Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту № 1783654 від 27.10.2018 року в розмірі 13349 (тринадцять тисяч триста сорок дев`ять) грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" є фінансовою установою, що надає фінансові послуги з надання у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 27.10.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Договір № 1783654 в електронній формі. За умовами вказаного Договору, позивач надав відповідачу позику в розмірі 2 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позику надано строком на 30 днів. Відповідно до п. 2.6 Договору, датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в день надання Кредиту. Грошові кошти у розмірі 2 000 грн. перераховані на рахунок відповідача 27.10.2018 року, про що свідчить довідка ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН Україна». Згідно п. 2.10 Договору: Позичальник зобов`язаний повернути Кредит та сплатити проценти за Кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом. Таким чином термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за Договором - до 26.11.2018 року. Згідно п. 2.11 Договору: Починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом, ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту повного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування. Згідно п. 4.2 Договору: У випадку прострочення строку повернення Кредиту Позичальник сплачує за кожний день неповернення кредиту пеню від суми кредиту у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції часу прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми." Реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі. Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором позики не виконала, у зв`язку з чим у неї станом на 04.11.2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 13349 грн., з яких: 2 000 грн. основний борг, 10923 грн. заборгованість за процентами, 328 грн. пеня, 98 грн. інфляційні витрати. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 14 січня 2020 року на адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що 27.10.2018 року між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 1783654 від 27.10.2018 року (далі Договір). Договір укладений в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі Оферта), що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом Позивача 06.09.2018 року та акцептована відповідачем 27.10.2018 року, шляхом підписання електронним цифровим підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6 і п.12 ч.1 ст. 3 ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст. 205 Цивільного Кодексу України) Заявки відповідача № 1783654 від 27.10.2018 року (далі Заявка) про укладення договору кредиту на обраних Відповідачем умовах. Згідно п.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»: Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно пунктів 12-13 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Датою укладення договору є 27.10.2018 року. Грошові кошти у розмірі 2000 грн. перераховані на рахунок відповідача 27.10.2018 року, про що свідчить довідка ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН Україна» № 25/02 від 22.02.2019 року. Термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором - до 26.11.2018 року. Позивач вказує, що Відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Вважає позовні вимоги ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», наведені у позовній заяві, є необґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 4, ст.. 6 Цивільного кодексу України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Згідно ч.3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Так, дійсно, [PERSON] 27.10.2018 року було отримано кошти від ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» в розмірі 2000 грн. Відповідач підтверджує, що отримані грошові кошти та проценти за користування даними коштами ним повернено не було. Позивач вважає, що вказані кошти були отримані відповідачем у зв`язку із укладенням Кредитного Договору, укладеного в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опубліковано на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом Позивача 06.09.2018 року та акцептована відповідачем 27.10.2018 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Але на думку представника відповідача, у даному випадку, укладений договір є договором позики, який також укладений в письмовій формі. Хоча згідно ч.1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, у разі якщо позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми договір позики повинен бути укладений лише в письмовій формі. Зважаючи на вищенаведені норми права, вважає, що даний кредитний договір, який укладений в письмовій формі, є нікчемним та визнання цього правочину недійсним судом не вимагається. Позовні вимоги не можуть бути задоволені в повному обсязі. А саме, [PERSON] зобов`язана повернути ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» грошові кошти з розмірі 2000 грн.. Прохає суд частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» вказані в позовній заяві про стягнення з [PERSON] заборгованості - у розмірі 2000 гривень. 23 січня 2020 року на адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника позивача ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надійшла відповідь на відзив, в якому позивач не погоджується з доводами і запереченнями відповідача та її представника. Свої заперечення аргументує наступним. Щодо твердження про недодержання письмової форми договору. Представник відповідача стверджує, що на його думку, договір укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним та таким, що не вимагає визнання недійсності в судовому порядку, посилаючись в якості аргументації на окремі статті ЦК України. Вказане твердження є хибним, зважаючи на наступне. 27.10.2018 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання кредиту на умовах заявки № 1783654 від 27.10.2018 року. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті сrеdіt:365.uа, підписана електронним цифровим підписом позивача 06.09.2018 року та акцептована відповідачем 27.10.2018 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України, Заявки відповідача № 1783654 від 27.10.2018 року про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора SMS-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.. 1055 Цивільного кодексу України: Кредитний договір укладається в письмовій формі. «Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку…». Згідно ст.. 638 ЦК України - Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.. 642 ЦК України - якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договор, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом».згідно ст.. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документів, шляхом пере направлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватись безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитись з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: Заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.. 12 цього Закону. З урахуванням вказаних норм Договір укладений у формі електронного документа, складається з двох невід`ємних частин (оферти та заявки) і згідно з положеннями ст.ст. 207, 639 ЦК України та ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» є таким, що за правовим статусом прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Вважає, що представником відповідача не наведено жодних підтверджень доказів того, що укладений договір не відповідає вимогам ст.ст. 207, 638, 639 ЦК України, ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». З інших аргументів позовних вимог відповідачем заперечень у відзиві не заявлено. Таким чином, вважає аргументи заперечень відповідача, наведених у відзиві такими не обґрунтованими та такими, що несуть виключно намагання зменшити суму, що підлягає стягненню за невиконання умов договору. 11 лютого 2020 року на адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника відповідача - адвоката Супруна Л.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, а саме зазначив, що позовні вимоги ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», наведені у позовній заяві є обґрунтованими не в повному обсязі та такими, що підлягають частковому задоволенню. Підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання. Правила надання банківських послуг та тарифи мають мінливий характер, тому визначити яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви є нереальним. Наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є неможливість погодження ціни договору. Неповідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, покладає на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Отже, підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні представник позивача - Литвинець С.А., позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити з підстав зазначених у запереченні на відзив. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Супрун Л.В. в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце проведення судового розгляду повідомлялись судом. Представник відповідача - адвокат Супрун Л.В. надав до канцелярії суду заяву в якій прохав розгляд справи здійснювати у його відсутність та частково задовольнити позовні вимоги, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 27.10.2018 року між ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 1783654 від 27.10.2018 року. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті сrеdіt:365.uа, підписана електронним цифровим підписом позивача 06.09.2018 року та акцептована відповідачем 27.10.2018 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України, Заявки відповідача № 1783654 від 27.10.2018 року про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора SMS-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. 641, 644 ЦК України . Як вбачається із наданих позивачем скріншотів та доводів позовної заяви, відповідач, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти. Позивачем до позовної заяви додано копію електронного документу - договору про надання кредиту № 1783654 від 27.10.2018 року. Договір складається з двох документів, що є його невід`ємними частинами: Пропозиція (Оферта) укладення договору про надання кредиту, що є публічним договором і договором приєднання згідно ЦК України, підписана електронним цифровим підписом Позивача та опублікована Позивачем на сайті сrеdіt:365.uа Заявка № 1783654, що містить акцепт наведеної Оферти на умовах, зазначених у Заявці та підписана Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Матеріали справи містять дані про надсилання відповідного СМС-повідомлення у формі реєстру надісланих СМС-відправлень відповідачу. Дані про фіксацію дій позивача та відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі сrеdіt:365.uа , що спростовують твердження відповідача. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з п. 1 ст. 203 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами 6 і 12 п. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено наступні терміни: - електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; - одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі ст. 64 ЦПК України. Згідно п. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд вважає встановленим, що 27.10.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 1783654 у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Номер телефону відповідача вказано самим відповідачем в Особистому кабінеті на веб-сайті сrеdіt:365.uа, цей номер вказано відповідачем при верифікації в банківській установі. Таким саме чином позивачем верифіковано і електронну поштову адресу відповідача. Відповідач вносила свої паспортні дані при реєстрації в інформаційно- телекомунікаційній системі та надавала офіційний документ (паспорт) для верифікації. Відповідача верифіковано на підставі поданого документа, відомостей про його недійсність на як момент подання Заявки так і на даний час у позивача немає. Відповідач про зміни паспортних даних Позивача не повідомляла, докази недійсності паспорту не надавала. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з доводів позовної заяви, відповідач зобов`язання щодо повернення позики не виконала, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка складається з суми позики та процентів за користування позикою. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мала, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання." Договором між позивачем і відповідачем, а саме, згідно п. 7.4 Договору (Розділ III Оферти): "У випадку припинення дії, або закінчення строку дії Договору сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням положень п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 Договору." Згідно п. 7.4 Договору: У випадку припинення дії, або закінчення строку дії Договору. Сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням положень ч 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 Договору." Таким чином, з урахуванням наведених положень, за період прострочення повернення кредиту за користування кредитом на клієнта нараховані проценти згідно п. п. 2.9, 2.11 Договору в розмірі - 10923 грн. Згідно п. 4.2 Договору: У випадку прострочення строку повернення кредиту позичальник сплачує за кожний день неповернення кредиту пеню від суми кредиту у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу. " Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач має сплатити з урахуванням вимоги станом на 04.11.2019 року - 328 грн. пені та 98 грн. інфляційних витрат. Наведений у позові розрахунок пені та інфляційних витрат судом перевірений і суд з ним погоджується. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка складається з суми позики, нарахованих процентів, інфляційних витрат та пені. Враховуючи наведене, відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved