Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в листопаді 2018 року до суду з позовом до Ворохтянської селищної ради про спростування недостовірної інформації, стягнення судових витрат. В позові зазначено, що у 2015 році вона зверталася із заявою в інтересах сина за довіреністю до відповідача щодо перепланування іншою особою горища в будинку, в якому вона проживає та зареєстрована після переселення з тимчасово окупованої території. Після звернення, селищною радою проводились певні обстеження та перевірки, однак матеріали таких не були відомі позивачу аж до квітня 2018 року. Після отримання актів перевірки, встановила недостовірну інформацію в Акті обстеження від 07.09.2015р. та Акті обстеження за це ж саме число. Тому така інформація, зазначена у позовних вимогах, підлягає спростуванню, як недостовірна. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи, визначено 29.03.2019 р. головуючого суддю Польську М.В. 08.05.2019 р. позивач збільшила позовні вимоги. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві та поясненнях. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки відповідач зверталася у відповідні органи щодо розгляду неодноразових звернень, при розгляді яких всі дані, які зазначені в листі та Актах вказала сама позивач, іншими даними на час складання Актів - не володіли. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази кожен зокрема та в сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач в позові вказує на три документа відповідача, в яких, на думку позивача, міститься недостовірна інформація. Так, на звернення [PERSON] , адресованого міському голові м.Яремче [PERSON] , виконком Ворохтянської селищної ради повідомив адресата (міського голову м.Яремче) листом від 08.07.2015р. за №Б-675/676/729, в т.ч. про те, що заявниця проживає незареєстрованою сезонно в квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві власності іншій особі, у багатоквартирному житловому будинку, який не перебуває на балансі та на обслуговуванні у СКП. Заявниця не сплачує квартирну плату та плату за вивіз сміття. Фактично заявниця є квартиронаймачем (а.с.7). Слова у даному листі «заявниця проживає незареєстрованою сезонно в [ADDRESS] … Заявниця не сплачує квартирну плату та плату за вивіз сміття. Фактично заявниця є квартиронаймачем» позивач просить визнати недостовірною інформацією, такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , оскільки як надала пояснення суду, позивач є зареєстрованою у даній квартирі, що підтверджується довідкою від 28.10.2014р. (а.с.17), квартплата не може нараховуватись так як будинок не перебуває на балансі СКП, що підтверджується в цьому ж листі відповідача, оплата за вивіз сміття здійснюється нею та власником квартири, що підтверджено квитанцією від 08.06.2015р. (а.с.15). При цьому, власником вказаної квартири в [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання з 2002р. є її син - [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру (а.с.16). Позивач пояснила суду і те, що до літа 2014 року вона дійсно проживала тільки сезонно в даній квартирі, однак з часу окупації її населеного пункту в Донецькій області, а саме з жовтня 2014 року вона безперервно проживає у квартирі сина. Жодні договори найму житла з сином не укладала. Заперечуючи позовні вимоги в цій частині представник відповідача вказав, що на запитання комісії яка розглядала як усні так і письмові звернення, щодо факту її проживання в квартирі, саме позивач зазначила про те, що вона не є власником квартири і живе тільки сезонно (влітку). Також, вона зазначила представникам відповідача, що не сплачує квартплату чи інші платежі. Про те, що оплачується послуга за вивіз сміття і немає боргу, члени комісії не знали. Разом з тим, доводи позову в цій частині суд вважає доведеними, враховуючи таке. Згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.10 передбачає, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. А за ч.3 ст.24 цього ж закону органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Порядок розгляду звернень врегульовано зокрема Законом України «Про звернення громадян». При перевірці фактів будь-якого звернення громадянина до органів місцевого самоврядування, останній повинен зазначати у відповідях чи інших документах складених за результатами розгляду звернень, достовірні для даного органу відомості, або ж у разі отримання таких відомостей зі слів безпосередньо заявника вказувати про це у таких документах. Але, як встановлено судом, відомості в листі не є достовірними і те, що вони отримані зі слів заявниці також не зазначено. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Частиною 4 ст.32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі. Згідно положень статті 277 ЦК України та роз`яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Зокрема, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати також інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Так, у відповіді відповідача від 08.07.2015р. за №Б-675/676/729 факт проживання [PERSON] без реєстрації не відповідає дійсності, оскільки 15.05.2015 року позивач як переселена з тимчасово окупованої території була взята на облік реєстрації Яремчанським МС УДМС в області (а.с.17). Навіть якщо б такий факт реєстрації не був оголошений самою заявницею [PERSON] при перевірці на місці її звернення, та не отриманий відповідачем чи зазначений протилежний факт проживання сезонно без реєстрації попередньо (з її слів), то селищна рада повинна зазначати, що таке твердження отримане зі слів заявниці, а лист, що є предметом спору таких даних дійсно не містить, отже є ствердною інформацією, яка не відповідає дійсності, тобто є недостовірню. Сама ж інформація вказана в листі відповідача, спростована належними доказами в даній цивільній справі. Аналогічно, відповідач не вправі був зазначати у листі, що позивач є фактичним квартиронаймачем, оскільки договір найму у неї відсутній та такий взагалі не укладався. Також, відповідач мав можливість перевірки факту сплати платежу за сміття, так як саме селищне комунальне підприємство здійснює такі послуги на вивіз сміття та отримує платежі від споживачів послуг, які належно проведені [PERSON] за період червень-грудень 2015 року ще 08.06.2015р. на підставі наявного укладеного між позивачем та ТзОВ «Ворохта комунсервіс» договору від 08.06.2015р. (а.с.14-15). Тим паче, квартплата не повинна сплачуватись позивачем чи її сином як власником житла, оскільки саме рішенням відповідача Ворохтянської селищної ради будинок був переданий у 2014 році з балансу СКП у самоуправління мешканцям вказаного будинку (а.с.21), про що селищна рада не могла не знати, надаючи оспорювану відповідь від 07.08.2015р. Разом з тим, позивач не довів суду в чому порушено її ділову репутацію, окрім честі та гідності. Ділова репутація\~ це сукупність підтвердженої\~інформації\~про\~особу, що дає можливість зробити\~висновок\~про професійні та управлінські здібності такої особи, її порядність та відповідність її діяльності вимогам\~закону.Поняття\~ділової репутації\~є в розумінні як невід`ємна частина успішного ведення бізнесу, це уявлення про суб`єкт підприємницької діяльності у зовнішньому середовищі за наслідками ведення діяльності. Даний фактор можна вважати одним із найважливіших нематеріальних ресурсів підприємства. Позивач не є суб`єктом підприємницької діяльності, тому її захист ділової репутації вищевказаним листом не підлягає даним вирішенням спору, і вимоги в цій частині всіх позовних вимог є необґрунтованими. У підсумку,\~вимоги \~позову №1,2\~в редакції\~від 07.05.2019\~р.\~є доведеними\~частково та\~підлягають до\~задоволення частково,\~а саме\~слід визнати\~недостовірною,\~такою що\~принижує честь\~та гідність\~ [PERSON] \~інформацію,\~викладену в\~листі Ворохтянської\~селищної ради\~від 07.08.2015р.\~за №Б-675/676/729,\~адресованому міському\~голові [PERSON] \~такого змісту\~«заявниця проживає\~незареєстрованою сезонно\~в [ADDRESS] …\~Заявниця не\~сплачує квартирну\~плату та\~плату за\~вивіз сміття.\~Фактично заявниця\~є квартиронаймачем»\~та зобов`язати\~Ворохтянську селищну\~раду не\~пізніше наступного\~дня після\~набрання рішення\~законної сили\~спростувати \~викладену у\~даному листі\~інформацію,\~шляхом направлення\~спростування листом\~на ім`я\~міського голови\~м.Яремче\~ [PERSON] .\~наступного змісту:\~«Інформація що\~викладена в\~листі від 07.08.2015р. за №Б-675/676/729 відносно [PERSON] про те, що вона як «заявниця проживає незареєстрованою сезонно в [ADDRESS] , заявниця не сплачує квартирну плату та плату за вивіз сміття. Фактично заявниця є квартиронаймачем є недостовірною та спростовується». Що стосується\~вимог позову\~(№3,4)\~визнати недостовірною\~інформацією,\~такою що\~принижує честь,\~гідність та\~ділову репутацію\~ [PERSON] ,\~що міститься\~в Акті\~обстеження прибудинкової\~території від\~07.09.2015р.,\~виданого Ворохтянською\~селищною радою\~а саме\~« [PERSON] \~проживає у\~будинку сезонно\~2\~роки,\~не зареєстрована…постійно\~скандалить,\~з нею\~неможливо знайти\~спільну мову», зобов`язати Ворохтянську\~селищну раду\~відкликати даний\~Акт обстеження, то такі вимоги є також частково обґрунтовані, враховуючи таке. Факт проживання сезонно та без реєстрації, як вже зазначено вище в даному рішенні, спростовано належними доказами. Щодо вислову в Акті від 07.09.2015р. (а.с.9, 12, 55) про те, що позивач постійно скандалить та з нею неможливо знайти спільну мову, то позивач суду пояснила, що вона використовувала законне право на звернення до органів місцевого самоврядування в 2015 році щодо проведення сусідом перепланування горища в багатоквартирному житловому будинку в якому проживає, а також щодо прокладання мереж водопостачання та водовідведення. Жодних скарг від мешканців до відповідача - селищної ради на неї не надходило. Заперечуючи ці вимоги позову, представник відповідача зазначив, що ще задовго до реєстрації позивача в даному житловому будинку, який є 5-ти квартирним, було облаштоване горище одним із мешканців будинку з відома органу влади, а проведення водопроводу було здійснено мешканцями до будинку за власні кошти. Такі доводи щодо водопроведення мешканцями також зазначені в листі, долученого до позову самою позивачем (а.с.6, 7, 8, 38). Про переобладнання горища задовго до проживання позивача йдеться також і в Акті, що є предметом даного спору. Переконання селищної ради щодо вислову про те, що позивач постійно скандалить та з нею неможливо знайти спільну мову, не є їхньою одноразовою та безпосередньою, а саме з аналізу попередніх звернень (усні не фіксувались але розглядались відповідачем неодноразово), письмових неодноразових звернень у травні, червні, липні 2015р. (а.с.72-74) та висновок всієї комісії з 5-ти осіб, до якого прийшли в результаті спілкування з іншими особами по розгляду звернення заявниці [PERSON] , а також попередніх неодноразових усних та письмових звернень її до різних органів (селищної ради, міської ради, поліції, СБУ, ДАБІ області, служб надзвичайних ситуацій тощо), про які відповідачу відомо, однак до матеріалів справи не надано. На підтвердження доводів відповідача щодо даного спору є також і колективне звернення мешканців цього будинку, яке подане вже в 2019 році під час розгляду справи в суді (а.с.53-54), в якому висвітлюється поведінка позивача та відношення її з мешканцями цього ж будинку. Щодо цього\~суд зазначає,\~що на\~відміну від\~перевірки істинності\~фактів,\~відповідно до\~статті 277\~ЦК,\~не є\~предметом судового\~захисту оціночні\~судження,\~думки,\~переконання,\~критична оцінка\~певних фактів\~і недоліків,\~які,\~будучи вираженням\~суб`єктивної\~думки і\~поглядів відповідача,\~не можна\~перевірити на\~предмет їх\~відповідності дійсності\~ і\~спростувати,\~що відповідає\~прецедентній судовій\~практиці Європейського\~суду з\~прав людини\~при тлумаченні\~положень статті 10 Конвенції. Так, Європейський суд наполягає, що свобода вираження поглядів становить одну з основних підвалин демократичного суспільства і одну з принципових умов його прогресу і самореалізації кожної особи та робить розрізнення між твердженнями факту та оціночними судженнями (справа "Лінгенс проти Австрії"). Європейський Суд у своїй судовій практиці дотримується підходу щодо захисту свободи вираження, вказуючи, що свобода висловлювати свої погляди є правом людини, визнаним у світі, мабуть, найбільш широко. Вільне передавання почуттів, поглядів та ідей є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, так само, як і здатність людини сприймати заперечення, спонукання, заохочення через ідеї, висловлені іншими людьми, яка є також важливою для формування особистих переконань. Оціночне судження, як стверджує практика Європейського суду з прав людини (справа "Лінгенс проти Австрії"), є висновком, отриманим в результаті інтелектуальної, логічної обробки і узагальнення фактів, оцінок інших людей, інформації довідкового характеру та причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними джерелами інформації. Як слідує з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною є інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Як слідує з роз`яснень п.16 цієї ж постанови, відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Аналогічно, можна прийти до висновку і про те, що у разі отримання від інших осіб будь-якої оціночної інформації про особу чи її поведінку у разі перевірки викладених фактів такою особою, це є також оціночним судженням інших осіб, що відображається при формуванні відповіді на звернення чи в інших документах за результатами розгляду звернень. З врахуванням цього, суд приходить до висновку, що факти які викладалися в зверненнях позивача, перевірялися відповідачем, оскільки в повноваження його входить розгляд таких звернень, встановлювались факти дійсно можливих конфліктних стосунків між сусідами одного багатоквартирного будинку та викладались оціночні судження, в т.ч. поведінки позивача як заявника з того чи іншого питання. При цьому, факт незгоди позивача з самочинним будівництвом (переобладнанням) горища у даному житловому будинку та водовідведення (водопостачання) є предметом розгляду в Яремчанському міському суді - справа №354/145/16-ц (провадження №2/354/74/19) за позовом [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ворохтянська селищна рада, про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні горищем,\~ шляхом знесення двох кімнат за рахунок відповідача та повернення горища до попереднього стану, справа №354/868/16-ц (провадження №2/354/149/19) за позовом [PERSON] \~ до [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: КП «Селищне\~ комунальне підприємство», Управління\~ Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, про усунення перешкод\~ у користуванні житловим будинком шляхом демонтажу\~ водопровідної та каналізаційної мережі, справа №354/707/17 (провадження №2/354/196/19) за позовом\~Державної архітектурно-будівельної інспекції України, \~треті особи, які не заявляють\~ самостійних вимог\~ щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Ворохтянська селищна рада про приведення до попереднього стану\~ самочинно реконструйованої квартири [ADDRESS] . При розгляді даних справ буде надана оцінка судом щодо дій, вчинених мешканцями багатоквартирного житлового будинку, з якими не погоджується [PERSON] та її син [PERSON] . Оцінюючи всі доводи в сукупності суд приходить до висновку, що дані вимоги в цій частині є доведені позивачем частково, а саме слід визнати недостовірною інформацією, такою що принижує честь та гідність [PERSON] , що міститься в Акті обстеження прибудинкової території від 07.09.2015р., виданого Ворохтянською селищною радою а саме « [PERSON] проживає у будинку сезонно 2 роки, не зареєстрована» та зобов`язати Ворохтянську селищну раду не пізніше наступного дня після набрання рішення законної сили спростувати викладену у даному Акті інформацію, шляхом видачі Акту про недостовірність даної інформації, з направленням такого в установи чи інші органи, куди такий був направлений. При цьому, вимога позивача в частині спростування недостовірної інформації що вона «постійно скандалить, з нею неможливо знайти спільну мову» та вимога відкликати Акт обстеження прибудинкової території від 07.09.2015р., виданого Ворохтянською селищною радою, не є доведеною перед судом та спростовано під ставність таких вимог зібраними доказами з оцінкою таких в їх сукупності. Що стосується вимог визнати недостовірною інформацією, такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , що міститься в Акті обстеження прибудинкової території від 07.09.2015р., виданого Ворохтянською селищною радою, а саме « [PERSON] проживає у квартирі як квартиронаймач, не зареєстрована…проживає сезонно 2 роки літній (теплий) час…скандалить …пише безпідставні скарги…добросусідства і взаємоповаги не хоче…», зобов`язати Ворохтянську селищну раду відкликати даний Акт обстеження (вимога №5,6), то такі вимоги є частково обґрунтовані, враховуючи таке. Суд вже зробив висновок, що факт проживання сезонно та без реєстрації, як вже зазначено вище в даному рішенні, спростовано належними доказами, тому такі вимоги є обгрунтованими. Вислів в\~спірному Акті\~про те,\~що [PERSON] \~«скандалить …добросусідства\~і взаємоповаги\~не хоче» є також оціночним судженням комісії органу місцевого самоврядування на підставі розгляду звернень позивача та отриманої інформації, в т.ч. від мешканців та депутата, який також був членом комісії. Такий висновок комісії за результатами розгляду ще одного звернення заявниці [PERSON] , є оцінкою отриманої інформації, спростувати такий висновок належними доказами позивач також не змогла в судових засіданнях, натомість відповідач довів необґрунтованість таких вимог позову в цій частині. При цьому, вислів в Акті, що заявниця [PERSON] «пише безпідставні скарги» суд вважає доведеними позивачем та її представником в розумінні слова «безпідставні», оскільки за вимогами ст.8 Закону України «Про звернення громадян» визначено поняття повторність звернень з питань, які вже розглянуті по суті відповідним органом, в даному випадку селищною радою. Так, дійсно як доводила сторона відповідача, повторні звернення не розглядаються. Однак, підставність чи безпідставність звернення громадянина встановлюється безпосередньо при розгляді кожного такого звернення. Тому вислів «пише безпідставні скарги» є на переконання суду також таким, що порушує честь та гідність позивача, яка має право за Конституцією України, на будь-які звернення до органів та установ, про що зазначено вище. Це не є розумінням повторних звернень, які можуть не розглядатись органом влади у разі надання повної вичерпної відповіді по суті попередніх таких звернень. Сторона відповідача не довела перед судом саме безпідставність (а не повторність) звернень позивача. А тому вимоги в цій частині підлягають до задоволення частково, а саме слід визнати недостовірною інформацією, такою що принижує честь, гідність [PERSON] , що міститься в Акті обстеження прибудинкової території від 07.09.2015р., виданого Ворохтянською селищною радою а саме « [PERSON] проживає у квартирі як квартиронаймач, не зареєстрована…проживає сезонно 2 роки літній (теплий) час …пише безпідставні скарги…» та зобов`язати Ворохтянську селищну раду не пізніше наступного дня після набрання рішення законної сили спростувати викладену у даному Акті інформацію, шляхом видачі Акту про недостовірність даної інформації, з направленням такого в установи чи інші органи, куди такий був направлений. Оскільки, суд частково знайшов підстави вважати, що інформація зазначена у Актах відповідача від 07.09.2015р. є такою, що принижує його честь і гідність, а також є недостовірною, тому вона підлягає спростуванню за ст.277 ЦК України таким же способом, як і була поширена, а не шляхом відкликання Акту комісії. Щодо стягнення судових витрат, то позивачем оплачено судовий збір у розмірі 704.80грн. (а.с.26,30,48), тому такий підлягає стягненню з відповідача за вимогами ст.141 ЦПК україни. Також, усно позивач та її представник заявили про понесені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме проїзд з селища Ворохта Яремчанської міської ради до м.Яремче 08.05.2019р. в сумі 24.58 грн., 20.06.2019 р. в сумі 24.58грн. (а.с.30,48). Однак такі витрати стягненню з відповідача не підлягають, оскільки за ч.1 ст.138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, несуть сторони. Постановою КМ України №590, затверджено граничні норми компенсації таких витрат, однак за рахунок держави, а не сторони відповідача, з якої просила стягнути витрати позивач. При цьому, проживання позивача та суд розташовані на території Яремчанської міської ради. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~277\~ЦК України,\~

Outcome: partial