Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Женева", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтувала тим, що між нею та ПАТ „Платинум Банк" 22 грудня 2013 року було укладено кредитний договір № 1456/3065ECLKAPS. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 147 від 22 березня 2018 року право вимоги за договором № 1456/3065ECLKAPS передано ТОВ „Фінансова компанія „Женева". 20 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис № 2637 про стягнення з позивача на користь ТОВ „Фінансова компанія „Женева" в рахунок примусового стягнення заборгованості по кредитному договору № 1456/3065ECLKAPS від 22 грудня 2013 року коштів на загальну суму 48596 гривень 73 копійки. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки нотаріусом не було враховано, що стягувана сума не є безспірною, так як щодо окремих платежів закінчились строки позовної давності, а також не перевірено чи надсилалась кредитором - ТОВ „Фінансова компанія „Женева" завчасно у встановлені законом строки письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором із одночасним попередженням про намір у протилежному випадку здійснити виконавчий напис.Сума заборгованості у заяві про вчинення виконавчого напису є виключно відображенням одноособових арифметичних розрахунків кредитора та сама по собі не може свідчити про безспірність. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 29 квітня 2021 року до участі в даній справі в якості співвідповідача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю „Вердикт Капітал". Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві. Стверджує, що відповідачем не надано доказів виконання умов кредитного договору ПАТ „Платинум Банк" в частині видачі кредитних коштів у відповідності до п. 2.1 Договору, зокрема, меморіального ордеру, банківської виписки або іншого платіжного документу в підтвердження отримання кредитних коштів позивачем [PERSON] . Укладений між ТОВ „Фінансова компанія „Женева" та ПАТ „Платинум Банк" договір відступлення права вимоги № 147 від 22 березня 2018 року не містить будь-яких посилань на кредитний договір № 1456/3065ECLKAPS від 22 грудня 2013 року. Крім того, кредитором не було взагалі повідомлено [PERSON] про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1456/3065ECLKAPS від 22 грудня 2013 року. Оскаржуваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки нотаріусом не було враховано, що стягувана сума не є безспірною, так як щодо окремих платежів закінчились строки позовної давності, а також не перевірено чи надсилалась кредитором - ТОВ „Фінансова компанія „Женева" завчасно у встановлені законом строки письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором із одночасним попередженням про намір у протилежному випадку здійснити виконавчий напис.Сума заборгованості у заяві про вчинення виконавчого напису є виключно відображенням одноособових арифметичних розрахунків кредитора та сама по собі не може свідчити про безспірність. Враховуючи вказані обставини, просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача - ТОВ „Фінансова компанія „Женева" Слостін А.Г. в судове засідання не з`явився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце слухання справи, надіслав на адресу суду відзив, згідно якого проти задоволення заявлених позовних вимог заперечив, вважає їх необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просив відмовити. Вважає, що у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. були в наявності всі необхідні документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Представник співвідповідача - ТОВ „Вердикт Капітал" в судове засідання не з?явився, хоча завчасно у встановленому законом порядку повідомлявся судом про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. в судове засідання не з?явилася, хоча завчасно у встановленому законом порядку повідомлялася судом про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно з ч. 5-7 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1-5, 9-10 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. була належним чином завчасно повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши думку представника позивача, який не заперечував щодо розгляду справи у відсутності позивача, третьої особи на стороні відповідача, представників відповідача та співвідповідача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А., представника відповідача - ТОВ „Фінансова компанія „Женева" та представника співвідповідача - ТОВ „Вердикт Капітал". Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України „Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов?язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України „Про нотаріат" та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України „Про нотаріат" вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячено главу 14 Закону України „Про нотаріат" та главу 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України „Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст. 50 Закону України „Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з ст. 87 Закону України „Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України „Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та ПАТ „Платинум Банк" 22 грудня 2013 року було укладено кредитний договір № 1456/3065ECLKAPS. Згідно умов договору [PERSON] надано кошти на загальну суму 23600 гривень на строк до 19 березня 2017 року. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 147 від 22 березня 2018 року право вимоги за договором № 1456/3065ECLKAPS передано ТОВ „Фінансова компанія „Женева". 20 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис № 2637 про стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ „Фінансова компанія „Женева" коштів на загальну суму 48596 гривень 73 копійки в рахунок примусового стягнення заборгованості за період з 22 березня 2018 року по 28 лютого 2019 року по кредитному договору № 1456/3065ECLKAPS від 22 грудня 2013 року. Оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки нотаріусом не було враховано, що стягувана сума не є безспірною, так як щодо окремих платежів закінчились строки позовної давності, а також не перевірено чи надсилалась кредитором - ТОВ „Фінансова компанія „Женева" завчасно у встановлені законом строки письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором із одночасним попередженням про намір у протилежному випадку здійснити виконавчий напис.Відповідно до договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора № 16/01-01-П від 16 січня 2021 року право вимоги за договором № 1456/3065ECLKAPS передано ТОВ „Вердикт Капітал". Зазначені обставини встановлено з досліджених в судовому засіданні виконавчого напису № 2637 від 20 серпня 2019 року, кредитного договору № 1456/3065ECLKAPS від 22 грудня 2013 року, постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. про відкриття виконавчого провадження № 60095183 від 18 вересня 2019 року, повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. № 67214 від 19 листопада 2020 року, договору про відступлення прав вимоги № 147 від 22 березня 2018 року, договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора № 16/01-01-П від 16 січня 2021 року. Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року „Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" були внесені зміни в розділ „Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом „Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов?язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року „Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення Переліку новим розділом „Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. З огляду на вищевикладене, на день вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. виконавчого напису № 2637 редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, не передбачала можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Відповідно до п. 1 зазначеного Переліку (в редакції, чинній на день вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов?язання. Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України „Про нотаріат", постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України „Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у п.п. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, - стягувачем і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону „Про нотаріат" захист цивільних прав, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таких правових висновків дійшла ВП Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року в цивільній справі № 137/1666/16-ц. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов?язання, які деталізують обов?язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов?язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п?ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов?язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Таких правових висновків дійшла ВП Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в цивільній справі № 444/9519/12. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який вказаний на виконавчому написі нотаріуса, викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, відсутні відомості щодо нотаріального посвідчення кредитного договору, суд вважає, що виконавчий напис, вчинений 20 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 2637, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Суд не бере до уваги клопотання представника відповідача - ТОВ „Фінансова компанія „Женева" Слостіна А.Г. про зменшення суми витрат на правову допомогу, оскільки позивачем [PERSON] при зверненні з позовною заявою до суду та її представником [PERSON] в ході розгляду справи не заявлялось будь-яких клопотань про стягнення з відповідача - ТОВ „Фінансова компанія „Женева" судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved