Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позов мотивований тим що восени 2013 року [PERSON] було передано [PERSON] 2500 доларів США. Передача коштів відбулась на підставі договірних відносин через [PERSON] Переказ коштів відбувся через систему грошових переказів Western Union на ім'я відповідача, оскільки позивач погано володів українською мовою та відчував труднощі під час вирішення подібних питань в установах України. Отримавши кошти у розмірі 2500 доларів США [PERSON], віддав позивачеві 500 доларів США, а решту 2000 доларів США попросив у [PERSON] у позику. Позивач погодився, оскільки довіряв відповідачеві, останній у свою чергу зобов'язався повернути борг до початку листопада 2013 року, однак в подальшому борг не повернув. У січні 2014 року між позивачем та відповідачем виникла побутова сварка на підставі неповернення боргу. Відповідно до письмових пояснень від 07.01.2014 року відповідач підтвердив факт заборгованості, повідомив, що кошти мав повернути що до початку листопада 2013 року, однак пролонгував своє зобов'язання та обіцяв повернути кошти в цілому розмірі 2500 доларів США. 20.06.2017 року [PERSON] направлена вимога відповідно до якої він мав повернути кошти у семиденний строку від дня пред'явлення вимоги. До цього часу кошти відповідачем не повернуті. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 63766,02 грн., що станом на день звернення до суду еквівалентно 2500 доларів США, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся розміщенням оголошення в газеті " Урядовий кур"єр" , тобто належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Вислухавши думку представника позивача суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 2500 доларів США. Укладення вказаного догору було підтверджено відповідачем. Так в свої письмових поясненнях наданих Начальнику ВМВД УМВС України 07.01.2014 року [PERSON] вказує, що дійсно брав борг в сумі 2500 доларів США у [PERSON] та зобов'язувався його повернути до початку листопада 2013 року (на 9 а.с.). Відповідно до письмової вимоги від 20.06.2017 року позивач звертався до [PERSON] з вимогою у строк до 01.07.2017 року повернути борг у розмірі 2500 доларів США. Відповідач у встановлений строк не повернув кошти за договором позики, крім того всіляко ухиляється від виконання свого зобов'язання. Згідно ст. 73 Закону України " Про міжнародне приватне право", іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 74. вказваного Закон , процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України. Отже позивач вправі звернутися до суду з пощовом про захист свого майнового права, оскільки вілдповідач мажє право на необмежене тимчасове проживання в Україніі і останньою відомою адресмою його місцезнаходженн є к5вартира 2 будинку 48 по вул. Островського в м. Вінниці. Відповідно до ст. 7 Закону України " Про міжнародне приватне право ", при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом. Прозивач не посиланвся на норми права чи міжнародні договори при визначенні захисту свого права, тому суд керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, позики та встановив, що права позивача були порушені відповідачем, тому вони підлягають захисту. Оскільки згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня, стягнення належить проводити в гривневому еквіваленті. Згідно даних НБУ офіційний курс долара США до української гривні станом на 18.08.2017 року складає за 1 долар США 25,50 грн. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 640,00 грн. судового збору та 420 грн. витрат пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved