Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач у поданій до суду 04 жовтня 2017 року позовній заяві\~ просить шлюб сторін розірвати, судові витрати покласти на відповідача, стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі по 3000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, дітей залишити проживати з позивачкою. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позовних вимог,\~ вказує що одруження з відповідачем виявилось невдалим, сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, зазначає, що подальше життя суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, примирення між ними неможливе, спільне господарство не ведеться, також вказує на невиконання батьком дітей своїх обовязків по їх утриманню. \~ \~ \~ \~ Сторін відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання\~ вони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позов визнає у частині розірванння шлюбу, та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на дитину. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ Суд, розглянувши справу в межах заявленого позову на підставі наданих стороною позивача доказів, прийшов до таких висновків. \~ \~ \~ \~ Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобовязують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Як встановлено судом, сторони одружилися 12 грудня 2008 року, мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети, миритись вони не бажають, втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач додала до матеріадлів справи постанову про притягнення до відповідальності відповідача за вчинення насильства в сімї щодо неї, також надала витяги з ЄРДР за її заявою відносно нанесення їй тілесних ушкоджень та погроз вбивством відповідачем. \~ \~ \~ \~В ч.1 ст.51 Конституції України закріплено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Ця вимога кореспондується і з ст.24 СК України. Ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін та вимогам закону. У розпаді сімї винні обоє подружжя, оскільки не вживали належних заходів для усунення конфліктів та досягнення взаєморозуміння в сімї. \~ \~ \~ \~ За таких умов суд вважає, що позов в цій частині доведений і підлягає до задоволення. У сторін немає спору про місце проживання дітей, тому у цій частині позову необхідно відмовити. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то згідно свідоцтв про їх народження відповідач є їх батьком. Суд, дослідивши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ст.150 цього Кодексу визначено, що батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~ Відповідач не надає коштів на утримання дітей, що є підставою для стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України. Ця стаття носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, проте має нерегулярні, мінливі доходи, тому має змогу виплачувати кошти на утримання своїх неповнолітніх дітей. Таку обставину відповідач не заперечує і суд визнає її такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~ При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року враховує думку сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, яке є задовільним, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, не має інших зобов'язань матеріального характеру. П.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» зобовязує всіх приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для її розвитку. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. \~ \~ \~ \~ Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум з 01 травня 2017 року для дітей вказаного віку становить відповідно 1426 грн. та 1 777 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~ З огляду на викладене суд дійшов висновку, що субєктивні права дітей на утримання їх батьком є порушеними, визначений судом розмір аліментів на дітей при взаємному обов'язку батьків їх утримувати з урахуванням віку, їх потреб, є обґрунтованим, не є завищеним в нинішніх умовах проживання, відповідає засадам розумності і справедливості та таким, що не створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обовязок по утриманні своїх дітей та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дітей та їх розвиток. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або їх одержувача у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 вищевказаної Постанови Пленуму ВС України. \~ \~ \~ \~ Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, і в цей день згідно ч.2 ст.114 СК України шлюб припиняється. Вказане рішення згідно ч.2 ст.115 СК надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. \~ \~ \~ \~ Позов до суду пред'явлений 04 жовтня 2017 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191 СК України аліменти на дітей повинні стягуватися з указаної дати. \~ \~ \~ \~ У звязку з задоволенням позову суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в частині розірвання шлюбу. При постановленні рішення у звязку із задоволенням позову з відповідача підлягає до стягнення в прибуток держави судовий збір в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дтей, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі такого позову. \~ \~ \~ \~ Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~ З огляду на викладене, на підставі ст.ст.110, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: dismissed