Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування свого позову вказала, що 18.05.2006 р. між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений Кредитний договір № HAEEAU12180002 від 18.05.2006, за яким Відповідач надає Позивачу кредит в розмірі 12280,00 доларів США, згідно з п. 1.1 Кредитного договору. Цільове призначення кредиту - придбання автотранспортного засобу. Валютою кредиту та платежів по ньому, визнано долар США. Вважає, що даний договір має бути визнаний недійсним за огляду на порушення вимог п. 2. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме невиконання переддоговірної роботи: повідомити споживача у письмовій формі про: 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними,втому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г`) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); є) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Крім того, відсутній графік черговості повернення платежів, підписаний обома Сторонами. Отже, відповідач невиконанням таких дій, ввів позивачку в оману. Згідно ч. 2 п. 2. ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» - підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно п. 1. ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Крім того, у тексті договору (п.п. 2.3.3,п.п.2.3.9 Договору) відповідач надає собі права будь-коли, безпідставно, на власний розсуд вимагати повернення всього кредиту, або звернути стягнення на майно, що суперечить п. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Крім того, у порушення ч. 2 аб. З п. 4 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» відсутня ціна договору. 1 листопада 2013 року автомобіль DAEWOOLanos 2006 р випуску шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], який було придбано за кредитні кошти, в позасудовому порядку добровільно було передано Позивачем Відповідачу по акту прийому-передачі в рахунок погашення залишку заборгованості за кредитом. 07 листопада 2013 року Позивачем була видана довіреність ПАТ КБ"ПРИВАТБАНК" на право продажу вказаного автомобіля. Крім того, автомобіль передано банку в позасудовому порядку, але при цьому між сторонами не підписано договору про порядок задоволення вимог заставодержателя. Статтею 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що протягом десяти днів із дня продажу предмета забезпечувального обтяження обтяжувач-продавець відповідного рухомого майна зобов'язаний надати боржнику та всім обтяжувачам, на користь яких було встановлене зареєстроване обтяження цього рухомого майна, письмовий звіт про результати продажу. 17.07.2014 року автомобіль DAEWOOLanos2006 р випуску шасі [NUMBER]реєстраційний номер [NUMBER] був реалізований ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК , але Позивач взагалі не був про це повідомлений. З огляду на вказане, просить визнати вказаний кредитний договір недійсним в цілому згідно п. 6 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст. 236 ЦК України. В судовому засіданні позивачка свій уточнений позов підтрималав повному обсязі, а представник відповідача проти його задоволення заперечував з підстав, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та позивач при укладенні кредитного договору № HAEEAU12180002 від 18.05.2006 року досягли згоди по всіх істотних умовах, про що свідчить підписання позивачем цього договору. Також, позивач усвідомлювала його зміст та вважала його умови справедливими по відношенню до себе. Більш того, позивач скористалася кредитними коштами, тобто зобов'язання за кредитним договором було розпочате і виконувалось нею належним чином протягом певного часу відносно часткової сплати заборгованості по кредиту та відсотків за користування цим кредитом. Крім того, позивач без жодного впливу будь-яких сторонніх осіб чи обставин звернулася до банку, та просила надати кредит, зазначивши його суму, строк, валюту та мету отримання кредиту, тобто її волевиявлення в момент укладення кредитного договору було вільним та відповідало внутрішній волі. Крім того, перед укладенням кредитного договору, позичальницю було ознайомлено в повному обсязі з інформацією про умови надання кредиту в Приватбанку, тому твердження позивача про порушення його прав, встановлених ЗУ "Про захист прав споживача" є необґрунтованими та не відповідають дійсності. Кредитний договір містить всю необхідну інформацію, а саме про особу та місцезнаходження Кредитодавця (в кінці договору вказана назва та всі необхідні реквізити Банку); мету, для якої кредит надається - п.1.1 вказано, що кредит надається на придбання автомобіля, сплату страхових платежів за договором страхування; форми забезпечення кредиту вказані в п. 1.3 кредитного договору, а саме застава автомобіля; тип та розмір відсоткової ставки вказаний в п. 1.1, а саме 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; сума, на яку кредит може бути виданий, вказана в п. 1.1 кредитного договору, а саме надання не поновлюваної кредитної лінії; строк на який кредит може бути одержаний -п. 1.1 кредитного договору, а саме до 17.05.2013р. включно; можливість дострокового повернення кредиту та його умови - дана умова передбачена п. 3.11 кредитного договору. З огляду на вищевикладене, посилання позивачки на її необізнаність про умови кредитування є необґрунтованими та недоведеними. Правовідносини з надання кредиту регулюються параграфом 2 главою 71 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1054 ЦК України - За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Виходячи із редакції ч. 1 ст. 1046, ст. 1054 Цивільного кодексу України грошові кошти передаються позичальнику у власність, однак останній зобов'язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти за їх користування. Вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 18.05.2006 р. між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений Кредитний договір № HAEEAU12180002 від 18.05.2006, за яким Відповідач надає Позивачу кредит в розмірі 17180,00 доларів США, з яких 12280,00 доларів США на придбання автомобіля та у розмірі 4900,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору. Даний договір був підписаний сторонами. До договору доданий Графік погашення кредиту. На виконання договору, Банк виконав свої зобов'язання і позивачка отримала транспортний засіб автомобіль DAEWOOLanos 2006 р випуску шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER]. Проте, у зв'язку з неможливістю виконання своїх кредитних зобов'язань, позивачка добровільно передала вказаний транспортний засіб відповідачу за актом прийому-передачі в рахунок погашення залишку заборгованості за кредитом. 07 листопада 2013 року Позивачем була видана довіреність ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на право продажу вказаного автомобіля. 17.07.2014 року автомобіль DAEWOOLanos 2006 р випуску шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] був реалізований ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК». Згідно ст.ст. 627,628 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, а зміст договору становлять умови, визначені на власний розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 6 ЦК України, сторони в мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати в договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони з договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є зокрема умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Виходячи з викладеного істотними умовами кредитного договору відповідно до чинного законодавства є умови про предмет, ціну та строк його дії. З оскаржуваного договору вбачається, що він підписаний обома сторонами, він містить основні істотні умови, в тому числі предмета та ціну, наявний графік погашення кредиту. Твердження позивачки про введення її відповідачем в оману, спростовуються матеріали справи та суперечать фактично встановленим судом обставинам. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed