Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренко Сергій В`ячеславович про визнання договору купівлі-продажу недійсним . У грудні 2018 року позовні вимоги було збільшено додатковими вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння та залучено до справи відповідачів до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третю особу приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Павловську Ганну Олегівну. Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фокс-Лайф» придбало відповідно до чинного законодавства на аукціоні з продажу майна ТОВ «МЖК-Зоряний» трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 22.03.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області - Петрушевською Інною Романівною видано свідоцтво [NUMBER] про право власності на трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 885326012101. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28935899 від 25.03.2016р. Позивачем було вирішено реалізувати належне йому на праві власності майно іншій особі, тоді ж було з`ясовано, що укласти правочин не є можливим, оскільки як стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , що об`єкт житлової нерухомості - квартира за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 885326012101, перебуває у спільній частковій власності у громадян [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , із розміром частки кожного з них -1/3. Зазначені обставини змусили Позивача звернутися за захистом своїх прав до суду з вимогами про визнання договору купівлі-продажу від 11.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області - Мазуренко С.В. за реєстраційним номером № 1180 , недійсним, , витребувати майно із незаконного володіння [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Протягом розгляду справи у суді, до початку розгляду по суті позивачу стало відомо про існування заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року по справі № 202/6472/17 (провадження № 2/202/2837/2017) та додаткового рішення від 29.03.2018 про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання свідоцтва про реєстрацію права на нерухоме майно недійсним, визнання договорів удаваними та визнання право власності на майно за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення коштів, про зобов`язання виконати договір та за зустрічним позовом третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-ЗОРЯНИЙ» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Стрижак Ольги Олександрівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОКС-ЛАЙФ», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, Об`єднання співвласників Багатоквартирного будинку (ОСББ) «Зірка 1Д» про признання прилюдних торгів недійсними, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання свідоцтва про реєстрацію права на нерухоме майно недійсним, визнання договорів удаваними та визнання права власності на майно , за яким позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] - задоволено у повному обсязі. Судовим рішенням визнано за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) право власності на квартиру [ADDRESS] та постановлено зареєструвати право власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОКС-ЛАЙФ» оскаржило це рішення в апеляційному порядку , яке було скасоване частково, вирішено колегією суддів згідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 06.11.2018 р. провадження у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК-Зоряний" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Стрижак Ольги Олександрівни треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФОКС-ЛАЙФ", Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зірка 1-Д" про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання свідоцтва про реєстрацію права на нерухоме майно недійсним, визнання договорів удаваними та визнання права власності на майно закрити. Додаткова постанова апеляційного суду винесена від 20.12.2018 щодо розподілу судових витрат. Таким чином, судом апеляційної інстанції по справі № 202/6472/17 було скасовано рішення на підставі якого було набуте (визнане) право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Натомість напередодні спірна квартира була відчуженою [PERSON] за договором купівлі-продажу від 05.12.2017 за № 1277, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського місткого нотаріального округу Павловською Г.О. , відповідачу [PERSON] . який, в свою чергу, відчужив її відповідачам: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського місткого нотаріального округу Мазуренком С.В. за реєстровим № 1180 по 1/3 часток кожному. Продаж вказаної квартири здійснено 11.12.2017 р. за ціною 50 000,00 грн. Позивач зазначає , що договори купівлі-продажу квартири від 05.12.2017 р. та від 11.12.2017 р. укладено з порушенням норм цивільного законодавства України та з порушенням прав інших осіб, у зв`язку з чим останній має бути визнаний судом недійсними. Позивач будучи власником майна звертається до суду з вимогою про захист свого права власності шляхом витребування свого майна від Відповідачів, які незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У судове засідання позивач не з`явився. Однак представником позивача надано до суду письмову заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позовну заяву не надавали. Представники третьої особи в судове засідання також не з`явились, відзиву на позовну заяву не надавали. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання,, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його часткового задоволення з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено: товариство з обмеженою відповідальністю «Фокс-Лайф» придбало на аукціоні з продажу майна ТОВ «МЖК-Зоряний» трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 22.03.2016 р. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області - Петрушевською Інною Романівною видано свідоцтво № 969 про право власності на трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . та прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28935899 від 25.03.2016р. Із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено судом наступні обставини: об`єкт житлової нерухомості - квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває станом на час подання позову у спільній частковій власності відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , із розміром частки кожного з них -1/3, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 885326012101. Підставою для набуття права власності відповідачами став договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського місткого нотаріального округу Мазуренком С.В. за реєстровим № 1180 по 1/3 часток кожному. Договір є відплатним, ознак недобросовісності при набутті спірного майна [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не встановлено. Факт набуття спірного майна підтверджується належними письмовими доказами , водночас, встановлено судом , що напередодні вчинення цього правочину, відбулось попереднє його відчуження відповідачем [PERSON] до [PERSON] (05.12.2017) за короткій проміжок часу у шість календарних днів. Водночас частиною 2 ст. 328 ЦК України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності, та за умовами ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Таким чином вимога про визнання договору купівлі-продажу від 11.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області - Мазуренко С.В. за реєстраційним номером № 1180, щодо об`єкту житлової нерухомості - трикімнатну квартиру що розташована за адресою: [ADDRESS] не підлягає задоволенню. Суд вважає правомірними вимоги позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, які підлягають задоволенню з огляду на наступне: Встановлено у судовому засіданні позивач 15.03.2016 р. на прилюдних торгах (аукціону) з продажу майна ТОВ «МЖК-Зоряний», придбав трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрував за собою право власності на вказане майно, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 55966817 від 25.03.2016 р. Із власності позивача, як [ADDRESS] , вибула поза його волею за заочним судовим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2017 року по справі № 202/6472/17 на підставі якого [PERSON] набула її у власність цю квартиру, та оскільки це рішення суду у подальшому було скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.11.2018 р то відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК наявними є підстави для витребування спірної квартири в у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як у добросовісних набувачів у порядку ст. 388 ЦКУ. В разі скасування судового акту він не може породжувати жодних правових наслідків з моменту його ухвалення (висновки про застосування норм права викладені Верховним Судом України від 10.06.2015 р.№ 6-449цс15, від 24.06.2015 р. у справі № 907/544/14). Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово - правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Згідно з ч.1 ст.388 ЦКУ, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Захист порушених прав власника майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача (добросовісного набувача) цього майна з підстав, передбачених стст.387 та 388 ЦКУ. За п.3 ч.1 ст.388 ЦКУ, витребувати майно від добросовісного набувача можливо за відсутності у діях власника майна волі на передачу майна. Встановивши, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року по справі № 202/6472/17, на підставі якого спірна квартира вибула з володіння позивача, в подальшому було скасовано судом випливає, що майно вибуло з володіння власника поза його волею та позивач відповідно має право витребувати його у добросовісних набувачів в [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в порядку статті 388 ЦКУ. Подібна правова позиція, викладена у постанові ВСУ від 11.06.2014 у справі №6-52цс14. Так по справі наявною є підстава вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом зазначеної норми вбачається, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, які викладені у постановах від 16.04.2014 у справі № 6-146цс13, від 10.06.2015 р. у справі № 6-449цс15, від 24.06.2015 у справі №907/544/14 та від 24.06.2015 р. у справі №6-251цс15. В даному випадку, спірне майно вибуло з власності Позивача на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заочного рішення від 24.10.2017 року по справі № 202/6472/17, яке було в подальшому скасовано Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.11.2018 р. у справі № 202/6472/17. Позивач спірний об`єкт розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 885326012101, ні Відповідачам, ні іншим особам не відчужував, від спірного об`єкту не відмовлявся. Отже, право власності Позивача порушено Відповідачами, що призвело до не можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном та необхідним є надання судового захисту порушених прав шляхом відновлення становища, що існувало до порушення . Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, і доведені в ході судового розгляду. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставіст.141 ЦПК України і вважає, що з Відповідачів підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial