Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача - Виконкому Добропільської міської ради, в якому просить зобов'язати відповідача надати згоду на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача. Позовні вимоги мотивовані тим, що протягом тривалого часу відповідач створює позивачеві перешкоди у здійсненні останнім приватизації кімнати гуртожитку, чим порушує його права, передбачені Конституцією України та Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». А саме не зважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача з приводу приватизації кімнати гуртожитку, в якій позивач мешкає протягом тривалого часу, відповідач не вживає відповідних заходів для цього. В судових засіданнях позивач підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що Добропільська міська рада діє у спосіб та у межах, визначених Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Так, Добропільською міською радою було прийнято з державної до комунальної власності територіальної громади м.Добропілля гуртожиток за адресою: [ADDRESS], визначила балансоутримувача будинку - комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника», за результатами проведеного конкурсу, укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будівлі даного гуртожитку з фізичною особою підприємцем [PERSON], затверджено тариф вартості на проживання у гуртожитках, будівля гуртожитку, за кошти місцевого бюджету, обладнана приладом обліку теплової енергії, проведений ремонт системи водопостачання гуртожитку. Разом із тим, утримання житлових, нежитлових і допоміжних приміщень у гуртожитках та прибудинкових територій потребує значних фінансових ресурсів, а гуртожиток це п'ятиповерхова будівля, блочного типу, розраховаь на 144 ліжко-місця, 72 кімнати, все інженерне та технічне обладнання розташоване поза кімнатами окремо, рівень комфортності дуже низький, кімнати розраховані на 2 ліжко-місця. Тому бажаючі проживати у таких кімнатах відсутні. Виходячи із цих умов, вивчається доцільність підтвердження даного використання, а також розглядаються всі інші варіанти, визначені ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», у зв'язку з цим Добропільською міською радою ще не прийнято рішення стосовно його використання. Крім того, вказувала на те, що позивачем не доведено того, що він на правових підставах вселений у гуртожиток та фактично проживає у гуртожитку протягом тривалого часу, як підстави для виникнення права на приватизацію. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Листом № 580 від 30.06.2004р. начальник ВДВС Добропільського РУЮ звернувся до директора ВП шахта «Алмазна» ДП «Добропіллявугілля» із проханням надати працівнику відділу ДВС [PERSON] кімнату в гуртожитку для тимчасового мешкання, на що було надано згоду. Згідно довідки (витягу) з будинкової книги гуртожитку [ADDRESS], [PERSON] постійно мешкає та зареєстрований у кв. 49 з 07.10.2004р. Згідно ордеру на житлове приміщення в гуртожитку №49-АЛМ від 02.11.2015р., який видано [PERSON] [PERSON] ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» «Соцсервіс», позивачеві надано право на вселення у житлове приміщення гуртожитку ш.Алмазна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] Рішенням Виконавчого комітету Добропільської міської ради №1062 від 19.12.2007р. «Про присвоєння поштової адреси будівлі гуртожитку відокремленого підрозділу «Шахта «Алмазна» ДП «Добропілля вугілля», будівлі гуртожитку відокремленого підрозділу «Шахта «Алмазна» ДП «Добропілля вугілля» було присвоєно поштову адресу Донецька область, [ADDRESS] Згідно рішення Добропільської міської ради від 23.09.2016 року № 7/15-18 «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Добропілля об'єктів соціальної інфраструктури - гуртожитків» Добропільська міська рада прийняла з державної до комунальної власності територіальної громади м. Добропілля гуртожиток за адресою: [ADDRESS]. 16.12.2016р. [PERSON] звернувся до Виконкому Добропільської міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на приватизацію житлової кімнати №49, в гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS], відповідно до п. «а» ч.7 ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку». Листом Виконкому Добропільської міської ради №05/3851-14/01/02 від 30.12.2016р. позивача було повідомлено про те, що питання в його зверненні буде вирішено пізніше, оскільки на момент його звернення рішення щодо визначення статусу будівлі гуртожитку для подальшого його використання, згідно п.5 ч.1 ст.5 України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Добропільською міською радою не прийнято. У відповідь на зазначений лист відповідача, 07.01.2017р. [PERSON] звернувся до Виконкому Добропільської міської ради із заявою, в якій просив повідомити про строки прийняття рішення щодо визначення статусу будівлі за адресою: [ADDRESS]. Листом Виконкому Добропільської міської ради №05/0401-14/01/02 від 22.02.2016р. позивача було повідомлено про те, що строк для прийняття рішення щодо визначення статусу гуртожитку законодавством не визначений, а відповідне рішення щодо подальшого використання гуртожитку планується винести на розгляд постійної комісії з питань житлово-комунального господарства та управління комунальною власністю у квітні 2017 року. 16.06.2017р. [PERSON] повторно звернувся до Виконкому Добропільської міської ради із заявою, в якій просив розглянути на сесії міської ради питання про надання згоди на приватизацію житлової площі в гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Листом Виконкому Добропільської міської ради №05/1844-14/01/02 від 30.06.2017р. позивача було повідомлено про те, що строк для прийняття рішення щодо визначення статусу гуртожитку законодавством не визначений, а відповідне рішення щодо подальшого використання гуртожитку планується винести на розгляд постійної комісії з питань житлово-комунального господарства та управління комунальною власністю у жовтні 2017 року. Однак, як вказує позивач та не заперечувалося представником відповідача, станом на момент розгляду даної справи, питання щодо надання [PERSON] згоди на приватизацію кімнати в гуртожитку Добропільською міською радою не вирішено, а тому позивач просить в судовому порядку зобов'язати відповідача надати згоду на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Статтею 47 Конституції України передбачено право кожного на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Як встановлено судом та не спростовано представником відповідача, на [PERSON] поширюється сфера дії вказаного вище Закону. Відповідно до ст..2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом). Громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»). За приписами п.6-7 ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування , зокрема, шляхом безоплатної їх передачі громадянам з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Аналіз наведених вище норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, дають підстави дійти висновку про те, що [PERSON] має право на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача. Однак, протягом тривалого часу позивач не може фактично реалізувати своє право на приватизацію, у зв'язку із тим, що Добропільською міською радою, після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади, не прийнято на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання. Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом та відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, а саме: а) залишити житловий комплекс гуртожитку у статусі гуртожитку та дозволити приватизацію його жилих і нежилих приміщень. У такому разі здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями в порядку, передбаченому цим Законом; б) надати цілісному майновому комплексу статус "соціальне житло" та не дозволяти приватизацію його жилих приміщень. У цьому випадку приватизація житлових приміщень гуртожитку не здійснюється (у тому числі й у випадках, передбачених цим Законом), а колишнім законним мешканцям гуртожитку, за їх згодою, надається відповідне соціальне або інше житло; в) перепрофілювати гуртожиток та використовувати цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку за іншим призначенням. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством; г) знести цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку та вжити заходів щодо будівництва на звільненій земельній ділянці соціального житла або продажу земельної ділянки на аукціоні згідно із земельним законодавством. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством; ґ) знести колишній гуртожиток (відповідний цілісний майновий комплекс) та вивільнити земельну ділянку з наступним її продажем на аукціоні. У цьому випадку особи, на яких поширюється дія цього Закону, підлягають переселенню в інше придатне для проживання людей житло, що належить на праві власності або на праві користування відповідній місцевій раді. Таким особам, за їх згодою, виконавчим органом місцевої ради може бути видана грошова компенсація за взяття ними (їх сім'ями) житла в оренду на певний строк (але не більше одного року). Розмір і порядок видачі зазначеної компенсації визначає кожна місцева рада самостійно відповідно до вимог чинного законодавства та виходячи із власних можливостей. Як вказувала у своїх запереченнях проти позову представник відповідача, тривале не прийняття Добропільською міською радою відповідного рішення щодо спірного гуртожитку обумовлене по-перше, відсутністю бажаючих проживати у гуртожитку, у зв'язку із низьким комфортом та постійно зростаючими тарифами; а по-друге, тим, що чинним законодавством не встановлено строків для прийняття такого рішення Радою. Однак, такі твердження представника відповідача не відповідають дійсності з огляду на наступне. Згідно п.14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 N 396, передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (після передачі/прийняття гуртожитку у власність відповідної територіальної громади). При цьому орган місцевого самоврядування відповідно до статті 5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" має прийняти рішення щодо залишення цілісного майнового комплексу (будівлі, будинку) у статусі "гуртожиток" та дозволити приватизацію його жилих та нежилих приміщень. Отже, з огляду на наведений вище пункт 14 Положення та приписи ст..4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», рішення щодо питання про передачу або відмову в передачі житлового приміщення в спірному гуртожитку у власність [PERSON] мало бути прийнято Добропільською міською радою не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина [PERSON] - 16.12.2016р. Посилання представника відповідача на відсутність бажаючих проживати у гуртожитку, у зв'язку із низьким комфортом та постійно зростаючими тарифами, як на підставу тривалого не прийняття відповідного рішення щодо гуртожитку, спростовуються наданими ним же відомостями про кількість мешкаючих у спірному гуртожитку осіб - 129. При цьому, судом враховано, що питання про надання чи відмову в наданні [PERSON] згоди на приватизацію взагалі не вирішується Добропільською міською радою і постійно відкладається, не з підстав відсутності пакету документів, або з підстав того, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] не підлягає приватизації, а саме через відсутність, на думку, відповідача, строків розгляду питання щодо подальшого використання будівлі гуртожитку. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що права позивача на приватизацію займаного ним житла порушуються відповідачем і підлягають судовому захисту. Разом із тим, обраний позивачем спосіб захисту у вигляді зобов'язання відповідача надати згоду на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку не може бути застосований, оскільки здійснення дій щодо приватизації житла є виключною компетенцією Добропільської міської ради та її дискреційними повноваженнями. За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення стабільного правового положення людини шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Однак, протягом тривалого часу позивач маючи певні очікування на отримання житла в порядку, визначеному законом не може не тільки реалізувати своє право на житло, а й отримати вмотивану відповідь за результатами розгляду його заяви протягом встановленого строку компетентним органом, чим позбавляється впевненості у своєму правовому становищі та захисту від можливих проявів свавілля органу місцевого самоврядування. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, зобов'язавши Добропільську міську раду розглянути заяву [PERSON] про надання згоди на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача, у відповідності з п.14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 N 396. У відповідності до ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст. 345 Цивільного кодексу України, Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ст. 2, 10, 12, 13, 27, 81, 82, 89, 141, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial