Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління МВС України в Закарпатської області в особі відділу Державної міграційної служби Рахівського РВ УМВС в Закарпатській області про захист житлових прав, визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання без її згоди. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07. 2011 року, вона є власником житлового будинку № 183 по вул. Довженка в м. Рахів, Закарпатської області. В даному будинку, окрім неї зареєстрована відповідачка - [PERSON], яка у вказаному будинку не проживає з 2011 року. Договору житлового найму між нею та відповідачкою укладено не було. Знятися з реєстрації місця проживання відповідачка у добровільному порядку не бажає. У зв"язку з тим, що порушується її право приватної власності на житло, як на саму власність, так і на право його вільного та безперешкодного використання, володіння та розпоряджання, яке проявляється в одержанні нею певних соціальних пільг. У зв"язку з наведеним, позивачка просить визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловими приміщеннями будинку № 183 по вул. Довженка в м. Рахів, Закарпатської області, знявши її з реєстрації місця проживання, а саме з житлового будинку № 183, розташованого по вул. Довженка, в м. Рахів, Закарпатської області. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов просить задовольнити. Відповідачка [PERSON], будучи повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, про поважністьпричин неявки суд не повідомляла. Представник третьої особи - Управління МВС в Закарпатської області в особі Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, в судове засідання не з"явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Момент виникнення права на захист у власників житла пов'язаний з моментом виникнення права власності, оскільки тільки власник повною мірою може використати належні йому права на захист. Правочини про відчуження чи набуття у власність будинку підлягають обов'язковій державній реєстрації і, відповідно, право власності на будинок виникає саме з моменту державної реєстрації документів, що встановлюють це право. З матеріалів справи слідує, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 183, розташований по вул. Довженка в м. Рахів, Закарпатської області . З метою усунення будь-яких обмежень у здійсненні права власності на вищевказаний житловий будинок, позивачка, має намір здійснювати власні майнові права безперешкодно, тому і звернувся до суду з даним позовом. Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Так, наразі у житловому будинку № 183 по вул. Довженка в м. Рахів, Закарпатської області зареєстрована відповідачка - [PERSON]. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідачки відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вищезазначеному будинку, та доказів набуття права користування ним суду не представлено. При цьому, слід зазначити, що довготривалість користування самоправно зайнятим жилим приміщенням не надає особі будь-яких прав на нього, незалежно від того, що в окремих випадках особи, які самоправно вселилися на жилу площу фактично вступають у договірні відносини, відкривають особистий рахунок, сплачують комунальні послуги тощо. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. До порушень права користування відносяться, наприклад, випадки самоуправного заняття приміщення в будинку власника, що належить йому на праві приватної власності. За таких обставин, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що реєстрацією відповідачки в житловому приміщенні чиняться перешкоди у здійсненні позивачкою права власності нерухомим майном, тому суд приходить до висновку, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування спірним будинком. Питання про стягнення з відповідачки судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved