Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , з послідуючими уточненнями, в якому просила суд: змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2013 року на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , зі стягнення у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) на розмір аліментів у тверді грошовій сумі у розмірі 20 270 грн., з урахуванням інфляції, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з грудня 1995 року по листопада 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2010 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно. З жовтня 2012 року розмір аліментів, який сплачував відповідач складає 350, 00 грн., так як ним була подана довідка, що він працює консультантом в компанії ? Гемафонд ? та його заробітна плата складає 1 300, 00 грн., а з 2010 року по жовтень 2012 року він ( відповідач ) був безробітним. В послідуючому, розмір аліментів змінювалися та почав складати 1 820, 00 грн. Однак, надана відповідачем інформація є недостовірною. Відповідач, як на час визначення розміру аліментів, так і на сьогоднішній день є дуже заможною людиною та приховує свої реальні прибутки. Про те, що у відповідача значні прибутки свідчить придбання останнім після розірвання шлюбу дорогого авто, вартістю біля 100 000, 00 дол. США та яхти, вартістю, біля 240 00, 00 Євро. На сьогоднішній день відповідач є власником компанії ? Гемафонд ?, частку якої викупив нещодавно за 5 069 320, 00 грн. На протязі 2017 - 2018 років відповідач виїжджав за кордон не менше 20 разів, що також свідчить про його забезпечене матеріальне становище. На думку позивачки, оскільки, в законодавстві України відбулися серйозні зміни з приводу питання нарахування та виплати аліментів, а тому, для забезпечення потреб дитини - інваліда, враховуючи доходи, які відповідач приховує та спосіб життя, який веде, є доцільним змінити розмір аліментів, шляхом стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмір 20 270, 00 грн. Вищезазначені обставини змусили її звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник на задоволенні заявлених позовних вимог наполягали в повному обсязі. З підстав, зазначених у позові. Крім того, позивачка зазначила, що кошти їй потрібні для того, щоб син [PERSON] міг вступити на навчання до Британської англомовної школи, так як вона не має можливості самостійно оплатити навчання. Також зазначила, хоча неповнолітній [PERSON] і є дитиною - інвалідом, однак, його хвороба не тягне великих витрат на лікування, так як, останнє хірургічне втручання, яке матиме значні витрати і буде потрібне планується лише у 16 років. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі посилаючись на те, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен брати до уваги лише заробіток (дохід) відповідача, а не відомості про оборотні кошти суб`єкта господарської діяльності - фізичної особи - підприємця, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначення чистого доходу, якої чинним Податковим кодексом України не передбачено. Крім того, зазначив, що 27 березня 2019 року [PERSON] , припинив свою діяльність, як суб`єкт підприємницької діяльності, з цього часу не отримує та не буде отримувати в майбутньому жодного доходу від підприємницької діяльності. Також, представником зазначено, що позивачкою не надано доказів в підтвердження зазначених нею в позовній заяві підстав для збільшення розміру аліментів, зокрема, відсутні докази покращення матеріального становища відповідача та/або погіршення здоров`я в отримувача аліментів, або дитини, а тому, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Також, звернув увагу суду на ту обставину, що у відповідача на утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] ; непрацездатні батьки; повнолітній спільний з позивачкою син [PERSON] , який продовжує навчання. Суд, заслухав пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з грудні 1995 року, який за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2010 року було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2013 року в справі № 2610/23392/12, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, ухвалено: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову, починаючи з 02 жовтня 2012 року до досягнення повноліття дітей. Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, [PERSON] зазначила, що саме з урахуванням способу життя відповідача, а також, у зв`язку з приховуванням відповідачем реальних прибутків, а також, бажанням позивачки щодо необхідності навчання неповнолітнього [PERSON] в Британській англомовній школі, розмір аліментів, присуджених їй на утримання спільного сина є недостатнім та повинен бути збільшений. На сьогоднішній день відповідач заможна людина та може надавати допомогу в утриманні сина в значно більшому розмірі, а ніж сплачує аліменти. Під час розгляду справи, судом достовірно встановлено та не оспорювалось представником відповідача, що неповнолітній син сторін [PERSON] , проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч.ч. 7, 10ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України,розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23Постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2019 року -2 027, 00 грн., з 1 липня -2 118, 00 грн., з 1 грудня - 2 218, 00 грн. Під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що позивачка не погоджується саме зі стягуваним розміром ( сумою ) аліментів з відповідача, з урахуванням прибутків, які останній отримує, що не є підставою для збільшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України. Незгода з сумами, які підлягають до стягнення, відповідно до рішення суду, є підставою для оскарження дій державного виконавця у провадженні якого перебуває на виконанні виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Києва на підставі рішення суду. Оскільки, саме державний виконавець, відповідно до визначеної судом частки у якій підлягають стягненню аліменти за рішенням суду, проводить нарахуванням розміру аліментів у грошовій сумі, з урахуванням отриманої інформації щодо заробітку ( доходів ) платника аліментів ( боржника ). В судовому засіданні також встановлено, що станом на час звернення до суду з вищезазначеним позовом аліменти, визначені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2014 року стягуються лише на одну дитину - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із досягненням сином [PERSON] , [INFO] повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СУ України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Під час розгляду справи позивачка зазначила, що з позовом до суду про визначення розміру аліментів на сина [PERSON] у зв`язку із досягненням повноліття [PERSON] , вона не зверталась. На думку позивачки, найдоцільнішим буде саме збільшення розміру аліментів з урахуванням матеріального стану відповідача, який має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у значно більшому розмірі, а ніж у тому розмірі, що визначений державним виконавцем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,суд прийшов до висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що матеріальний стан відповідача змінився ( збільшився ), як і не надано доказів, щодо зміни матеріального стану одержувача ( позивачки ) аліментів, а також збільшенням витрат на утримання дитини чи необхідність збільшення витрат на лікування дитини, а тому, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed