Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з 22 березня 2008 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. З моменту реєстрації шлюбу до липня 2014 року вони проживали однією сім'єю. За спільним рішенням вони з липня 2014 року не проживають разом, сумісного господарства не ведуть. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з подіями на сході України вона з дитиною були вимушені виїхати з Луганської області до м. Харкова. До вересня 2015 року відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, однак на теперішній час надсилати гроші відмовляється. На даний час відповідач працює на шахті Горська та має стабільну високу заробітну плату. Інших утриманців не має. Стан здоров'я відповідача нормальний. Вона на даний час не працює та має на утриманні ще одну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій повідомляє, що свої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. 17 березня 2015 року Верховна Рада прийняла постанову «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування». Відповідно до п.1 постанови до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена координатами, в тому числі Лутугинський район Луганської області. Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. З листа Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» № 7-14-543 від 09.11.2015 року вбачається, що відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року №875/2014 "Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р. (зі змінами внесеними згідно з Розпорядженням КМУ від 18.02.2015 №128-р) (зі змінами внесеними згідно з Розпорядженням КМУ від 05.05.2015р.№428-р) "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, зокрема до Попаснянського району Луганської області. Таким чином, виклик [PERSON] не здійснювався, судове доручення про вручення позову з додатками відповідачу та надання ним пояснень Попаснянським районним судом Луганської області повернуто без виконання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2008 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що мається копія свідоцтва про народження. Дитина проживає з позивачем, що підтверджено довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 10.02.2015 року №6311001547 та Актом депутата Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 27.01.2016 року. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працездатний, згідно матеріалів справи нікому іншому аліменти не виплачує. За таких обставин, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Судові витрати суд покладає на відповідача згідно ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: approved