексу, загальною площею 370,8 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, в забезпечення виконання зобов`язання за договором від 17.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. За даним договором поруки [PERSON] виступила поручителем перед відповідачем за невиконання [PERSON] його обов`язків за кредитним договором, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Після цього, у зв`язку із порушенням строків виконання зобов`язання, рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.10.2009 року в справі № 2-698/2009 позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про передачу майна в заклад шляхом вилучення та звернення стягнення вирішено: «Передати в заклад ЗАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене майно, а саме: стелажі торгівельні (21 штук), торгівельні вітрини скляні (13), столи дерев`яні (19 штук), лавки м`які (34 штуки), холодильник «Атлант» 2005 року випуску, телевізор «Samsung» 2003 року випуску, яке знаходиться у [PERSON] , жителя [ADDRESS] . Звернути стягнення заборгованості за кредитним договором № 04/08/190МГ від 01.04.2008 року та кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року на майно, а саме: стелажі торгівельні (21 штук), торгівельні вітрини скляні (13), столи дерев`яні (19 штук), лавки м`які (34 штуки), холодильник «Атлант» 2005 року випуску, телевізор «Samsung» 2003 року випуску, яке знаходиться у [PERSON] жителя [ADDRESS] . Звернути стягнення заборгованості за кредитним договором № 04/08/190МГ від 01.04.2008 року "та кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року на будівлю торгівельного комплексу, загальною площею 370,8 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з укладенням від [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу». Дане рішення набрало чинності 06.11.2009 року, проте, відповідачем до сьогоднішнього дня не розпочато процедуру його примусового виконання. Згодом, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2012 року в справі № 2/0417/6571/2012 з [PERSON] та поручителя [PERSON] в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість станом на 15.08.2012 року за кредитним договором 09/08/210МГ від 17.09.2008 року в сумі 108 782,99 дол. США, що еквівалентні 869506,15 грн.. Рішення набрало чинності 28.09.2012 року, однак, відповідачем до сьогоднішнього дня не розпочато процедуру його примусового виконання. Після цього, у вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 17 грудня 2015 року Гусятинським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі № 596/1830/15-ц за позовом Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказаним рішенням судом задоволено вимоги Банку та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] в користь Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року в розмірі 108 091 (сто вісім тисяч дев`яносто один) долар США 48 центів, що еквівалентно 2 375 850 (двом мільйонам трьомстам сімдесяти п`яти тисячам вісімсот п`ятдесяти) гривням 63 копійки, а також судовий збір в розмірі 17 818 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 88 копійок. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року в справі № 596/1830/15-ц апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено, рішення Гусятинського районного суду від 17 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Після цього, 28.04.2020 року на спеціальному бланку серії НОЕ № 400246 прикріпленому до Договору № 09/08/210МГ приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено оскаржуваний ним виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 277. Також зазначає, що в 2009 році відповідач, звертаючись з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором № 09/08/21ОМГ від 17.09.2008 року, в сумі 55313,97 доларів США, що еквівалентно 425 917,57 грн., скористався статтею 7 Закону «Про іпотеку» і просив задовольнити свою вимогу за основним договором у повному обсязі, шляхом надання йому повноважень на продажу іпотечного майна, яке станом на 17.09.2008 року сторонами було оцінено в 698 000 грн., та передачу в заклад заставного майна, яке сторонами було оцінено на дату укладення договору в 22 067,5 грн.. Таким чином, кредитний договір № 09/08/21 ОМГ від 17.09.2008 року був забезпечений договорами іпотеки, застави та поруки. Згідно цивільного законодавства інститут забезпечення виконання зобов`язань покликаний гарантувати захист майнових прав кредитора. Тому вважає, що таким правовим захистом скористався відповідач, звернувшись в 2009 році до Гусятинського районного суду з позовом про звернення стягнення на майно шляхом надання йому права реалізувати торговельний комплекс загальною площею 370,8 м2, який знаходиться в [ADDRESS] , а також передачі в заклад рухомого майна. Станом на 07.05.2009 року його заборгованість за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року становила 55 313,97 доларів США, що еквівалентно 425917,57 грн.. Гусятинський районний суд 26 жовтня 2009 року задовольнив в повному обсязі вимоги Банку і дане рішення є чинним. Оскільки судове рішення є обов`язковим до виконання, в т.ч. і для позивача, тому він вправі був очікувати на його добросовісне виконання зі сторони Банку, адже він був позбавлений правовстановлюючих документів на торгівельне приміщення та його використання за призначенням, а також позбавлений і права володіння предметами заставного майна. Крім цього, відповідач, утримуючи в себе правовстановлюючі документи на іпотечне майно (торгівельний комплекс загальною площею 370,8 м2, який знаходиться в [ADDRESS] ) та не продаючи вказане майно, а також володіючи заставним майном, з підстав застосування судом закладу, використовуючи нестабільний курс гривні в державі створив штучні умови зростання його заборгованості за кредитним договором. Таким чином вважає, що відповідач скориставшись наданим йому правом передбаченим ч. 4 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.10.2009 року в справі № 2-698/2009 за наявності спору щодо розміру його заборгованості за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року не може одночасно звертатись за зверненням стягнення на той самий предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Також вказує на те, що в виконавчому написі вчиненому 28.04.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованому в реєстрі за № 277, зазначено, що строк, за який проводиться стягнення, - одинадцять років чотири місяці, а саме з 17.09.2008 року по 17.01.2020 року, тоді як термін повернення кредиту, відсотків і винагороди за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року настав 18.09.2012 року після ухвалення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська заочного рішення в справі №2/0417/6571/2012. Окрім цього, п. 1.3. Договору № 09/08/210МГ передбачено термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, але не пізніше 02 вересня 2015 року. Тобто, навіть без врахування заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2012 року в справі № 2/0417/6571/2012, трирічний строк для звернення відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису сплинув ще 03 вересня 2018 року. Тому вважає, що в порушення приписів ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 3.1. Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року оскаржуваний виконавчий напис вчинений 28.04.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за № 277 вчинено після закінчення трирічного строку для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Першою обставиною яка свідчить про наявність спору між ним та відповідачем щодо розміру його заборгованості за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року являється наявність рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року в справі № 596/1830/15-ц, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року в розмірі 108 091 доларів США 48 центів, що еквівалентно 2 375 850 гривням 63 копійки. Оскільки позовна давність до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом спливла ще до моменту звернення відповідача до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису, вважає, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з нього штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Вищевказані обставини свідчать про те, що між ним та відповідачем існує спір щодо розміру його заборгованості за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року, а також вказують на те, що зазначений в оскаржуваному виконавчому написі розмір заборгованості в сумі 584 538 доларів США 75 центів, що за курсом НБУ на 17.01.2020 року (один долар США дорівнює 24,0923000 гривень) становить 14 082 882 гривні 93 копійки є необґрунтованим та не може вважатися безспірним. 12.10.2020 року представник відповідача надіслала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Справу просить розглядати без участі представника АТ КБ «ПриватБанк». Поданий відзив на позовну заяву обґрунтовує тим, що вважає, що виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172 (далі - Перелік). Безспірність вимог відповідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат" є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Кабінетом Міністрів України - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності вказаних вище правовідносин, та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до Переліку отримання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, які не потребують нотаріального посвідчення проводиться на підставі таких документів: оригіналу кредитного договору, засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості строків їх погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Також зазначає, що позивач в позовній заяві та суд у вищенаведеному рішенні не заперечують факт наявності заборгованості перед банком. Таким чином, наявність безспірності заборгованості фактично визнали як сам позивач, так і суд. Щодо строку за котрим здійснюється стягнення на виконавчим написом зазначає наступне, відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вважає, що відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5, вчинив виконавчий напис. 16.10.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідачем у відзиві на позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у справі № 596/1073/20 не спростовано його твердження про те, що відповідач скориставшись наданим йому правом передбаченим ч. 4 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.10.2009 року в справі № 2- 698/2009 за наявності спору щодо розміру його заборгованості за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року не може одночасно звертатись за зверненням стягнення на той самий предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Окрім цього, відповідачем у відзиві жодним чином не спростовано наступні факти: - в порушення приписів ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 3.1. Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року оскаржуваний виконавчий напис вчинений 28.04.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за № 277, вчинено після закінчення трирічного строку для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису; - позовна давність за вимогою про сплату заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року спливла 19.09.2015 року (а без врахування заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2012року в справі № 2/0417/6571/2012 - 03 вересня 2018 року); - позовна давність за вимогою про сплату процентів за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року спливла 19.09.2015 року; - 19.09.2015 року спливла позовна давність до вимоги про стягнення з нього штрафу та пені; - між ним та відповідачем існує спір щодо розміру його заборгованості за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року; - зазначений в оскаржуваному виконавчому написі розмір заборгованості в сумі 584 538 доларів США 75 центів, що за курсом НБУ на 17.01.2020 року (один долар США дорівнює 24,0923000 гривень) становить 14 082 882 гривні 93 копійки є необгрунтованим та не може вважатися безспірним; - при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не отримала від Банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Тому вважає, що заперечення відповідача зазначені ним у відзиві на позовну заяву являються формальними та необгрунтованими, не містять жодних посилань на докази та норми права, які б спростовували наведені ним в позовній заяві обставин та правові підстави позову. Представник позивача - адвокат Аламбець Н.М. в судове засідання не з`явився, проте, подав до суду Заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явилася, однак, 12.10.2020 року у надісланому до суду відзиві на позовну заяву справу просить розглядати без участі представника АТ КБ «ПриватБанк». Представник Гусятинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду 16.10.2020 року письмові пояснення, згідно якого вважає дії державного виконавця з примусового виконання виконавчого провадження № за АСВП 623861170 щодо відкриття виконавчого провадження вчинено із дотриманням вимог встановлених Законом України «Про виконавче провадження». Приватний нотаріус Бондар І.М. надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Також 22.10.2020 року надіслала до суду письмові пояснення на позов, згідно яких, вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача є неспроможними, тому, що вона діяла у повній відповідності до Закону України «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № 09/08/210МГ, за яким [PERSON] отримав в кредит 50 000 доларів США зі сплатою 18 % річних та кінцевим терміном повернення коштів до 02 вересня 2015 року. Також цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки посвідчений 17 вересня 2008 року приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2396, відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку належну йому на праві власності будівлю торгівельного комплексу, загальною площею 370,8 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією кредитного договору № 09/08/210МГ від 17 вересня 2008 року та копією договору іпотеки посвідченого 17 вересня 2008 року приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2396. Крім того, згідно копії договору поруки № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року, в забезпечення виконання зобов`язання за Договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 09/08/210МГ. За даним договором поруки [PERSON] виступила поручителем перед ЗАТ КБ «ПриватБанк» за невиконання [PERSON] його обов`язків за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно копії рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2009 року (справа №2-698/2009), позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про передачу майна в заклад шляхом вилучення та звернення стягнення вирішено: «Передати в заклад ЗАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене майно, а саме: стелажі торгівельні (21 штук), торгівельні вітрини скляні (13), столи дерев`яні (19 штук), лавки м`які (34 штуки), холодильник «Атлант» 2005 року випуску, телевізор «Samsung» 2003 року випуску, яке знаходиться у [PERSON] жителя [ADDRESS] . Звернути стягнення заборгованості за кредитним д(5ґовором № 04/08/190МГ від 01.04.2008 року та кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року на майно, а саме: стелажі торгівельні (21 штук), торгівельні вітрини скляні (13), столи дерев`яні (19 штук), лавки м`які (34 штуки), холодильник «Атлант» 2005 року випуску, телевізор «Батэитщ» 2003 року випуску, яке знаходиться у [PERSON] жителя [ADDRESS] . Звернути стягнення заборгованості за кредитним договором № 04/08/190МГ від 01.04.2008 року "та кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року на будівлю торгівельного комплексу, загальною площею 370,8 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з укладенням від [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу». Дане рішення суду набрало законної сили 06 листопада 2009 року. Відповідно до копії заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2012 року (справа №2/0417/6571/2012), з [PERSON] та поручителя [PERSON] в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість станом на 15.08.2012 року за кредитним договором 09/08/210МГ від 17.09.2008 року в сумі 108 782,99 дол. СІЛА, що еквівалентні 869506,15 грн.. Дане рішення суду набрало законної сили 28 вересня 2012 року. 17 грудня 2015 року Гусятинським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі № 596/1830/15-ц за позовом Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказаним рішенням судом задоволено вимоги Банку та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] в користь Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року в розмірі 108 091 (сто вісім тисяч дев`яносто один) долар США 48 центів, що еквівалентно 2 375 850 гривням 63 копійки, а також судовий збір в розмірі 17 818 гривень 88 копійок. Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року в справі № 596/1830/15-ц апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено, рішення Гусятинського районного суду від 17 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Як вбачається із копії виконавчого напису вчиненого 28 квітня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №277, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, на підставі ст. ст. 34 ч.1 п.19, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, пропонується звернути стягнення на нерухоме майно - будівля торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , дата народження - [INFO] , місце народження: Тернопільська область, Гусятинський район, смт. Гусятин, місце роботи - фізична особа-підприємець. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, приватний нотаріус пропонує задовольнити вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом перерахування коштів на рахунок банку у розмірі: заборгованість за кредитом - 48 744, 30 долари США, заборгованість за відсотками - 159 676,97 доларів США, пеня - 348 282,23 долари США, штраф - 27 835,25 долари США, що всього становить 584 538,75 долари США. Строк, за який проводиться стягнення, - одинадцять років чотири місяці, а саме з 17.09.2008 року по 17.01.2020 року. Постановою головного державного виконавця Гусятинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.06.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання даного виконавчого напису. Крім того, постановою головного державного виконавця Гусятинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.06.2020 року про арешт майна боржника, накладено арешт на будівлю торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до вимог п. 3.4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 (далі-Порядок), строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з вимогами п.п.2.2, 2.3. глави 16 Порядку, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, кредитор подає нотаріусу оригінал кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Слід також зазначити, що вищезазначеним рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2009 року (справа №2-698/2009), позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про передачу майна в заклад шляхом вилучення та звернення стягнення вирішено: «Передати в заклад ЗАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене майно, а саме: стелажі торгівельні (21 штук), торгівельні вітрини скляні (13), столи дерев`яні (19 штук), лавки м`які (34 штуки), холодильник «Атлант» 2005 року випуску, телевізор «Samsung» 2003 року випуску, яке знаходиться у [PERSON] жителя [ADDRESS] . Звернути стягнення заборгованості за кредитним д(5ґовором № 04/08/190МГ від 01.04.2008 року та кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року на майно, а саме: стелажі торгівельні (21 штук), торгівельні вітрини скляні (13), столи дерев`яні (19 штук), лавки м`які (34 штуки), холодильник «Атлант» 2005 року випуску, телевізор «Батэитщ» 2003 року випуску, яке знаходиться у [PERSON] жителя [ADDRESS] . Звернути стягнення заборгованості за кредитним договором № 04/08/190МГ від 01.04.2008 року "та кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року на будівлю торгівельного комплексу, загальною площею 370,8 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з укладенням від [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу». Дане рішення суду набрало законної сили 06 листопада 2009 року. Також, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2012 року (справа №2/0417/6571/2012), з [PERSON] та поручителя [PERSON] в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість станом на 15.08.2012 року за кредитним договором 09/08/210МГ від 17.09.2008 року в сумі 108 782,99 дол. СІЛА, що еквівалентні 869506,15 грн.. Дане рішення суду набрало законної сили 28 вересня 2012 року. Однак, банком не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт виконання чи невиконання даного рішення суду. Крім того, рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2015 року (справа №596/1830/15-ц), задоволено вимоги Банку та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] в користь Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 09/08/210МГ від 17.09.2008 року в розмірі 108 091 (сто вісім тисяч дев`яносто один) долар США 48 центів, що еквівалентно 2 375 850 гривням 63 копійки, а також судовий збір в розмірі 17 818 гривень 88 копійок. Проте рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року в справі № 596/1830/15-ц апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено, рішення Гусятинського районного суду від 17 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Колегія суддів Апеляційного суду Тернопільської області у своєму рішенні вказала, що оскільки судове рішення є обов`язковим до виконання, в т.ч. і для банку, тому [PERSON] вправі був очікувати на його добросовісне виконання зі сторони Банку, адже він був позбавлений правовстановлюючих документів на торгівельне приміщення та його використання за призначенням, а також позбавлений і права володіння предметами заставного майна. Набувши права на реалізацію іпотечного майна, Банк до часу розгляду даної справи не реалізував вказане майно, чим штучно погіршив і погіршує становище власника майна - боржника: - фізично знищується приміщення, яке тривалий час не експлуатується - тобто знецінюється його реальна продажна ціна; - позбавляє власника використовувати за призначенням торгівельне приміщення і отримувати прибуток або його реалізувати для покриття заборгованості перед кредитором-Банком; - фактично умисно збільшує суму заборгованості, нараховуючи відсотки, штрафні санкції, а також використовуючи знецінення національної грошової одиниці та економічну нестабільність в державі, що стверджується фактами звернення з позовом до Індустріального райсуду м. Дніпропетровська та вказаним позовом. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що докази з приводу безспірності заборгованості є суперечливими. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що розмір заборгованості не є безспірним, а тому позов є підставний та підлягає до задоволення. Ухвалюючи рішення по даній справі, суд приходить до висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом також не було дотримано вимог Порядку щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника, оскільки доказів надіслання та доказів отримання письмової вимоги боржником матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави стверджувати, що у боржника була об`єктивна можливість ознайомитися, в разі її наявності, із розміром заборгованості, а у разі необхідності його спростувати або усунути порушення умов кредитного договору. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказів на спростування обставин наведених в позові відповідачем суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 28 квітня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №277 таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved