Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У серпні 2013 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAD0GA00000085 від 25.02.2008 року в розмірі 83652,32 дол. США, звернути стягнення на квартиру загальною площею 67.40 кв.м., житловою площею 45.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HAD0GA00000085 від 25.02.2008 р ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказанної кватрири. Стягнути з відповідачів судовий збір за подання позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 25.02.2008 року з [PERSON] укладено кредитний договір № HAD0GA00000085. Відповідно до якого, [PERSON] отримав кредит у розмірі 29800,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.02.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем і [PERSON] 25.02.2008 р. укладено договір іпотеки № HAD0GA00000085. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 67.40 кв.м., житловою площею 45.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування квартири. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 25.02.2008 року банк виконав вчасно й повністю, надавши [PERSON] кредитні кошти. В порушення вимог закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує. У результаті невиконання умов кредитного договору станом на 11.07.2013 року за [PERSON] значиться заборгованість у розмірі 83652,32 дол. США, яка складається з наступного: - 29468,21 дол. США - заборгованість за кредитом;- 16791,09 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом;- 527,09 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;- 32852,69 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору:- 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина); - 3981,95 дол. США - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України. Враховуючи вимоги ст.ст. 224 - 226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № HAD0GA00000085 від 25.02.2008 року. Відповідно до якого, [PERSON] отримав кредит у розмірі 29800,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.02.2018 року (а.с. 20-27). Відповідно до п.8.1. кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку-щомісяця в період сплати, за який приймається період з "21" по "25" число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту та відсоткам. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач і відповідачі - [PERSON] 25.02.2008 р. уклали договір іпотеки № HAD0GA00000085 (а.с. 28-33). Згідно з договором іпотеки, відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 67.40 кв.м., житловою площею 45.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти. [PERSON] припинив виконання взятих зобов'язань, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком. Згідно розрахунку заборгованості станом на 11.07.2013 року складає 83652,32 дол. США. У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплати процентів. Відповідно до ст.589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Стосовно вимог про виселення відповідача із житлового приміщення, то суд не вбачає підстав для їх задоволення виходячи із наступного. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.43 Постанови від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч.4 ст.9, ст..109 ЖК України, ст..ст.39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців з цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Вимогами ч.3 ст.109 ЖК України передбачається, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що направлена відповідачу письмова вимога щодо добровільного звільнення жилого приміщення, яке останніми передано в іпотеку, ним отримана. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial